ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 534, 2012-05-02 09:00

אמנון כהן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אמנון כהן: הנושא על סדר היום: הצעת חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה, תשע"ב-2012, הכנה לקריאה שנייה ושלישית, וכן הצעת חוק שירותי הכבאות והחילוץ עוד ב-2009 שהונח על שולחן הכנסת, של חבר הכנסת דוד אזולאי.

אמנון כהן: אלה למעשה שני החוקים על שולחן הוועדה, אם המציע יגיע, נתייעץ איתו איך הוא רוצה לקדם - אם הוא רוצה לחבר את הצעות החוק ביחד כדי שנדון על הצעת חוק משותפת, כמובן נצטרך את האישור של ועדת הכנסת, אבל נראה איך נתקדם לגבי המיזוג של שתי ההצעות.

אמנון כהן: הוועדה קיימה דיונים בנושא של כיבוי והצלה.

אמנון כהן: אני אישית קיימתי שני דיונים, והייתי גם בסיור לבקשת הגופים, ועל פי בקשת נציבות שירותי כיבוי והצלה להתרשם בשטח מהמקום.

אמנון כהן: היו איתי חבריי חברי הוועדה, חברי הכנסת.

אמנון כהן: בתחושה שלי, גם אתמול אני יודע שוועדת הכספים העבירו 126 מליון שקל לטובת מערך כיבוי והצלה לעבות את כל מה שצריך – ציוד, כוח אדם.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל החדש, אני מאחל לך הצלחה בתפקידך הרם.

אמנון כהן: ידידי רותם פלג, נכנסת למקום שאתה היית בצד השני של המדרון, ניהלת בהיבט אחר, אני בטוח שבניסיון שיש לך איך להעביר את המסרים לצד השני, אתה בצד האחר, תוכל באמת להועיל לכל המערכת של המשרד שלך בגדול, ובוודאי בנושא של כיבוי והצלה.

אמנון כהן: הלוחמים האלה שהמדינה שולחת אותם בעת הצורך, הם עושים את מלאכתם נאמנה ומסורה, אנחנו כמדינה חייבים לתת להם את כל הגיבוי וכל הכלים הנדרשים, גם לא פחות תנאים כאשר הם שוהים במקום, בכוננות שהתנאים יהיו הולמים.

אמנון כהן: אני מכיר אנשים, אני מכיר אזורים שבמקומות מסוימים אסירים בבתי סוהר, יותר נוח להם, יותר מרווח מאשר הכבאים שיושבים שם, לפעמים ישנים על הריצפה.

אמנון כהן: אם תרצה, אני אכוון אותך לכמה מקומות.

אמנון כהן: אני סיירתי ולא היה נעים לי לראות את הלוחמים האלה ישנים על המזרונים ועל הריצפה, בזמן כוננות צריך להיות עירניים, וחשוב שיעשו את מלאכתם נאמנה.

אמנון כהן: מעבר לזה, לא פחות חשוב התנאים הפיזיים של המקום.

אמנון כהן: התחלתם באיזושהי עבודה, ידידי שחר איילון, שהוא אחראי על כל הנושא הזה, התחיל לעשות פעילות, אבל קצת יותר מהר, גם שכל הנכסים בחוק הזה עוברים לאחריות המדינה - צריך לראות איך אנחנו הולכים לשפר את המקומות האלה.

אמנון כהן: אולי להיכנס לשיתוף פעולה עם מפעל הפיס כתכנית רב שנתית שפלח מסוים מהתקציב יעבור לנושא של מבנים של כיבוי והצלה, להרחיב, לתת להם תנאים הולמים שבעת הצורך שאתה מגייס את האנשים שיודעים לעשות את העבודה – שינה כראוי, מזון כמו שצריך, ומקום להתאמן, להעביר את הזמן בשעה שהם נמצאים בכוננות, זה לא פחות חשוב.

אמנון כהן: אני שמח שסוף סוף החוק הזה, הרפורמה הזאת הגיעה לשולחנה של הועדה, זה הרבה זמן התגלגל מסביב בתפקיד תסקיר חוק, היו הרבה אי הבנות, גם עכשיו אני מבין שזה לא מושלם, כי גם בדיונים הקודמים ציינתי שלנו חשוב, כאשר מעבירים סטאטוס מסטאטוס, או ממשרד למשרד, או משרד מסוים לסטאטוס אחר, צריך לשמוע ולראות שאנשים שעוסקים במלאכה לא ייפגעו, ואנשים שנתנו מזמנם, משנותיהם היפות, ועשו מלאכתם נאמנה שלא ייפגעו.

אמנון כהן: התרשמתי בדיון הקודם שאתם אין כוונת

אמנון כהן: כם לפגוע באף עובד, אנחנו כמובן לא ניתן לפגוע באף עובד.

אמנון כהן: אתם אמרתם לא תפגעו בשכר של עובד אחד אפילו, בשקל אחד.

אמנון כהן: אני מאמין ואני גם אעמוד על כך עם חברי הוועדה - חייבים להביא בשורה לעם ישראל.

אמנון כהן: אנחנו חייבים להעביר את הרפורמה, חייבים לבוא עם בשורה לעם.

אמנון כהן: יהיו פה דיונים, לשלטון המקומי יש מה להגיד.

אמנון כהן: ישבתי גם איתם, גם את הנושא הזה צריך לגמור, אם המדינה לוקחת אחריות, אז היא צריכה לקחת אחריות על הכול.

אמנון כהן: גם פה יש לנו משא ומתן שנצטרך לעשות, הבנתי שמשרד הפנים מנסה לעשות איזשהו גישור בין הדברים האלה, גם אנחנו כחבריי הוועדה נכנסים, מה שאפשר יהיה לסייע, גם השלטון המקומי קורס תחת הנטל שאנחנו כממשלה וחברי הכנסת מטילים עליהם עוד חוקים, עוד מטלות, לא תמיד משפים אותם בכספים, גם כאן, אם כבר לוקחים אחריות, צריך לראות אם זה מספיק טוב, גם פה כמובן נעשה משא ומתן.

אמנון כהן: לגבי נושא מעמד העובדים, אנחנו רוצים שתתכנסו לדיונים מהירים, אנחנו יושבים פה היום, הנושא חשוב, לכן שמתי את זה על סדר היום למרות שמרחף פה רוח של בחירות בבית הזה, ייתכן שלא נספיק לסיים את הרפורמה.

אמנון כהן: הנושא חשוב, אם תתכנסו ותביאו בשורה לעם ישראל, תשבו יומם ולילה, תביאו פתרונות, תביאו לנו הסכם קיבוצי של העובדים, והרפורמה הזאת נקווה שנגמור בשבוע הבא, ביחד איתכם, ביחד עם העובדים, תשבו ביחד, אני אתכם ביחד, נוכל לסיים, את כל הדיונים נקדיש לנושא הזה כי רוצים להביא בשורה לעם ישראל - אנחנו רוצים לעזור.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, בקווים כלליים מה אתה מתכוון בהקמת רשות ארצית לכבאות והצלה.

אמנון כהן: תעדכן אותנו איפה אתם עומדים במשא ומתן עם האוצר, עם העובדים והשלטון המקומי, כך שנדע איך ניתן גם התייחסות לחברי כנסת, וגם ליוזם החוק שנמצא כאן.

אמנון כהן: רותם פלג, שוב, הועדה מאחלת לך הצלחה בתפקידך הרם, אנחנו בטוחים שתעשה את זה על הצד הטוב ביותר מניסיונך הרב שצברת במערכת שלנו.

אמנון כהן: את כל הכישורים שצברת שם, עכשיו תדע איך לדבר עם האוצר, תדע איך להוציא מהם את הכסף לטובת הנושא הזה, ואתה יודע לעשות את זה.

אמנון כהן: אתה יודע איך להגיש את הנושא לטובת המערכת שאתה עומד בראשה, לא רק גם בנושא הזה, גם בנושא של שוטרים, כל מה שקשור לאסירים של בתי הסוהר.

אמנון כהן: בבקשה, המנכ"ל, אני אשתדל לשמור עליך בכובע הזה.

אמנון כהן: בבקשה.

רותם פלג: בוקר טוב לכולם, אדוני היושב ראש, חבריי כנסת, אני אפתח בכמה קווים כלליים, אחר כך אתן לנציב להרחיב קצת בהיבט של איך נראית רפורמה.

רותם פלג: כמו שכולם יודעים, המשרד לביטחון פנים בשנה וחצי האחרונות מטפל בנושא הזה.

רותם פלג: זה הנושא המרכזי שהמשרד מטפל בו בתקופה הזאת, עם הרבה מאוד משאבים, נושא שלא טופל, או שטופל באופן לא מושלם בשנים שקדמו.

רותם פלג: התחלנו לעשות מהלכים, ולנסות לתקן מצב שבעצם שהיה קיים לא מעט שנים קודם.

רותם פלג: זה תהליך ארוך, אנחנו נמצאים בתוכו, הוא בעצם מורכב מכמה נדבכים, לא מנדבך אחד.

רותם פלג: נדבך אחד המרכזי הוא המבנה של נציבות כבאות והצלה.

רותם פלג: בעצם המעבר לרשות ארצית במקום איגודים מקומיים אזוריים, וכמובן השלמת משאבים שהם כוללים גם בתחום של כלי רכב, כוח אדם, של ציוד שלא טופל במשך הרבה מאוד שנים.

רותם פלג: מי שחושב שברפורמה כזאת יהיה אפשר לגמור בתקופה כל כך קצרה, אני חושב שהוא טועה, אני לא חושב שאפשר לפתור את כל בעיות הכבאות של 64 שנות קיומה של מדינת ישראל בתקופה כל כך קצרה.

אריה ביבי: איזה תקופה לדעתך צריך?

אריה ביבי: שנה וחצי כמעט עברנו, על מה אתה מדבר?

רותם פלג: הנדבך הראשון כדי שהרפורמה הזאת תקרה, וכדי ששירותי הכבאות בישראל יקפצו את המדרגה, זה העברת החקיקה, בעצם הקמת רשות ארצית, לקיחת אחריות על ידי המדינה, מה שהיום היא לא מסוגלת לעשות במבנה החוקי שקיים.

רותם פלג: בהיבט הזה צריך לזכור שהמצב הנוכחי שאנחנו נמצאים בו הוא הכי גרוע – בעצם לא להקיא ולא לבלוע.

רותם פלג: המדינה לא באמת יכולה לוקחת אחריות, המדינה לא תלך ותשקיע בנכסים שהם בקצה התהליך, לא לגמרי יצאה, והיא לא באמת שולטת בהם.

רותם פלג: היא יכולה לפתור בעיות בשוליים, אבל לא יכולה לתת פתרון כולל כל עוד היא לא באמת מנהלת את המערך עצמו.

רותם פלג: דיברנו איתך, אני חושב שאנחנו צריכים מאמץ עליון לסיים את החקיקה לפני הפיזור של הכנסת.

רותם פלג: עשינו לא מעט מהלכים לפני גם של כוח אדם וגם של ציוד, התחלנו לקיים דיונים עם הגורמים הרלבנטיים, אם זה העובדים, ואם זה הרשויות המקומיות.

רותם פלג: כמובן ננסה לעשות את הדברים כמה שאפשר במקביל כדי לסגור הכול ביחד.

רותם פלג: אבל אני חושב שאסור לנו להגיע למצב שבו אנחנו משאירים את עצמנו בסיטואציה עוד חודשים קדימה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: בשלב זה אני רוצה לשאול את חבר הכנסת אזולאי, יקבל גם זכות דיבור, יש הצעת חוק של כבודו שמונח על שולחן הוועדה, אנחנו צריכים לקבל החלטה אם אנחנו רוצים למזג את שתי ההצעות.

אמנון כהן: אם אתה מסכים קודם כל נצביע על זה, אז זה יעבור לועדת הכנסת כדי שיאשרו את המיזוג, כדי שבעתיד נדון על שתי הצעות ממוזגות יותר, כל פעם ניקח מסעיפים שמתאימים מכאן ומכאן ונעשה בתיאום עם כל היושבים כאן.

דוד אזולאי: קודם שיאחדו את שתי ההצעות.

אמנון כהן: אני מעמיד את המיזוג של שתי הצעות החוק.

אמנון כהן: מי בעד מיזוג שתי הצעות החוק – אחת הצעת חוק ממשלתית, והצגת החוק של חבר הכנסת דוד אזולאי פ/1406.

אמנון כהן: מי בעד המיזוג?

אמנון כהן: בעד מיזוג שתי הצעות החוק – רוב

אמנון כהן: נמנעים – אין

אמנון כהן: פה אחד.

אמנון כהן: הצעות החוק מוזגו.

אמנון כהן: אני אבקש ממנהלת הוועדה להעביר לאישור ועדת הכנסת.

אמנון כהן: לפי התקנון, אנחנו צריכים לקבל את האישור שלהם.

אמנון כהן: בבקשה מר שחר איילון.

שחר איילון: אם אנחנו מסתכלים על שירותי הכבאות של מדינת ישראל, הייתי אומר שהחזקה שלהם זה קודם כל שיש כאן גוף ומערך שהוא מקצועי, הרבה אכפתיות, הרבה מסירות של העובדים, של לוחמי האש.

שחר איילון: לאתגרים של מדינת ישראל ולאזרחים של מדינת ישראל מגיע רמת שרות טובה לפחות של העולם המערבי המתועש ברמה המוכרת.

אמנון כהן: כשנעביר את הצעת החוק, כל נושא של כוח אדם - ישנו דוח שמראה שאנחנו רוצים להיות דומים לעולם ב-OECD, יש מין פרמטר שעולים כל הזמן בכוח האדם על מנת שנהיה שווים.

שחר איילון: הדבר הזה הוא לא העיקר של משמעות החוק.

שחר איילון: החוק במשמעות שלו, יש לו הרבה מאוד אלמנטים שנותן כוח ללוחמי האש, לעובדי הכבאות, ולמפקדים שבכוח הזה הוא בעיקר כוח של המניעה, הכוח של היכולת שלהם לעשות סדר.

שחר איילון: אנחנו מטפלים ב-80 אלף אירועים בשנה.

שחר איילון: זה ב-10 השנים האחרונות, שכל אירוע הוא עולם ומלואו, או לפחות לזה שמקבל את השרות, אבל אפשר למנוע הרבה מאוד מהאירועים – בעזרת תחיקה.

שחר איילון: החוק הישן מ-1949, כמעט לא נתן סמכויות לעובדי הכיבוי, למפקדים, סמכויות לסגור בניינים, לסגור מקומות, לתת סנקציות בדברים אחרים.

שחר איילון: החוק החדש, יש לו משמעויות עיקריות מערך לאומי, נחוש בדעתו, להוריד את רמת הסיכון ולהגביר את הבטיחות בישראל, זה המשמעות של החוק בעיקרה.

שחר איילון: החוק הזה הופך את שרותי הכבאות, אותם 24 איגודי ערים לגוף מרכזי.

שחר איילון: הוא למעשה גם באיזושהי צורה מאפשר גם ניוד של עובדים, מתן אפשרויות הכשרה.

שחר איילון: היום אדם נמצא בתוך איגוד ערים, כאשר יכול להיות איגוד ערים גדול, אבל זה יכול להיות גם איגוד ערים קטן עם כמה עשרות עובדים, למעשה, הוא מתגייס לאותו איגוד ערים עד סוף דרכו, עד הפנסיה שגם הגיל לטעמי הוא גיל מוגזם - גיל 67 ללוחם אש, הפרישה שלו - הוא נמצא באותו מקום, ואפשרויות הקידום שלו, האתגרים שלו מול תפקידים, ההכשרה שלו, תפקידי רוחב מצומצמים ביותר.

שחר איילון: החוק החדש למעשה מאפשר שני דברים - ניוד של עובדים, מעבר שלהם בללכת על מכרזים בתפקידים מקדמים.

שחר איילון: דבר שני, בזמן מבצע הוא יכול להעביר כוחות ממקום למקום במהירות כי יש לנו מערכת מבצעית אחידה, ראייה כוללת שמאפשרת לנו יותר מהר לנייד ולהזיז את הכוחות.

שחר איילון: דבר נוסף, בעצם האתגרים של מדינת ישראל הם אפילו לא אתגרים רגילים של מדינה שלווה, זה אתגרים שאנחנו נמצאים באזור של רעידות אדמה, אנחנו נמצאים בתקופה שיכולה להעלות את המתח הביטחוני ואנחנו יכולים למצוא את עצמנו בתקופת מלחמה, שלא לדבר על האסונות הקטנים והאסונות של תאונות דרכים ודברים אחרים.

שחר איילון: לכן צריך כאן גוף שהסטנדרטים שלו אחידים בכל הארץ, הידע שלו, היכולת שלו, והחוק החדש הזה נותן גם שיניים לכבאים, נותן להם כוח, נותן להם סמכויות בחוק.

שחר איילון: נותן לנו אפשרויות להזיז את כל המדינה קדימה בכל מה שקשור לבטיחות באש.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: יו"ר ועד העובדים, אחת הבקשות שלנו הייתה גם מהמנכ"ל הקודם - שיעדכנו את הוועדה בשוטף לגבי מעמד העובדים, ואנחנו גם דחפנו בגלל שיש מורכבות מסוימת בכל הנושא של העובדים, בגלל האיגודים שקמים וישנם שהם שונים מבחינת השכר וגם הפעילות שלהם.

אמנון כהן: לא דומה איגוד חזק או שהוא משרת את השלטון המקומי שהם חזקים, שיכולים לתת יותר כסף לאותם אזורים מוחלשים יותר, ששם גם כבאי מרוויח הרבה פחות, ויש הבדלי שכר בכל המקומות.

אמנון כהן: לכן אמרנו שצריך להיות איזשהו הסכם קיבוצי חדש, מתאים וראוי, עם מדרג כזה או אחר, בתאום איתכם כמובן.

אמנון כהן: ביקשתי מהמנכ"ל הקודם ידידי יעקב גנות, שיעדכן את הועדה.

אמנון כהן: באמת, הוא אחד המנכ"לים החרוצים שעמד במילתו איפה שהיה צריך, ואיפה שהוא הבטיח.

אמנון כהן: פה בנושא הזה לא עידכן אותי, אבל יכול להיות שהוא באמצע העבודה, צריך להתעדכן עם יושב ראש הוועד איפה זה עומד.

אמנון כהן: אני זוכר שתסקיר חוק זה היה צריך להיות בתוך החוק כל נושא מעמד העובדים, ראיתי שהוציאו את זה, ואמרו שזה בהסכם קיבוצי נפרד, בלחץ כזה או אחר, יכול להיות שזה הגיוני.

אמנון כהן: אני חושב שעדיף שיהיה מעוגן בחוק כפי שצריך, אם אתם רוצים הסכם קיבוצי נפרד, הכול פתוח, רק תעדכן את הועדה בבקשה, איפה זה עומד, מתי היה משא ומתן האחרון, ומתי אתם חותמים על הדברים.

יואב גדסי: אדוני היושב ראש, כזכור לך בפגישה האחרונה כאשר ישבנו בנציבות לכבאות, הועלו לא מעט בעיות, ואני חושב שחלק גדול מהנושאים אפילו לא נדון ולא התקדם.

יואב גדסי: כאשר מדברים על רפורמה, צריך לזכור שארגון הכבאים לדורותיו, לפחות עד לפני תקופתי, תמיד היו נגד הרפורמה.

יואב גדסי: כשאני נכנסתי לתפקיד, ביחד עם דוד אזולאי, עשינו הכול לקדם את השינוי, אבל לא זה השינוי שייחלנו לו.

יואב גדסי: כשאני מסתכל היום איפה אנחנו עומדים, אני יכול להגיד לך רק דבר אחד - בבית הקודם שהיינו, היה בית חם, אבל לא היה לו משאבים ולא היה לו תקציבים, אבל היה לו רצון.

אמנון כהן: אתה מתכוון משרד הפנים?

יואב גדסי: לצערנו בא האסון, עברנו לבית אחר שיש משאבים ויש תקציבים, אבל אין רצון - זו התחושה שלי.

יואב גדסי: אחרי אסון הכרמל עשינו הכול כדי לקדם את השינוי, אנחנו שותפים בגיוס בנושא של הדרכות, חלק מתהליך הקליטה, ואנחנו עושים הכול כדי שהמערך הזה התקדם, אבל הגענו לשלבים שנטרלו אותם.

יואב גדסי: הגיוס בשלבים האחרונים שמקבלים החלטות, את מי באמת מגייסים?

יואב גדסי: מידרו אותנו משם, ולא הייתה לנו שליטה.

יואב גדסי: אמרו, בתקופה הקודמת הייתה קליטה לא נכונה, אמרנו, צריך לקלוט במסגרת מטה הנציבות, זרמנו והלכנו איתם.

יואב גדסי: אם מישהו חושב שכל הקליטה הזאת, או הקליטה הזאת הייתה קליטה טובה ומושלמת, אני אומר לכם שזה טעות, ועוד תהיה בכיה לדורות של חלק גדול מאלה שנקלטו.

אמנון כהן: מאיזה בחינה?

יואב גדסי: מבחינת היכולות.

אמנון כהן: אתה יושב בוועדה?

יואב גדסי: נכון, אני יושב בוועדה.

יואב גדסי: אבל בהחלטות הסופיות מי שצריך להתקבל, מידרו אותי ואני לא הייתי יכול - - -

אמנון כהן: איך יכול להיות?

אמנון כהן: אני ישבתי בוועדות בעירייה כשהייתי סגן ראש עיר, אז למעשה קולטים מישהו, כל אחד מביע את עמדתו, מוציאים פרוטוקול, ובוחרים את ההכי טוב.

יואב גדסי: בקטע של הפרוטוקול, אני בחוץ.

פניה קירשנבאום: אתה מתכוון לכבאים מהשורה?

יואב גדסי: כבאים חדשים.

פניה קירשנבאום: אני עוד לא ראיתי אחד שהוא נולד בתור כבאי.

פניה קירשנבאום: קבלו אנשים, תכשירו אותם שיהיו כבאים טובים, מה, מישהו נולד בתור כבאי?

יואב גדסי: אני לא חושב שבן אדם נולד כבאי, אבל אם יש 4,500 אנשים שהציגו מועמדות, אז אפשר מתוך ה-4,500 לבחור את הכי טובים.

יואב גדסי: אני חושב שגם צריכה להיות התייחסות לגילאים.

יואב גדסי: אם כבאי צריך להתחיל את תחילת הקריירה שלו בגיל 37, אני לא חושב שזה הכי טוב, אם יש אפשרות לקלוט בגיל 24, 25.

יואב גדסי: אם אני חושב שבהיבט חוק זכויות ושוויון בין נשים וגברים זה בסדר, אני לא נגד זה.

יואב גדסי: אבל אני חושב שיש עדיפות לאשה עם 4 ילדים בגיל 35, לבין בחור בן 24, עם כל הכבוד, זו דעתי.

יואב גדסי: שבחור צריך לקחת על הגב שלו - - - ולרוץ לקומה 30, יש הבדל בכל אופן, עם כל הכבוד - היא מעולה מצוינת, אתה בחנת אותה, אני מקבל פידבקים מהשטח.

פניה קירשנבאום: אסור לעשות ילדים, אתה מבין?

פניה קירשנבאום: יש לך 4 ילדים אתה כבר לא יכול להיות כבאי.

יואב גדסי: אמרתי שיש אפשרות לבחור מתוך 4,500 – תראי, אין לנו את הפריבילגיה בחוסר כוח האדם שיש לנו.

יואב גדסי: אם היה לנו 4,000 כבאים, או 7,000 כבאים, אגב, אני עוד אזכיר את זה, כשהוא אומר דוח הטכניון בשמחה נקבל, באמת חשוב שיהיו מכל הגוונים.

יואב גדסי: אבל כרגע כשאין לנו, ואין לנו את היכולת אפילו להלין אותה, היא צריכה לישון בחדר עם גברים, אני צריך להיות בלי מקלחות, אני צריך את התנאים.

פניה קירשנבאום: יש לי פתרון בשבילך, תקלוט יותר נשים ואז הכול יהיה מסודר.

יואב גדסי: אין בעיה.

יואב גדסי: בוא נעצור את הקליטה, נקלוט רק נשים.

פניה קירשנבאום: לא אמרתי רק נשים, אל תלך מקצה לקצה.

פניה קירשנבאום: אדוני היושב ראש, נושא של הסכם קיבוצי.

פניה קירשנבאום: מדברים על הסכם קיבוצי, צריכים להבין שכל איגוד במצב שיש היום, לכל איגוד מההתחלה עד הסוף, 5, 6, הסכמים יש לכל תחנה, דור א', דור ב', דור ג', דור ד', עובדי בוקר, עובדי משמרות.

פניה קירשנבאום: אתה מדבר על ניוד, מה אתה עושה עם עובד שבתחנה מסוימת יש לו הסכם אחר, אתה מעביר אותו - - -?

אמנון כהן: לא יהיה הסכם בחיים כך, לא עושים.

יואב גדסי: אבל צריך לעשות הסכם קיבוצי.

אמנון כהן: בסדר, אבל מי מייצג?

אמנון כהן: לא ייגמר.

אמנון כהן: אם נתחיל עם זה עכשיו, זה לא ייגמר.

יואב גדסי: אם לא יישבו איתנו, לא כמו ישיבות שקובעים איתנו בשעה ארבע אחר הצהריים ובאים בשמונה בערב, ואחר כך יושבים עד ארבע בבוקר ומייבשים אותנו.

יואב גדסי: תבואו תשבו עד שייצא עשן לבן, נתווכח, לא נסכים, כן נסכים, צריך להגיע לאיזשהו מתווה.

יואב גדסי: פגישה אחרונה התקיימה לפני שלושה שבועות עם כניסתו של המנכ"ל החדש, אני חושב שזו הייתה ישיבה ראשונה שהמנכ"ל עוד צריך ללמוד את הדברים, אני לא מצפה ממנו שבישיבה אחת יידע בדיוק מה קורה.

יואב גדסי: אבל צריך להבין, כאשר יושבים על הסכם קיבוצי חדש, עוד לא יישמנו את ההסכמים הקיבוציים הישנים שהם לא מיישמים אותם.

יואב גדסי: חתמו הסכמים, נציגי השלטון המקומי, האוצר, אילן לוין חתום על הסכמים, אני צריך ללכת לועדות פרתטיות, ללכת למשפטים, להתחנן שיישמו את ההסכמים שחתמו ב-2002 ב-2001, ב-1999, וב-2010.

יואב גדסי: אתם רוצים להתקדם להסכם קיבוצי חדש, בשעה שעוד את הישנים אתם לא מיישמים?

יואב גדסי: איך אתם בדיוק רוצים שאנחנו נעביר את העובדים?

יואב גדסי: מאחורי הרפורמה הזאת יש 1,700 משפחות, יושבים פה נציגי הגימלאים שנתנו את מיטב חייהם.

יואב גדסי: ישנם אנשים שנמצאים בבית נכים, חולים, ואני לא יודע כמה זמן נשאר להם לחיות, הם רוצים לדעת מה העתיד שלהם, אף אחד לא יכול להשאיר את העסק הזה פתוח.

יואב גדסי: יש נושא שדובר גם בחסות בית הדין, נשיאת בית הדין אמרה שיישבו איתנו על המבנה הארגוני, אני רוצה לדעת איך זה נראה.

יואב גדסי: רוצים להקים מחוזות, תחנות נוספות, אני לא רוצה מנהלות, אני רוצה כבאים מבצעיים לוחמי אש.

יואב גדסי: אם דוח הטכניון קבע שמהירות התגובה צריכה להיות מצב מסוים שזה אומר שזה צריך להיות 9,000 כבאים, תגידו לי איך מחר יהיה הכמות הזאת.

יואב גדסי: אתם יודעים מה, תגידו לי חצי, אבל איך יש תקציב, תיקצבו את זה, איך זה ייראה?

יואב גדסי: מה מעמדם יהיה?

יואב גדסי: קיבלנו כבאים חדשים, אתה לבד הזכרת, יש מקומות שאנשים ישנים על הריצפה, ויותר מזה - עוברים להיות עובדי מדינה, אמרו לנו הכול יוסדר, אין בעיה, כל אחד מקבל בתאריך שלו את המשכורת שלו כמו שהוא צריך.

יואב גדסי: הסכם קיבוצי חתום, הם עדיין לא מקבלים את מה שהם צריכים לקבל.

אמנון כהן: המנכ"ל שומע ורושם.

יואב גדסי: שיבוא מישהו ויכחיש, ושלא יבואו פה מאנשי האוצר שיכחישו, רק לפני שבועיים נתנו להם על חשבון איזשהו מפרעה – כשאני בא ואומרים לי באים לבית חדש, אומרים לי פה לא יהיה לכם דאגות.

יואב גדסי: כל 1 לחודש השכר יהיה בזמן - אני רואה את ההתייחסות שלהם, אדוני היושב ראש, המשרד שלי נמצא בנציבות, וכשאני מגיע לשם, מגיע איש בכיר מהמטה, רואה אותי ואומר לי המקום שלכם מעבר לגדר – אז איזה אמון אתה רוצה שיהיה לנו בהם?

יואב גדסי: איך אתה רוצה שאנחנו נלך למבנה חדש?

יואב גדסי: אני אומר לך, עם כל הרצון, ואני מאוד מעריך את השר לבטחון פנים.

יואב גדסי: אני מעריך אותו מאוד ויש לו רצון וכנות, אבל אני לא בטוח שהדברים מתקדמים כמו שצריך.

אמנון כהן: אם מעמד של העובדים ההסכם הקיבוצי ייחתם, הרפורמה טובה לכבאים?

יואב גדסי: בוודאי, אבל שיישבו איתנו.

אמנון כהן: מעמד העובדים טובה למדינה מבחינתכם?

יואב גדסי: זה מה שאני מבקש, לא מבקש יותר מזה.

יואב גדסי: יש להם את היכולת לקלוט כי אין אנשים במטה הנציבות וקולטים הרבה אנשים.

יואב גדסי: בואו תקדישו קצת משאבים לתחנות כיבוי בארץ שקורסות ואין להם יכולת לקלוט את הכבאים החדשים.

אמנון כהן: מקום פיזי.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת דוד אזולאי, הוא גם יוזם של חוק שלו, וגם הולך לנהל דיון בוועדה שלו.

אמנון כהן: נאפשר לו כמה דקות.

אמנון כהן: בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות לך על כך שאתה מאפשר לי ונותן לי את רשות הדיבור.

אמנון כהן: אני רק מבקש גם מהנציבות, גם ממנכ"ל המשרד, גם כל אלה שנמצאים כאן, כשמעלים כאן הערות או שאלות ותשובות לרשום, כי אני אתן לכם בסוף זכות תגובה.

אמנון כהן: אנחנו גם רוצים להיכנס להקראת החוק.

דוד אזולאי: אני מראש מתנצל שאני נאלץ לצאת באמצע הדיון, היות שיש לי דיון כפי שהיושב ראש אמר, אבל לפחות כמה דברים אגיד.

דוד אזולאי: ראשית, אני רוצה לברך את המנכ"ל החדש, מנכ"ל שיש לו ודאי ניסיון תקציבי טוב במערכת.

דוד אזולאי: אני רוצה לקוות ולהאמין שבסופו של יום נגיע לתוצאות הטובות ביותר.

דוד אזולאי: הצעת החוק הזאת כשעברה בוועדת שרים לענייני חקיקה, אני מודה שהייתי מודאג אחר כך שזה עבר בקריאה ראשונה בכנסת.

דוד אזולאי: הייתי עוד יותר מודאג כשזה הגיע היום על סדר היום, עוד יותר מודאג - למה?

דוד אזולאי: כי בכל פעם שאנחנו דנים על נושא שירותי הכבאות מגיעים לבחירות.

דוד אזולאי: כנראה שזה סגולה להקדמת הבחירות.

יואב גדסי: כנראה שהכבאים הם אנשים קדושים שאסור לפגוע בהם.

דוד אזולאי: אני רוצה לקוות שאנחנו לא נוציא מתחת ידינו חוק בחיפזון כדי להגיד עשינו רפורמה.

דוד אזולאי: רבותיי, שמענו מקצת מדבריו של יואב גדסי, מי שמכיר קצת את העסק יודע שהכבאים עבדו במסירות נפש, בתנאים לא תנאים.

דוד אזולאי: איך אמרתי פעם, זה שמערך הכבאות מתנהל כפי שהוא מתנהל, זה פשוט נס.

דוד אזולאי: אחרת אי אפשר להסביר איך האנשים הנפלאים האלה תיפקדו במינימום כלים, במקסימום שלהם נתנו את הנשמה, כאשר כל הזמן האוצר דואג לייבש את המערכת הזאת, כדי לאלץ אותם על ארבע להסכים לרפורמה.

דוד אזולאי: רבותיי, עם כל הכבוד, הרפורמה היא דבר חשוב, וצריך לעשות אותה, והגיע הזמן לעשות אותה, וחבל שמדינת ישראל שילמה מחיר כל כך יקר בנפש כדי להגיע לתוצאה הזאת.

דוד אזולאי: אני אומר לכם, אם לא היה אסון הכרמל, לא היינו פה.

דוד אזולאי: אם המדינה היתה מעבירה את אותם משאבים שמעבירה היום, לא היינו מגיעים לאסון הכרמל.

דוד אזולאי: אבל לצערי הרב זאת עובדה קיימת וממנה אי אפשר להתעלם, אנחנו נמצאים היום איפה שאנחנו נמצאים וצריך לעשות הכול כדי לשנות ולתת את הכלים הטובים ביותר לאותם אנשים שמסרו את עצמם כדי למלא את תפקידם נאמנה.

דוד אזולאי: כאשר מדברים על רפורמה, אסור לרמוס את אותם לוחמי אש שהלכו במדבר במשך כל השנים.

דוד אזולאי: אני אומר לך את זה, אדוני היושב ראש, אני אישית, אני בטוח שיש רבים כמוני שלא יתנו את ידם.

דוד אזולאי: יש שני נושאים חשובים ברפורמה שעליהם צריך להתמקד לפני שמתקדמים לתוכן הרפורמה.

דוד אזולאי: האחד - נושא כוח אדם, שדיבר עליו יואב גדסי, הוא נושא חשוב.

דוד אזולאי: לא ייתכן שבכל איגוד יש הסכם קיבוצי.

דוד אזולאי: זה אחד הדברים הקשים ביותר.

דוד אזולאי: הפעם היה גם תורת לוחמה שונה מאיגוד לאיגוד.

דוד אזולאי: ברוך השם הגענו למצבים טובים, צריך לגמור את החגיגה הזאת, אבל לא על חשבון המדינה.

דוד אזולאי: הנושא השני, אדוני היושב ראש, יש פה נכסים במיליארדים של מרכז השלטון המקומי, מישהו חושב שהשלטון המקומי פרייר?

דוד אזולאי: הולך לוותר על הנכסים שלו?

דוד אזולאי: נכסים שהשקיע בהם באמצעות המדינה, באמצעות משלם המסים העירוני, לבוא ולתת אותם למי?

דוד אזולאי: הולכים להלאים אותם, מה קרה?

דוד אזולאי: אלו שני הדברים המרכזיים שחייבים לפתור אותם.

דוד אזולאי: יחד עם זאת, אני פונה אליך, אדוני המנכ"ל, אדוני נציב שרותי הכבאות, אל תתעלמו מאותם אנשים שהלכו במדבר במשך כל שנות קיום שרותי הכבאות במדינת ישראל, שהאנשים האלה תרמו את חלקם, צריך למצוא את הנוסחה ההולמת לא לפגוע באלה ולקלוט את החדשים בתנאים טובים, על מנת שיהיה לנו שירותי כבאות ממלכתיים טובים לטובת עם ישראל, כדי שלא יהיו לנו אסונות חס ושלום.

דוד אזולאי: לסיכום, אני יכול להגיד, אני מציע לך אדוני המנכ"ל, קבל עצה שאני חושב שהיא יכולה רק להועיל לך.

דוד אזולאי: שב עם הכבאים, הם אנשים טובים, הם אנשים שבאמת צעקו לא היום, עוד לפני השריפה.

דוד אזולאי: הם רצו רפורמה לפני כולנו, רק לא נתנו להם את הכלים לעשות את זה.

דוד אזולאי: שב איתם, תגיע איתם להסכמים, הסכמים טובים לכולם, בסופו של יום, נוכל להגיע לתוצאה.

דוד אזולאי: אני רק חושש ואמרת דבר נכון, וזה משמח אותי, שאסור לעשות את הדברים בחיפזון, דיברת בצורה ריאלית, כנראה שאתה מכיר את הנושא, למדת את הנושא והחשש הגדול שלי שעננת הבחירות מעל ראשינו, השיקולים לא יהיו ענייניים, לכן צריך מאוד להיזהר אם כדאי היום לקדם את הרפורמה.

דוד אזולאי: אני מציע שאת הזמן שיש לנו עד למערכת הבחירות, לנצל לטובת שני הדברים שדיברתי עליהם - השלטון המקומי וכוח אדם.

דוד אזולאי: תודה רבה.

יואב גדסי: אני מתנצל בפני חברת הכנסת פניה, אם דבריי הובנו לא נכון.

יואב גדסי: אין לי כוונה הייתה לפגוע, אני מאוד מעריך את העבודה שלהם.

אמנון כהן: נציבות שירות המדינה אנחנו רוצים את הפינה הזאת של העובדים, כדי לראות איפה זה עומד.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני, תגיד איפה זה עומד כי אנחנו רוצים לדעת איפה הפאזל הזה מתקבץ, כדי שנדע איך לתאם.

חוסאם סובחי: קודם כל המשא ומתן הזה מתקיים.

חוסאם סובחי: המשא ומתן הזה הוא לא פשוט, הוא מאוד מורכב בגלל הסיבות שצוינו פה, שאנחנו מדברים על 24 איגודים, כל איגוד יש לו את ההסכמים שלו, ולכן זה לא משהו של יום או יומיים, זה לא ייגמר בצורה פשוטה.

אמנון כהן: מה זה יום, יומיים?

אמנון כהן: הנושא הזה כבר מתגלגל שנה וחצי, שנתיים.

אמנון כהן: אל תגיד לי יומיים, כי אנחנו הנחינו את המנכ"ל הקודם לעדכן את הועדה, עוד בדיון שהיה ביוני 2011, אז חזרנו על הבקשה בדצמבר 2011, חזרנו על זה בסיור שערכנו גם במקום בחודש פברואר, לא חדש, זה מורכב.

אמנון כהן: אל תגיד יום יומיים, אני יושב ראש הועדה רוצה להעביר את הרפורמה לפני הבחירות, אבל אני צריך לדעת איפה מעמד העובדים.

אמנון כהן: אם תגיד אתה לא גומר, אז בעיה.

חוסאם סובחי: אני רוצה להתייחס, המשא ומתן הזה מתקיים.

אמנון כהן: למה במשך שלושה שבועות לא דיברתם?

חוסאם סובחי: הדיון האחרון היה ב-18 לאפריל אם אני לא טועה, לפני שבועיים.

רותם פלג: לנקודה הספציפית הזאת, בדיון הקודם אני הצעתי להתחיל נושא של דיונים אינטנסיבי.

רותם פלג: העובדים וההסתדרות ביקשו לדחות את הדיונים עד לאחר הדיון פה.

רותם פלג: אנחנו היינו שמחים להגיע לפה במצב הרבה יותר טוב.

רותם פלג: ביקשנו, אמרנו בוא נשב מספר ימים אינטנסיבי, מתי שצריך, ניסינו לקבוע כמה וכמה פעמים.

יואב גדסי: לא, נכון, מצטער, אדוני המנכ"ל.

רותם פלג: ניסינו לקבוע מספר פעמים.

יואב גדסי: לא נכון, ישבנו עשרות ישיבות.

יואב גדסי: מאז שאני נכנסתי לתפקיד.

יואב גדסי: אני באותו דיון כמו שאתה זוכר, ביקשתי שנתחיל לקיים דיונים אינטנסיביים.

יואב גדסי: ההסתדרות והעובדים אמרו רגע, בו נחכה לדיון בוועדה.

אמנון כהן: יש טיוטה?

חוסאם סובחי: אין לנו טיוטה, אנחנו יחסית רחוקים מטיוטה.

חוסאם סובחי: אבל אני רק רוצה להזכיר, שהיום בעצם הסכם קיבוצי הוא אכן חשוב, אבל הוא לא הכרחי לקידום הרפורמה, משום שהיום גם כשאין הסכם קיבוצי, כל עובד עובר עם מה שיש לו, אין מצב שעובד ייפגע.

אמנון כהן: אתה תקבע פה מה הכרחי, הרי שמעת מחברי כנסת, שמעת אנשים.

אמנון כהן: הכרחי מה הכרחי, אתה תעשה את העבודה שלך, ולא תגיד לי מה הכרחי.

אמנון כהן: אתה תביא לי הסכם קיבוצי על השולחן, אתה תתכנס, תשב יומיים ולילה, אל תלך הביתה גם, שייצא עשן לבן מטעמך - גם ההסתדרות, גם העובדים יושבים, המנכ"ל איתכם.

אמנון כהן: תביא לי הסכם קיבוצי, אתה את העבודה שלך תעשה, הרפורמה אני יכול להגיד שלא יקודם, אני לא רוצה להגיד, אבל אני אומר זה תלוי אחד בשני מכל וריאציה שתסתכל.

אמנון כהן: יכול להיות שמעמד העובדים לא ייפגע, יכול להיות שזה נתיב אחר, הכול בסדר, אבל יש קשר בין הדברים.

אמנון כהן: זה מסובך, אבל חייבים לפתור את הבעיה הזאת.

אמנון כהן: צריכים להתכנס, לפנות את השולחן, יש לכם מליון דברים על השולחן אני יודע, לפתור את הבעיה.

אלי יריב: יו"ר ההסתדרות לקח את העניין, הוא ישב עם יואב, לקח את זה קרוב אליו לחזה, התפנה מכל העיסוקים.

אמנון כהן: הביא לי את ההסכם?

אלי יריב: הוא רוצה להיכנס לעובי הקורה של ההסכם הזה.

אמנון כהן: בשבוע הבא יהיו הצבעות, אני רוצה הסכם ביחד.

אמנון כהן: איך יהיה?

אלי יריב: לא יכול להיות.

אלי יריב: אנחנו עכשיו בשבועיים בחירות להסתדרות.

אלי יריב: זה הסכם קיבוצי די מורכב, מדובר פה בהרבה איגודים מכל הארץ.

אלי יריב: צריכים לאחד אותם, צריכים לפתור את כל הבעיות – דור א', דור ב', כל הדברים האלה.

אמנון כהן: בסדר, שנה וחצי לא מדברים על זה, זה לא משהו חדש.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לפתור את הבעיה של המדינה.

אלי יריב: אנחנו נביא הסכם יחד עם המשרד.

אלי יריב: אני לא יכול להתחייב על לוחות זמנים כרגע, אדוני.

אמנון כהן: אחרי הדיון פה, אנחנו נדבר עם מר עופר עייני, מאחלים לו הצלחה כמובן.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לפתור את הבעיה של המדינה.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שחברי חבר הכנסת דוד אזולאי, דיבר מלים כדורבנות.

אריה ביבי: אני גם רוצה לאחל מזל טוב למנכ"ל - אתה נכנס למשרד דינמי, רציני, משרד שיחייב אותך יום יום, שעה שעה גם ביום כיפור - תזכור את זה.

אריה ביבי: זה משרד מאוד דינמי, במיוחד שעכשיו יש כיבוי אש, יש משטרה, יש שב"ס.

אריה ביבי: נותנים לך 100 ימי חסד שלך, אז שיהיה לך בהרבה הצלחה.

אריה ביבי: כמובן שהמבנה קודם הוא מבנה גרוע, לכן אנחנו פה התכנסנו כבר קרוב לשנה וחצי, ומנסים למצוא פתרונות.

אריה ביבי: יש לי רק הרגשה שעושים מרוץ שליחים, מישהו מעביר מאחד לאחד כל 100 מטר את המקל לבא, וכך מעבירים ארבעה איש מאחד לשני את המקל.

אריה ביבי: עושים את זה בצורה טובה, כי גם עושים חפיפה בין העברת המקלות, חפיפה בין אנשים כשהם רצים.

אריה ביבי: הבעיה כאן, יש בעיה עם החפיפה, אדוני היושב ראש, זאת בעיה רצינית מאוד.

אריה ביבי: יש פה בעיה עם אנשים, מי שלא עבד עם אנשים, אז לא יודע מה זה.

אריה ביבי: כל אדם הוא לא מספר, הוא אדם.

אריה ביבי: הוא אדם עם משפחה, אדם עם בעיות, הוא עולם ומלואו.

אריה ביבי: לכן, כל הדור הישן, שאנחנו קוראים לו הדור הישן, אנחנו צריכים, אדוני המנכ"ל, הנציב, צריכים להגיע איתם להסכמים עד שייצא עשן לבן.

אריה ביבי: אי אפשר להגיד מחר ובעוד חודשיים פגישה, אין מושג כזה, שחר יודע, אני הייתי מפקד שלו יומיים, הוא יודע שאין.

אריה ביבי: מה שצריכים לעשות היום, היינו צריכים לעשות לפני יומיים, לא לחכות.

אריה ביבי: במיוחד שיש פה בעיות מבעיות רציניות מאוד.

אריה ביבי: השלטון המקומי - אני הייתי גם בשלטון המקומי, לי גם הייתה תחנת כיבוי אש, שהייתי אחראי עליה.

אריה ביבי: אני אומר לכם, השלטון המקומי לא יבוא וייתן לכם את המבנים האלה, אלא אם תגיעו איתו להסכמים, כמה שיותר מהר תגיעו איתו להסכמים, ככה הבעיות יהיו הרבה יותר קלות.

אריה ביבי: ככל שתדחו את ההסכמים, ככה הבעיות יהיו הרבה יותר קלות.

אריה ביבי: ככל שתדחו את ההסכמים, ככה יהיו לנו בעיות יותר רציניות.

אריה ביבי: כיבוי אש, אדוני, עזוב תקציבים, הוא קטן מאוד על המדינה הזאת.

אריה ביבי: אישרו 160 מליון או 126 מליון זה פינטס.

אריה ביבי: אם אנחנו רוצים לתקן - - -

אמנון כהן: זה חלק, לפי ההתקדמות.

אריה ביבי: שמישהו לא יחשוב שניתן לכופף עובדים.

אריה ביבי: המנכ"ל, אתה מאזין?

שחר איילון: - - -

אריה ביבי: אני לא מכיר שיטה לכופף עובדים.

אריה ביבי: אין לכופף עובדים, ולא אף אחד מחברי הכנסת לא ייתן את זה, לא בכנסת הזו, גם לא בכנסת הבאה.

אריה ביבי: אלה עובדים שעבדו, אי אפשר להרע את התנאים, צריכים להתקדם הלאה, ולראות מה קורה.

אריה ביבי: אפילו אתה, אדוני היושב ראש.

אריה ביבי: אתה צריך להתערב בנושא הזה, ולהביא לסיום כל דור א', דור ב', דור ג', איך אנחנו מגיעים לקצה הפירמידה שכבר אין לנו דורות ומשם אנחנו מתקדמים הלאה.

אריה ביבי: לדעתי, מגייסים אנשים, אני מכיר את הנציב ואת החבר'ה שלו, הם אנשים מצויינים, יודעים איך לגייס, יודעים איך לעבוד, יודעים איך לעשות את הדברים, אנחנו שנינו ראינו את החדרים, זה לא בדיוק החדרים שאפשר לשכן בני אדם עדיין, אני לא יודע מה מערכי שיעור, אני לא יודע איך התנאים שם.

אריה ביבי: חוץ ממה שראינו, אני ניזון מיואב שפגשתי אותו מספר פעמים.

אריה ביבי: מדי פעם אני מדבר עם הנציב גם בנושא התנאים, אי אפשר לגייס אנשים ולא לתת להם נעליים, זה רק בצבא המצרי קורה, וזה קרה פה.

אריה ביבי: תשאל את יואב, זה לא הולך כך.

אריה ביבי: תשמעו – למה קם המבנה החדש?

שאול ליבי: אנחנו יכולים לצאת איתך לשטח, אדוני היושב ראש.

אמנון כהן: אנחנו מכירים את השטח.

אריה ביבי: למה קמה כל הרפורמה הזאת?

אריה ביבי: גם לפני השריפה בכרמל.

אריה ביבי: אצלי בלוד 7 חודשים אנשים לא קיבלו משכורות, כי משכורת עוברת מהמדינה, חלק העירייה צריכה לתת - אין לה כסף.

יואב גדסי: והמשיכו לעבוד.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש, איפה הבעיות?

אריה ביבי: הן לא בתל אביב, הן דווקא בפריפריה, במקומות הכי בעייתיים.

אריה ביבי: אדוני המנכ"ל, תשמע טוב, יש מושג שנקרא עשן לבן.

אריה ביבי: עזוב את כל העיסוקים.

אריה ביבי: תאמין לי, המשטרה יכולה להסתדר, שב"ס יכול להסתדר, הבעיה שלך הכי גדולה עכשיו זה כיבוי אש.

אריה ביבי: עזוב את כל העניינים, תירתם לכיבוי אש.

אריה ביבי: לפחות בדברים האלה אנחנו צריכים לרוץ קדימה.

אריה ביבי: עזוב הכול, עכשיו סיימת, תקבע איתו בעד חצי שעה, תקבע עם השני בעוד חצי שעה, תעשה לך סדר יום של כיבוי אש, אז אולי יבוא לעם ישראל גואל.

אמנון כהן: נגיע לשלטון המקומי, אנחנו רוצים לדעת איך אתם משתלבים כאן, הייתי רוצה שתתייחסו לנושא של נכסים.

אמנון כהן: יש פה פרק שמדבר על כך שאתם עדיין תמשיכו לממן את כל הפעילות הזאת, והאם יש לכם את הקיזוז, יש מתווה, יש דרך, מישהו מכריע באמצע - גם אתם השקעתם, גם המדינה השקיע.

אמנון כהן: בבקשה, המנכ"ל.

שלמה דולברג: מנכ"ל שלטון מקומי.

שלמה דולברג: תודה על רשות דיבור, רבותיי חברי הכנסת, אדוני היושב ראש, נכבדיי, אנשי המשרד לבטחון פנים, אנחנו בשלטון המקומי נשמח, ואנחנו רוצים לשתף פעולה בסיום הרפורמה.

שלמה דולברג: אנחנו חושבים שזה דבר חשוב, ומתפללים ומחזיקים ידיים שנצליח להשלים את הרפורמה לטובת עם ישראל.

שלמה דולברג: יש לנו שתי בעיות עיקריות, חלקן נאמרו כאן, אני אגיד אותן בקצרה.

שלמה דולברג: דבר ראשון דורשים בציונות מהשלטון המקומי שימשיך לממן את הרשות הלאומית החדשה שקמה במשך 5 שנים.

שלמה דולברג: אנחנו חושבים שזאת דרישה שהיא צינית מאותה ממשלה שקיצצה את מענקי האיזון בשנים האחרונות מ-4.2 מיליארד שקל, ל-2.8 מיליארד שקל.

שלמה דולברג: זאת אומרת, לקחו את מטה לחמם של הרשויות המקומיות שנדרשות לכסף הזה, ובאותו חדר, או חדר ליד מבקשים מהרשויות המקומיות שימשיכו לממן את הרשות הלאומית שקמה.

שלמה דולברג: בדיוק כמו להגיד לרשויות המקומיות - בבקשה, תממנו את משטרת ישראל, בבקשה, תממנו את הרשויות הלאומיות לטבע וגנים לנמלים.

שלמה דולברג: אני לא רוצה להתבטא בחריפות, היא דרישה צינית, לא נכונה, לדעתי גם לא חוקתית, אבל אני לא רוצה להיכנס לעניין החוקתי.

אמנון כהן: אני קיבלתי אינפורמציה שמנכ"ל משרד הפנים, לקח על עצמו לעשות משא ומתן ביניכם, לגשר, אני לא יודע מה התוצאה בסוף, אבל הבנתי שהוא מגשר.

אמנון כהן: מקובל עליכם?

שלמה דולברג: היתה ישיבה אצל מנכ"ל משרד הפנים.

שלמה דולברג: אנחנו מכבדים את מנכ"ל משרד הפנים, הוא ניסה להקטין את מספר השנים.

שלמה דולברג: עדיין אנחנו חושבים שהעיקרון שהשלטון המקומי הזה של מדינת ישראל יממן את הרשות הלאומית הוא עיקרון לא נכון וצריך לרדת מהעניין הזה.

שלמה דולברג: זה קל מאוד לרדת, זה עניין כספי של 200 מליון שקל, לשלטון המקומי אין לשלם.

אמנון כהן: אולי זה יהיה בקיזוז של נכסים שישנם.

שלמה דולברג: אין בעיה להכניס את בהתחשבנות.

אמנון כהן: מהי הבעיה השנייה?

שלמה דולברג: העיקרון השני זה עניין הנכסים, כפי שאמרת אדוני, כפי שאמר חבר הכנסת ביבי, חבר הכנסת אזולאי, עניין הנכסים טעון הסדרה.

שלמה דולברג: אנחנו יודעים שנעשו בשנים האחרונות כמה רפורמות דומות, למשל, במשק המים העירוני, אני בעצמי דחפתי אותם כאיש ממשלה.

שלמה דולברג: אני חושב שיש דרכים להסדיר את השמאויות המסודרות של הרכוש, אותו רכוש שאנחנו רוצים להעביר לממשלה - שמאות מסודרת בלי התחכמות מצד אחד, שמאות של עול הנטל הפנסיוני שעובר לממשלה מצד שני, לעשות חשבון פשוט.

שלמה דולברג: אדוני היושב ראש, חשבון שמאי פשוט, בכוונה אני אומר בלי התחכמויות, כי יש פה כל מיני התחכמויות שנדבר עליהם בפרטי, זה דבר שאפשר לסגור אותו.

שלמה דולברג: שני הדברים הם דברים כספיים, אני מייחלים להצלחת הרפורמה.

יעל שילוני: אני רוצה להתייחס לשלושה נושאים.

יעל שילוני: אני אתחיל מנושא קליטת הכבאים החדשים.

יעל שילוני: כשיש כבאים או לוחמות אש או לוחמי אש במערך, אנחנו כארגון מחויבים לייצג אותם ואנחנו מייצגים אותם.

יעל שילוני: בקליטת נשים אנחנו היינו מי שדרשנו למשל שהן תקבלנה בדיוק את אותן משמרות, כי יש לזה משמעות כספית, ואפילו שבתנו על זה באחת המקומות, וגם שתקבלנה את הזכויות שלהן כנשים ואמהות החל משעת הנקה, עבור בתנאים הולמים וכו'.

יעל שילוני: אפשר לפתור את הכול.

יעל שילוני: אפשר שיהיה שיוויון במדינת ישראל.

יעל שילוני: כבר בבג"צ של גברת מילר היה כתוב שזה דורש כסף, אבל את הכסף הזה אנחנו לא רואים, פשוט קולטים ולא עושים את זה בצורה מסודרת.

יעל שילוני: אנחנו מתריעים, אנחנו מתריעים ואנחנו עומדים לפתח.

יעל שילוני: אנחנו לא ניתן שיפגעו בזכויות של עובדים ועובדות, אז אנחנו נייצג אותם, ואם קולטים בלי מחשבה, בלי היערכות ובלי תקציבים, אז אנחנו נדאג לזה שהאנשים האלה יקבלו את הזכויות שלהם.

יעל שילוני: יש בעיה וזה הקו המנחה מבחינת הביקורת שלנו על המהלך שאנחנו שותפים לו, ואנחנו מנסים לקדם אותו גם בפן המשפטי וגם בפן הכלכלי, שהדברים נעשים בלי כיוון מספיק מתוך איזושהי אוזלת יד.

יעל שילוני: מה זה לקלוט עובדים, ואחרי שהם מתחילים לעבוד נקבל אינפורמציה שהם לא מקבלים את המשכורות שלהם ושהתשובה שנקבל תהיה שלא יודעים איך לשלם להם.

יעל שילוני: אפשר להגיע לירח, ידעתם חצי שנה מראש שהם ייכנסו למשמרות, ממש לא בשמיים לדעת לחשב לעובדים את המשכורות כפי שצריך.

יעל שילוני: אנחנו דרשנו שישלמו להם, אם לא יודעים לחשב, אם לא יודעים אז לא יודעים ולא נתחיל ללמד, אז שישלמו להם את המפרעות האלה, גם המפרעות האלה לטעמנו, לפי היועצים שלנו, לא מכסות את מלוא החוב וזה לא מצב תקין.

יעל שילוני: הנושא של ההסכם.

יעל שילוני: ההסכמים במערך הכיבוי הם תולדה של נסיון של עשרות שנים מה הצרכים המיוחדים ומה האופי המיוחד של תפקידי הכבאות ומה זה דורש במישור של שכר.

יעל שילוני: אין שונות מאוד גדולה בין ההסכמים בארץ להסכמים בעולם.

יעל שילוני: אנחנו כעת שאנחנו יושבים במשא ומתן מול האוצר, אנחנו מרגישים שמנסים להמציא על חשבוננו, על חשבון העובדים את הגלגל, ולשנות את מערך ההסכמים באורח שאינו תואם את מה שקיים, ואני לא מדברת רק על פגיעה בעובדים קיימים, כי אנחנו לא רואים את עצמנו רק כדור מדבר אומלל וצריך לרחם עליו, ממש לא.

יעל שילוני: אנחנו סבורים שההסכמים הקיימים שהם תולדה של עבודה מאוד קשה של הצדדים למערכת יחסי עבודה, משקפים את מה שלוחמי אש ולוחמות אש אמורות לקבל מתוך ידיעה מה יש בעולם, אז אנחנו אומרים לכם, זה פחות או יותר בשוניות כאלה ואחרות זה מה שנותנים.

יעל שילוני: דא עקא, שאנחנו כל פעם יושבים לא מול כל מקבלי ההחלטות וזה מאוד בעייתי.

יעל שילוני: בדרך כלל, תמיד נמצא נציג הממונה על השכר, אבל חסר הנציג של אגף הפנסיה, או חסר נציג אחר, וצריך לבדוק מה העמדה של נציבות שרות המדינה, אז אי אפשר להתקדם.

יעל שילוני: כל פעם שקראו לנו, גם כשאנחנו כעסנו, ויום קודם שברנו את הכלים, התקשר מר גנות ואמר, אני אומר לכם, אני מבקש, תעלו, נשב אצלי, ונדבר על הבעיות, עלינו למחרת.

יעל שילוני: תמיד כאשר קראו לנו לשבת למשא ומתן, עלינו.

יעל שילוני: ביקשו ממני לכנס את כל הצוותים שנוגעים למשהו שהוא בכלל לא משפטי, כינסנו, ישבו באמצע הלילה.

יעל שילוני: מה שביקשו מצד ארגון העובדים, ההסתדרות וארגון הכבאים - עשינו, אבל צריך שתהיה איזושהי יד מכוונת, צריך שתהיה איזושהי תכנית.

יעל שילוני: אי אפשר לעבוד בשביל לעבוד ולהגיד עבדנו ועשינו.

יעל שילוני: למה אני מתכוונת?

יעל שילוני: לא יעלה על הדעת שבשלב הזה שאנחנו נמצאים עדיין לא קיבלנו הצעה מסודרת עם מספרים, עם נתונים ממשרד האוצר, מהמדינה.

יעל שילוני: מי שבאים ונותנים את ההצעות כיצד לעבוד ואיך לבצע מערך הסכמי אחיד, זה רק אנחנו.

יעל שילוני: אז אנחנו מקבלים מצמוץ שפתיים של "אה", זה לא נראה לנו, ואנחנו לא יודעים שנוכל לעבוד עם זה – מה, לכם אין רעיונות?

יעל שילוני: מה עם הצד שלכם?

יעל שילוני: תבואו, תביאו נתונים, באמת נשב, יש רצון טוב, יש מקצוענים שמוכנים לשבת ולעבד את הנתונים, אבל זה לא נעשה.

יעל שילוני: יש גם בעיות שונות בחקיקה הזאת שגם כן אין התייחסות, למשל, העבירו לנו תפקיד, תחום אחריות חדש לחלוטין שעד עכשיו היה של המשרד לאיכות הסביבה - ניתור רעלים.

יעל שילוני: מישהו הראה לנו תכנית איך בדיוק מתכננים להכשיר אותנו לזה?

יעל שילוני: מה התקציבים לזה?

יעל שילוני: איך עומדים לעשות את זה?

יעל שילוני: עד עכשיו טרם.

יעל שילוני: אני רוצה להתייחס לדברים שאמר חבר הכנסת אזולאי, מאוד קשה לנו לשמוע את המלה חגיגה ביחס לשכר של עובדים.

יעל שילוני: גם העובדים שמקבלים את המשכורות הכי גבוהות בענף של הכבאות, הם לא עובדים עשירים.

יעל שילוני: סוף סוף יש לנו מגזר אחד בארץ של עובדי ציבור שמתפרנסים משכורת סבירה.

יעל שילוני: בשביל תוחלת חיים נמוכה בעשר שנים מהתוחלת חיים של אדם מן היישוב, אני לא חושבת שזה נורא.

יעל שילוני: בכלל, אני חושבת שזה מאוד חיובי למדינת ישראל שעובדי הציבור הנאמנים שלה ישתכרו משכורת שמסוגלת לפרנס אותם בתקופה שמאוד קשה להתפרנס, וזה מצב לא תקין שעובדי הציבור בארץ, חלק נכבד מהם בתפקידים חשובים מאוד, הם אנשים שהם על סף העוני אם לא בתוך העוני.

יעל שילוני: אני סבורה כשיושבים איתנו לא צריך להסתכל על זה כעל איזושהי הזדמנות לשנות את שכר הכבאים של העתיד לשכר שהוא לא ראוי על דרך של תספורת.

יעל שילוני: צריך להסתכל על ההסכמים הקיימים, הם הסכמים טובים, הם הסכמים שנעשו עם ניסיון, עם חשיבה וצריך לבצע ולהגיע להסכם אחיד שמשקף את המקובלה בלי לפגוע.

יעל שילוני: אם ייקח כמה שנים ליישר קו שגם בטבריה תהיה משכורת נאותה, כך ראוי, כך יפה.

יעל שילוני: בכל הארץ צריכה להיות משכורת נורמאלית לאנשים.

יעל שילוני: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חברת הכנסת פאינה קירשנבאום, בבקשה.

פניה קירשנבאום: כבוד היושב ראש, חברי כנסת, אורחים נכבדים, חבר הכנסת דוד אזולאי, שנים התעסק בנושא של כיבוי אש, אני יודעת שהנושא הזה בדמו, וחבר הכנסת אריה ביבי מעורב בנושא.

פניה קירשנבאום: אני רק מהזווית, רק מהדיונים בוועדה נגעתי בנושאים – שני דברים הם חשובים, הרפורמה היא חשובה בפני עצמה, ואם אנחנו נתפזר לדברים מסביב, ואני אתייחס אליהם גם כן, אנחנו בסופו של דבר נהיה תקועים במקום, וחס וחלילה יבוא אסון הבא, ויש פיזור שלטונות, פיזור אחריות ופיזור הסמכויות וראינו כמה זה לא טוב, והנסיון הראה את שלו.

פניה קירשנבאום: פעם היה לנו גרוש, ובגרוש היה חור, כנראה שהחור היה בשביל לראות את הנשמה של הבן-אדם שעומד מאחורי הגרוש הזה.

פניה קירשנבאום: היום אין לנו, הרבה פעמים אנחנו רואים רק את הכסף, ולא שמים לב לאנשים שעומדים מאחורי זה.

פניה קירשנבאום: אני קוראת להגיע להסכמה, אני פונה לאוצר, כי אני מבינה שהבעיה פה לא של משרד בטחון פנים, אלא בעיה של האוצר, והשכר, ולהגיע איתם לסיכום וצריכים להגיע לסיכום.

פניה קירשנבאום: אבל במקביל לכך שאני קוראת להם להגיע לסיכום, אני פונה אליכם להיות יותר אחראים, ואגיד לכם למה.

פניה קירשנבאום: קודם כל אתמול היה שר האוצר בועדת הכספים ונתן דוח על הרבעון האחרון.

פניה קירשנבאום: אני במקומכם הייתי מגיעה אתמול לדוח, לדיווח שלו, ומעירה את תשומת הלב של חברי הכנסת שיושבים בוועדת כספים על כל מה שנעשה, כי אנחנו לא מודעים לכך שיש בעיה.

אמנון כהן: הבנתי שאין בעיה כספית.

פניה קירשנבאום: לא הגיעו איתם לסיכום של השכר, אז איפה הבעיה אם לא כספית?

אמנון כהן: כשיגיעו לסיכום הכסף יימצא.

פניה קירשנבאום: אני רוצה להגיד לך, אנחנו בשנה שעברה הגענו לסיכומים עם הרופאים, והגענו לסיכומים עם המורים, והגענו לעוד סיכומים.

פניה קירשנבאום: אני כחברה בוועדת כספים רוצה להגיד לכם, שבתקציב של 2013, נצטרך לקצץ 13 מיליארד שקל עבור אותם ההסכמים.

אמנון כהן: לא צריך לקצץ, צריך לגבות – 60 מליארד לא גובים.

פניה קירשנבאום: לא 60 מיליארד, 120 מליון.

אמנון כהן: לא, מדוח מבקר המדינה אתמול – לא עומדים לגבות, הולכים רק לציבור לקחת מהם, במקום החובות שאפשר לגבות מהגופים הגדולים.

פניה קירשנבאום: בסדר, שיגבו קודם, אבל בינתיים מכיוון שלא גובים, אני שואלת כשיילכו לקצץ מאיפה יקצצו עוד פעם?

פניה קירשנבאום: הרי הצטרכו לאזן את התקציב הזה.

אבי יהודה: - - - תספורת לכבאים.

פניה קירשנבאום: תאמין לי שלא רק לכבאים.

פניה קירשנבאום: אנחנו נראה את עצמנו שוב במחאה חברתית, ויגידו אין זה ואין זה, השמיכה היא כזאת קצרה, הביטחון של הביטחון של השמיכה הקצרה הזאת הוא כזה, כל השאר צריך לחלק בין כולם.

פניה קירשנבאום: אני לא באה להצדיק, אני רק אומרת שצריכה גם הבנה ואחריות של שני הצדדים לנושא הזה.

פניה קירשנבאום: לגבי השלטון המקומי, קודם כל אתה ציינת שמענקי איזון קיצצו אבל לא בממשלה הזאת, אני רוצה לתקן אותך, כי הממשלה הזאת כל הזמן מנסה רק להוסיף ולהוסיף למענקי איזון.

שלמה דולברג: עדיין הכסף חסר, גברתי.

פניה קירשנבאום: אתה מספר לי?

פניה קירשנבאום: אתה יודע מי נלחם בוועדת כספים על מענקי האיזון, אז לי אתה לא צריך לספר, אחרת אני אספר לך עוד פעם בדיחה על הפרה עם החלב.

פניה קירשנבאום: כל הנושא של הציוד שלכם והתחזוקה, הרי למה החלטנו – כל מי שנמצא פה יודע בדיוק – למה החלטנו לרכז את זה במשרד אחד?

פניה קירשנבאום: כי ההבדל ברמה של הכבאות בין עיר לעיר הייתה שונה בהרבה, לא הייתה אחדות של הסטנדרט, וזה מה שקרה.

פניה קירשנבאום: אנחנו ההיפך, רוצים להביא את כולם לאותה רמה, רוצים לשפר, ואל תשכחו שמה שיש לכם ברמה כזאת או אחרת גם זה מומן על ידי משרד הפנים, על ידי הממשלה, על ידי כולם, הרי לא הכול נעשה רק בכספי ארנונה, היו לזה השקעות גם של הממשלה.

פניה קירשנבאום: במקום להתבצר בעמדות ולהגיד זה שלי, וזה שלך, ובואו נתקע ברפורמה, אולי כדאי למנות ועדה שתורכב - אני לא בעד ועדות, דבר אחרון שאני רוצה ועדה.

פניה קירשנבאום: אני בטוחה שבהתדיינות ישירה אפשר לפתור הרבה יותר בעיות.

פניה קירשנבאום: אבל פה יש כל כך הרבה גורמים שהם כל פעם עושים את זה לא במקבילה, אלא עושים את זה שאחד מדברים, חוזרים, שני מדברים, חוזרים, אז אנחנו שלוש שנים לא נתקדם.

פניה קירשנבאום: אם לא נעשה את זה במקביל את כל הנושאים האלה, לא נתקדם עם הרפורמה.

פניה קירשנבאום: גיל פרישה – באיזה גיל פרישה יוצאים הכבאים בגיל 67, אז מה שהתקבל לעבודה בגיל 37, יש לו עוד 30 שנה לעבוד, מה הבעיה?

פניה קירשנבאום: כולם צריכים להתקבל בגיל 25?

פניה קירשנבאום: ואם לא רוצים לקבל מישהו בגיל 37, אז תוציא אותם בגיל 37, 45 לגימלה.

פניה קירשנבאום: אי אפשר להגיד בגיל 37 כבר לא מקבלים עובד כי הוא כבר זקן.

אבי יהודה: לא, זה לא מה שהוא אמר.

אבי יהודה: הוא אמר אם ניתן לבחור, עדיף לבחור מ-24 כי יש לו אופק.

פניה קירשנבאום: אני מסכימה איתך.

פניה קירשנבאום: תצאו לגימלה אתם ותקבלו במקומכם, תפנו מקום.

אבי יהודה: אנחנו מסכימים, הגשנו בקשה לתכנית פרישה, בואו תתנו תכנית פרישה, כולם יפרשו.

אמנון כהן: הוא מוריד את הפנסיה בכלל לכולם, מספיק 57...

פניה קירשנבאום: אתם מכירים את הסיפור של האסקימוסים, כאשר הבן-אדם מזדקן, הם שמים אותו על עגלה עם הכלבים, נותנים מכה ושולחים אותו.

פניה קירשנבאום: אז אצלנו בגיל 37 על העגלה, כלבים, שלום להתראות.

אמנון כהן: נאפשר לשמוע עוד מוזמנים.

פניה קירשנבאום: סליחה, אתמול בוועדת כספים העברנו כסף לפיקוד העורף, כי הם טוענים שניתור רעלים הם עושים את זה, והם רוכשים עכשיו כבאיות דואליות שהם גם ישמשו לניתור רעלים.

יואב גדסי: שיוציאו את זה מתסקיר החוק.

יואב גדסי: אם הם עושים אז שיוציאו את זה.

אמנון כהן: כרגע זה לא מוסדר כנראה.

פניה קירשנבאום: שאלתי אתמול, והם אמרו שהם אחראים על זה.

דוד בר דרור: אני רוצה לנצל את המעמד הזה, קודם כל למנכ"ל הנכנס ברכות.

דוד בר דרור: עוטף ירושלים, יש בעיה עם הכיבוי.

דוד בר דרור: עוברים את הגדר מטר, זה לא אני זה יו"ש.

דוד בר דרור: אם אנחנו נחכה שיו"ש יגיעו, אנחנו נמצא את עצמנו רחוק.

דוד בר דרור: הנציב, כדאי לפתור את הבעיה הזאת במסגרת אותו הדבר.

דוד בר דרור: הנושא השני, העלתה אותה חברת הכנסת פניה - חומרים מסוכנים.

דוד בר דרור: לאחרונה, הכין פרופסור אלי שטרן, ממכון גטנר מסמך על הדרום – אשדוד, רמת חובב.

דוד בר דרור: יש שם 1,330 חומרים, מהם 1,000 איש לא יודע, איש לא בדק אותם.

דוד בר דרור: אנחנו יודעים שקיימים, לא מנותרים, לא יודעים מה הרמה שלהם, לא יודעים מה הנזקים שלהם.

דוד בר דרור: היו דברים, כבאים נפגעו, עד היום משפחות שלהם לא הוכרו כתאונות עבודה, אף אחד לא מכיר בזה.

אמנון כהן: הנושא שהעלית חשוב, אבל זה לא הדיון.

אמנון כהן: תכתוב פנייה אליי, נבדוק עם המשרד להגנת הסביבה כדי שהכבאים לא ייפגעו.

דוד בר דרור: יש מסמך שהוכן בזמנו, הובלנו פה מהוועדה הזאת, המסמך הוכן ב-2004, עד היום, לצערי, המסמך הזה מעולם לא הגיע, לא המסמך של אלי שטרן, ודיברנו על זה, אדוני היושב ראש, והמסמך שאני מדבר עליו כרגע.

דוד בר דרור: הועדה בזמנו ביקשה אותו, לאור בקשת הועדה ב-2003 הוקמה ועדה של חיל רפואה, אוניברסיטת בן גוריון וגורמים נוספים, וכפי שאמרה חברת הכנסת פניה, הניתור – עד היום, אני מצטער לומר, כאיש בריאות הסביבה וחומרים מסוכנים, אני מלווה את המקצוע הזה 40 שנה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: נמצאים פה נציגים מהמשרד להגנת הסביבה?

רומי אבן דנן: יש לי הרבה לומר על כל מה שנאמר כאן.

רומי אבן דנן: המשרד להגנת הסביבה הוא אחראי על הנושא של החומרים המסוכנים גם מחוק החומרים המסוכנים, וגם מהיותו כמנחה לאומי.

רומי אבן דנן: כל הסמכויות לנושא של האירוע של החומרים המסוכנים, אכן נמצאים בידי המשרד להגנת הסביבה.

רומי אבן דנן: כל הנושא של הגילוי, ניתור.

אמנון כהן: לא, אבל יש מסוכנות מסוימת שלפעמים נחשפים הלוחמים שלנו שצריכים לבוא לשטח ולא יודעים, או אולי לא מודעים לכך אולי.

רומי אבן דנן: יש בינינו לבין כיבוי פעילות מאוד יפה, מכיוון שבדרך כלל מי שמגיע לאירועים זה אנחנו והם.

רומי אבן דנן: גם כשיש אירוע של חומרים מסוכנים מייד יש את התערבות של המשרד להגנת הסביבה שאנחנו נותנים באמת ישר את המענה, לפעמים אנחנו נותנים את המענה עוד שאנחנו בדרך כי גם המשרד להגנת הסביבה מחזיק מערך של תגובה של אירוע של חומרים מסוכנים.

רומי אבן דנן: המשרד להגנת הסביבה עשה בהם פעילות של בחינה גם השוואה בעולם ופעילות מאוד גדולה מול משרד בט"פ, הנושא של העברת התגובה המיידית לחומרים מסוכנים.

אמנון כהן: השאלה שלי אם המערך יודע או הנציב יודע שיש אזורים מסוימים מסומנים, אחרי שמגיעים לשם בקשר מתריעים, יש אזור כזה מסומן להיזהר, לא להגיע או לא להתקרב, או 10 מטר, או 15 מטר מרווח ביטחון, יש דבר כזה?

אמנון כהן: זה מה שאני רוצה לדעת כרגע, אחרי כך תעשו את התיאומים.

רומי אבן דנן: ודאי שיש.

שאול ליבי: אני שאול ליבי, יושב ראש איגוד ערים רחובות והשפלה, והוותיק ביותר כנציג היו"ר בארץ, 15 שנה.

שאול ליבי: אדוני היושב ראש, כאן ציינו, נראה לי שיש נתק אדיר, למרות שעשיתם סיור חברי הועדה, ואני מאוד מעריך ומוקיר, יש נתק אדיר בין השטח למציאות של היום לבין מה שקורה, משום שעד היום עם כל הכבוד למנכ"ל היוצא, מה שהיה לאורך כל הדרך, זה הפרד ומשול במשא ומתן כדי לקדם את הרפורמה.

שאול ליבי: אנחנו היינו בעד הרפורמה, אלא מה שאני חושש היום שזה זבנג וגמרנו, למה?

שאול ליבי: כי יש עכשיו כל מיני עניינים חדשים שציינת כבודו קודם.

שאול ליבי: לכן אני אומר מה שאמר גם ידידי, חבר הכנסת אזולאי, וגם ידידי ביבי, זו האמת לאמיתה.

שאול ליבי: אנחנו רוצים רפורמה, ואני מדבר כנציג המעבידים היו"רים בכל הארץ, בכל האיגודים.

שאול ליבי: רוצים, אבל עכשיו שאנחנו סוף סוף רוצים באמת להתקדם, כל אחד מושך אחרת - זה עובדה.

שאול ליבי: יש לנו מרכז שלטון מקומי, שאנחנו נציגיו למעשה, יש את אגודת הכבאים.

שאול ליבי: יש אגודת המפקדים, יש את הנציבות, יש מנכ"ל חדש.

שאול ליבי: אם עכשיו נזדרז ונעשה, ואני אומר מניסיון בשטח, ברוך השם ציפינו וחיכינו, וקיבלנו כבאים חדשים.

שאול ליבי: אני מאחל להם הרבה הצלחה, בחורים צעירים, מקסימים, הכול, אבל איפה התנאים?

שאול ליבי: דיברו פה על נעליים, אני לא מדבר כבר על נעליים, אני מדבר על הרבה יותר רציני מזה - אז אנחנו משתדלים.

שאול ליבי: אני לא מבין, אדוני היושב ראש, תאמין לי, באנו מוקדם מאוד אחרי התפילה, אני לא יכול להאמין שפתאום באים ותוקפים את הרשויות או את האיגודים.

שאול ליבי: לא עשו עבודה במשך השנים, אדוני, כשהיינו שייכים למשרד הפנים, אני אומר לך עכשיו מעדות ישירה, אני דרשתי כנציג היו"רים שכל איגוד שמתפקד מצוין, יקבל גם את המענק שלו כמו הרשויות.

שאול ליבי: יש איגודים שמתפקדים 10, והלוואי וכל הכבאות - אני יכול להעיד על עצמי ועל אחרים גם, לא על כולם לצערי, יש כמו בכל מערכת.

שאול ליבי: לכן אני מבקש, לא זבנג וגמרנו.

אמנון כהן: אף פעם לא יהיה דבר כזה, זה רפורמה חשובה ורצינית, ביעילות, ובנחישות נסיים את הרפורמה.

אבי יהודה: חברת הכנסת פאינה דיברה על האחריות של שני הצדדים.

אבי יהודה: אני רק רוצה לחדד את העניין של האחריות שלנו, להזכיר לכל היושבים פה שב-2008, ארגון הכבאים הוא זה שבעצם עשה עיצומים ועלו לירושלים ברגל, והתריעו על זה שחסר כוח אדם, וחסר ציוד.

אבי יהודה: לא דיברו על משכורות, לא דיברו על שכר ועל תוספות, ולא על כלום - זה עוד ב-2008 עוד לפני האסון.

אבי יהודה: היא דיברה על אחריות שאני רוצה לציין, שגם דיבר פה חבר הכנסת אזולאי שכבאים עבדו באיילון שבעה חודשים ללא שכר.

אמנון כהן: נכון, היו תקופות ארוכות שלא קיבלו שכר באיגוד, ואנשים עבדו בלי שכר 7, 8 חודשים.

אבי יהודה: סקטורים אחרים לא היו עובדים חודש אחד בלי שכר.

אבי יהודה: היו עוזבים את העבודה, היו מפסיקים אותה, והכבאים לא עשו את זה שבעה חודשים.

אבי יהודה: יש כבאים בעולם שנטשו תחנות, לא על זה שלא קיבלו שכר, על זה שלא נתנו להם תוספת.

יואב גדסי: אז שלא ינצלו את טוב ליבנו, יש לנו אחריות.

יואב גדסי: לצערי, שילמנו בדמים.

אבי יהודה: אני מבקש לא לדבר על אחריות של הכבאים, כי הכבאים גילו לכל אורך הדרך גילוי נאות.

אבי יהודה: לסיום, כולם מדברים על הבט"פ ועל משרד הפנים, היום זה ידוע, ואני מקווה שזה ייצא בתוך מבקר המדינה.

אבי יהודה: הבעיה העיקרית היתה הבעיה הכספית והבעיה של האוצר אז וגם היום.

אבי יהודה: כל עוד הבעיות עם האוצר לא ייפתרו, זה ימשיך.

אמנון כהן: בשביל זה השר לקח עכשיו מישהו מתוך האוצר שיידע איך לעשות את העבודה.

יואב גדסי: יש עוד הרבה פעילות שנעשית בזכות ה-100 מליון שעוד בזמנו הביא השר אלי ישי.

אבי יהודה: את הכבאיות שרכשו עד היום, הביא השר אלי ישי.

אבי יהודה: עד לא מזמן הרופאים שהם גם מצילי חיים שבתו, ודחו ניתוחים וביטלו.

אבי יהודה: כבאים לא עושים את זה.

אבי יהודה: אני מבקש לא להביא אותנו לפינה שלא נגיע לשם.

אמנון כהן: אני רוצה לקבל התייחסויות.

אמנון כהן: רוצים לסכם את הדיון הזה על הצד הטוב ביותר, עד כמה שאפשר, תלוי בתשובה שלכם.

אמנון כהן: בבקשה, ודים, אני רוצה באותה נחישות שתסיימו את כל מה שיש על הפרק בכדי שנצא לדרך ונסיים את החוק.

ודים גודון: אני רוצה בכמה מלים להתייחס לכמה נקודות שהועלו כאן.

ודים גודון: שמעתי כל מיני דברים - תספורת, פגיעה במעמד העובדים, כל מיני דברים כאלה.

ודים גודון: אני רוצה לעבור נקודה נקודה ולומר את התייחסותנו.

ודים גודון: הרפורמה הזאת היא מיטיבה על כל הסקטורים, היא מיטיבה לאזרח, כי האזרח יקבל מערכת כבאות הרי יותר טוב, הרבה יותר מתקדם וכולם יסכימו איתי.

ודים גודון: הרפורמה מיטיבה לאזרח, היא מיטיבה לעובדים.

ודים גודון: אני רוצה להזכיר לכולנו פה, שמה עושה הרפורמה היא עושה הלאמה.

ודים גודון: היא לא עושה הפרטה, היא לא מפקירה את העובדים, היא לא לוקחת איזשהו תחום של סקטור ממשלתי ומעבירה אותו החוצה לסקטור פרטי.

ודים גודון: הרפורמה הזאת לוקחת תחומים מסוימים שנמצאים לא במדינה, אבל לוקחת את זה למדינה, עם כל המשמעות שבכך – הגימלאים יקבלו את הפנסיה שלהם בזמן ב-1 לחודש, העובדים יקבלו שכר שלהם ב-1 לחודש, ולא כפי ששמעתי ששבעה חודשים לא קיבלו שכר.

ודים גודון: כל הנושאים האלה ייפתרו כמו כל עובד מדינה, כולם יקבלו משכורת בזמן, ולכן על העובדים זה מיטיב לפחות מהבחינה הזאת.

ודים גודון: הנושא הזה מיטיב על הרשויות, אחר כך אני אתייחס לזה בצורה יותר נרחבת גם לטענות שהועלו כאן.

ודים גודון: לגבי תקציב, בנוסף ל-100 מליון שקל, הושקעו עוד הרבה מליונים בשנתיים וחצי האחרונות, או בשלוש השנים האחרונות, כולל 100 מליון שקל שהוזכרו כאן, הושקעו במערך הכבאות בנוסף לכסף הקיים עוד כ-500 מליון שקל, אפילו מעבר ל-500 מליון שקל לרכישת ציוד חדש, לקניית כבאיות, לרכישת מטוסי כיבוי.

ודים גודון: אני בטוח שקונים גם את הנעלים, קונים כבאיות חדשות, מטוסים, קמה טייסת כיבוי חדשה.

ודים גודון: גויסו מאות כבאים חדשים, יש מאות תקנים, המדינה שמה פה כסף, ומשקיעה במערך הכבאות, ורואה שהרפורמה הזאת מאוד חשובה.

ודים גודון: הנקודה השנייה - החקיקה עצמה – החוק הזה לקח חודשים רבים להכין את החוק, אחרי זה משרד לבטחון פנים התחיל להכין את החוק, בגלל שגם היו"ר דיבר על זה, וחברי כנסת דיברו על זה.

ודים גודון: יש כל כך הרבה גופים המעורבים, לקח זמן להכין את החקיקה הזאת, והחוק היה מוכן לקראת סוף 2011, המשרד לבטחון פנים, עד כמה שאני יודע, הפיץ את תסקיר החוק, אבל לא הגיש אותו לועדת שרים לחקיקה, רק מסיבה אחת, כי ארגון העובדים וההסתדרות ביקשו לנסות למצות את כל הדברים הבעייתיים שהיו בתסקיר החוק.

ודים גודון: הסמנכ"ל הקודם נענה לבקשה, אנחנו ישבנו עם העובדים.

ודים גודון: חלק מהנושאים לובנו וחלק מהנושאים הוצאו מתסקיר החוק הבעייתיים, אנחנו אחרי זה הגענו לבית הדין לעבודה, עם ארגון העובדים, הבעיה העיקרית שהייתה בתסקיר החוק, היא סוכמה עם ההסתדרות כל הנושא של זכות השביתה וזכות ההתארגנות, הנושא הוצא מתסקיר החוק וסוכם עם ההסתדרות, עם העובדים.

ודים גודון: נושאים רבים אחרים הוצאו מתסקיר החוק, יש דברים שלא סוכמו עדיין וצריך לסכם אותם, ודאי שצריך לסכם אותם.

ודים גודון: אם אנחנו כבר מדברים על העובדים, אני אגיד מספר נקודות שלא הועלו כאן.

ודים גודון: היום קיים הסכם קיבוצי אחיד.

ודים גודון: יש הסכם מה שנקרא דור ג'.

ודים גודון: הכבאים החדשים מי שנכנס לשרות כבאות הם אחידים, לא משנה אם באיילון, או בתל אביב, או ברמת גן, או בכל מקום אחר, יש מה שנקרא הסכם קיבוצי דור ג'.

אבי יהודה: יש, אתם משלמים לפיו?

אבי יהודה: זה חשוב.

אבי יהודה: רק לחדד ליושב ראש.

ודים גודון: צריך לשלם לפי הסכם כמו שצריך לשלם.

ודים גודון: לגבי הכבאים החדשים, אמר מנכ"ל משרד לבטחון פנים הקודם, וגם הנוכחי אמר בישיבה שהייתה לנו לפני שבועיים עם העובדים, שאף אחד לא ייפגע.

ודים גודון: אין מטרה לפגוע בשכרם של העובדים הקיימים.

ודים גודון: צריך לעשות הסכם קיבוצי, צריך לעשות אותו כמה שיותר פשוט.

ודים גודון: אנחנו הצענו מודל לעשות מספר קבוצות.

ודים גודון: העובדים וההסתדרות בהתחלה קיבלו את זה, אחרי זה אמרו שזה לא מקובל עליהם.

ודים גודון: הצענו אחרי זה מודל "אז-איז", אנחנו כן רוצים לסיים את זה.

ודים גודון: כולם דיברו שזה מאוד מורכב, יש 20 איגודים ו-4 מחלקות עירוניות, יש הרבה מאוד חוקות שכר בתוך האיגודים.

ודים גודון: צריך לראות איך אנחנו מפשטים את זה, אבל זה לא פשוט.

ודים גודון: חשוב לומר לוועדה, לא צריך לקשור את זה לחקיקה, כי שוב, כולם אומרים את זה, גם משרד האוצר, גם המשרד לבטחון פנים, אף עובד לא ייפגע, אסור לקשור את ההסכם הקיבוצי לגבי עובדים הקיימים לחקיקה, כי יש הסכם קיבוצי לגבי עובדים חדשים, זאת נקודה חשובה.

ודים גודון: דרך אגב, לגבי עובדים, בנוסף לזה שהשכר שלהם ישולם בזמן, וגם לגבי הגימלאים, מצבם משתפר מהבחינה הזאת שיש עכשיו אפשרות קידום רוחביות לא רק בתוך האיגוד, אלא לאיגודים אחרים וכך הלאה.

אריה ביבי: תפסיק לחזור - לשלם להם בזמן – מה המלה הזאת?

אבי יהודה: אי אפשר לבנות על זה.

אמנון כהן: לכל אחד יש משכנתא התחייבויות.

אמנון כהן: מגיע ה-1 לחודש, או ה-10 לחודש מקבל את השכר.

אריה ביבי: הם דיברו לטובת המעסיק לשלם שכר בזמן, אם לא אז יש דין פלילי.

אמנון כהן: בסדר, אבל הם לא קיבלו שכר 7 חודשים.

אמנון כהן: הוא אומר שזה לא יקרה יותר.

אריה ביבי: זה כאילו איזה מוטיב.

אמנון כהן: זה גם חשוב.

ודים גודון: ביקשתם להתייחס לכל נקודה, אני מתייחס לכל נקודה.

ודים גודון: לגבי פרוצדורה של ועדת שרים לענייני חקיקה, הועדה אישרה את הצעת החוק הזאת, אחר כך היה ערר על הצעת החוק הזאת.

ודים גודון: הממשלה דנה בערר, אישרה את הערר, לכן למעשה יש תמיכה מלאה של הממשלה להצעת החוק הזאת.

ודים גודון: נושאים שהועלו על ידי השלטון המקומי - ניהלנו משא ומתן עם משרד הפנים, נשמח בכל עת לנסות ללבן את כל הסוגיות.

שלמה דולברג: נשמח לשבת.

ודים גודון: יופי, קודם כל כבר התקדמנו.

ודים גודון: יש שני דברים בהצעת החוק – יש את התקציב כפי שדובר שיש השתתפות בחמש השנים הקרובות, ויש נכסים והתחייבויות.

ודים גודון: אתחיל עם התקציב - כפי שאמרנו השרות יהיה יותר טוב לאזרח, האזרח יקבל שירות יותר טוב, רק מהעובדה הזאת שהתקבלו כבאיות חדשות, כבאים חדשים, וכך הלאה.

ודים גודון: המדינה כן רוצה להשקיע במערך הכבאות, אבל במקום להשקיע את ה-200 מליון שקל החסרים האלה, יש בור בתקציב המדינה, חברת הכנסת פאינה דיברה על זה.

ודים גודון: אני לא רוצה לדבר על תמונת מאקרו, אבל כולם יודעים את זה – במקום להשקיע את הכסף הזה במה שהרשויות משלמות, הצעת החוק מבקשת שבחמש השנים הקרובות הרשויות ימשיכו לשתף בדיוק באותו סכום כמו שהשתתפו ב-2010 – חמש שנים.

ודים גודון: יש אפשרות בהצעת החוק לשר האוצר ולשר הפנים לפטור חלק מהרשויות, האפשרות הזאת קיימת, צריך לראות מה כתוב בחוק.

ודים גודון: שוב, נשמח לשבת.

ודים גודון: הנקודה השנייה לגבי נכסים והתחייבויות.

ודים גודון: לפי הבדיקה שלנו, הבדיקה שנעשתה ב-2010, שווי הנכסים של כל הרשויות מוערך בכ-600 מליון שקל, אולי זה לא נכון, אולי זה 700, אני לא יודע מהו הסכום המדויק, אבל זה הערכה.

ודים גודון: שווי התחייבויות, כולל התחייבות אקטוארית היא בערך 2.5 מיליארד, כלומר, יותר מ-2 מיליארד שקל.

ודים גודון: המדינה אמרה בהצעת החוק הזאת היא מפרקת את האיגודים, האיגודים לא קיימים.

ודים גודון: המדינה לוקחת על עצמה גם את ההתחייבויות, גם את הנכסים, ולכאורה יוצאת נפסדת.

ודים גודון: כלומר, ההתחשבנויות הן הרבה יותר גבוהות מהנכסים.

ודים גודון: בנוסף לזה, יש מנגנון, אם הרשות חושבת שווי הנכסים שלה יותר גבוה משווי התחייבות, רשות יכולה לבוא למנגנון של התחשבנויות.

שלמה דולברג: אתה מעניש אותה בהצעת החוק?

ודים גודון: ממש לא.

ודים גודון: זה לא נכון להגיד.

ודים גודון: ברירת מחדל, שהכול נכנס למדינה, ואם רשות חושבת שהנכסים שלה יותר גבוהים מההתחייבויות, היא יכולה להיכנס למצב של התחשבנות, ואם נגלה, יש שמאי, הוא יבדוק את זה – הממשלה תשלם את הדלתה במשך 5 שנים.

נועה בן אריה: הארכת שמאי של מי?

ודים גודון: הדברים הקטנים האלה חבל להיכנס לזה.

ודים גודון: אם יש לכם בעיות, תשבו, תדברו איתנו.

ודים גודון: חבל להיכנס לשמאי מכריע של המדינה.

ודים גודון: אם אתם חושבים שזה לא נכון, דברו.

ודים גודון: חשוב לקדם את הצעת החוק הזאת בכנסת הנוכחית, כי המצב, כפי שאמר המנכ"ל לבטחון פנים, המצב הוא הכי גרוע עכשיו, זה מצב גם לא מה שהיה לפני זה, וגם לא מצב שהמערך הזה נמצא בתוך המדינה.

ודים גודון: מי שייצא מופסד מזה, זה אזרחי מדינת ישראל.

רותם פלג: אני חושב שניסינו לשים הצעת חוק שרוב הדברים הבעייתיים ייצאו ממנו, כל מה שקשור לתנאי העסקה בהסכמי שכר יצא בנפרד.

רותם פלג: העובדים מעצם קידום הצעת החוק ודאי ובוודאי שלא נפגעים, להיפך, אפילו מצבם במידה מסוימת משתפר.

רותם פלג: צריך לזכור כפי שאמר ודים, לגבי קוים חדשים, יש הסכם דור ג' שחל על כולם.

רותם פלג: לגבי הכבאים הותיקים יותר, אנחנו הצענו לשמור את המצב כמו שהוא, ולא לפגוע באף אחד.

רותם פלג: לכן גם האמירה של עורכת הדין, אני לא כל כך מבין מאיפה היא באה, כי הדברים האלה נאמרו לפני.

רותם פלג: לגבי ההיבט של השלטון המקומי, אני חושב שמה שנכנס פה לחוק הוא איזשהו נוסח מאוזן, מאוזן אפילו מאוד.

רותם פלג: המדינה לקחה על עצמה אפילו יותר ממה שהייתה אמורה.

רותם פלג: בעצם, זה שמתחשבנים לוקחים גם את ההתחייבויות וגם את הנכסים ומאפשרים מנגנון התחשבנות למי שחושב שהנוסחה לא טובה מספיק.

רותם פלג: החוק שמגיע הוא חוק מאוזן, הוא חוק שעצם הקידום שלו לא פוגע בעובדים, לא פוגע ברשויות המקומיות.

רותם פלג: בסוף, הערך המוסף ממה שיקרה לרשויות ביום שאחרי החמש שנים האלה, הוא ערך מוסף גדול.

רותם פלג: בעצם התפנה להם סכום לא קטן, נכון שלא מחר בבוקר, אבל התהליך הוא תהליך שמשחרר אותם לאורך זמן מהמטלה הזאת.

שלמה דולברג: אתה מציע שנעלה ארנונה בחמש השנים האלה?

אמנון כהן: משרד הפנים לא יאשר.

רותם פלג: אני לא מצליח להבין למה צריך להעלות ארנונה על פעילות שהייתה קיימת לפני ואתה ממשיך לממן אותה בדיוק באותו סכום, אבל לא חשוב.

שלמה דולברג: מכיוון שהמדינה הורידה את ההשתתפות שלה ב-40% בכל פעילות השלטון המקומי.

רותם פלג: מה ששמעת כנראה זה לא היה בשנים האחרונות.

אבי יהודה: מה עם ההכנסות שהיא תיקח לעצמה?

רותם פלג: לסיכום, אנחנו גם נמשיך במקביל לשבת עם העובדים.

רותם פלג: העובדים הם לא האויבים שלנו, ממש לא.

רותם פלג: אנחנו צריכים אותם איתנו, אנחנו צריכים אותם מרוצים מעצם המהלך.

רותם פלג: אנחנו נעשה את זה מקסימום כדי שזה יקרה.

רותם פלג: אבל אני חושב שעדיין אנחנו צריכים לרוץ מהר כדי להספיק להעביר את החקיקה הזאת לפני שהכנסת הזאת תתפזר.

רותם פלג: כי כמו שאמרתי בתחילת דבריי, המצב הנוכחי הוא הכי גרוע.

רותם פלג: אסור לנו להישאר במצב הזה.

יואב גדסי: אני מבקש לא לגרום לכך ש-1,700 כבאים מתוסכלים, יעברו לאיזשהו מבנה שהם יגיעו למצב שהם יבואו לעבודה בלי חיוך.

אמנון כהן: אני רוצה לסכם את הדיון.

אמנון כהן: נסכם בצורה כזאת שמרגע זה מתחילים לעבוד, כל אחד בחלקו הוא.

אמנון כהן: אני אפרט.

אמנון כהן: אני לא מתייחס לבחירות מבחינתי כרגע, יש לי אחריות כיו"ר ועדה, אחריות שלי לאזרחי מדינת ישראל, לתת להם מענה עד כמה שאפשר בכלים שעומדים לרשותי, בזמן שעומד לרשותי.

אמנון כהן: לכן, בשבוע הבא יהיה יום דיונים ולמידה של חקיקה וקריאת הסעיפים.

אמנון כהן: יום שלישי מהשעה תשע בבוקר עד השעה ארבע אחר הצהריים.

אמנון כהן: יכול להיות שנמשיך להיכנס גם באישור של יו"ר הכנסת לאחר מכן.

אמנון כהן: כאשר במהלך היום אנחנו רוצים לשאת פרק זמן של הפסקה של שעה, שעתיים, בתוך פרק זמן הזה אני מבקש לתאם עם נציג ההסתדרות הבכיר ביותר.

אמנון כהן: אני יודע שיש בחירות אצל ההסתדרות, עופר עיני, הוא או מישהו מטעמו.

אמנון כהן: במהלך היום, זאת אומרת, אם אנחנו מתחילים בשעה תשע, אז תגיד לי, בשעה עשר או אחת עשרה נעשה הפסקה, נתכנס לנושא של העובדים.

אמנון כהן: אתם תביאו את האנשים המתאימים.

אמנון כהן: נעשה הפסקה לגבי החוק, וניכנס לנושא של הסכם עובדים.

אמנון כהן: יש פרק שמדבר על נכסים, סימן (ב) – העברת נכסים חובות והתחייבויות לנושא של שלטון מקומי.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, אני לא רוצה לשבת בדיון נפרד באותו יום על נושא של התחשבנויות והנכסים.

אמנון כהן: מהיום, תשבו, השלטון המקומי, משרד הפנים, תגיעו להבנות, תגידו, פתרנו את הבעיה, הסעיף במקום כך יהיה כך- יהיה מקובל עליי.

אמנון כהן: אם לא, אנחנו מייחדים פרק זמן מסוים שנקבע אותו, למשל, מ-11:00-12:00 או עד השעה 13:00 בנושא של העובדים.

אמנון כהן: בשעה 14:00-15:00 נטפל בנושא שלטון מקומי.

אמנון כהן: נתקדם עם הרפורמה, נעשה שיעורי בית, גם בנושא העובדים אם יש הבנות.

אמנון כהן: לכן, תשבו מהיום עם ההסתדרות, עם כל מי שקשור לעניין, תייצגו את כל האיגודים, תמצאו את המכנה המשותף איך אפשר לעשות שכולם יהיו מרוצים עד כמה שאפשר.

אמנון כהן: אם תגיעו להבנה שרק פסיק אחד נשאר שם שהוועדה צריכה להכריע, אנחנו נכריע.

אמנון כהן: אני מבקש תבואו לכאן מבושלים, מוכנים, אם חשוב, אז הכול חשוב.

אמנון כהן: אנחנו רוצים כמכלול, לא להשאיר זנבות וקצוות כי הכול חשוב.

אמנון כהן: אין פה אחד נגד השני, כולם משפחה אחת, כולם פה רוצים להביא מענה למדינת ישראל.

אמנון כהן: חס וחלילה, לא רוצים שיקרה אסון.

אמנון כהן: יש לנו מדינה שמוקפת אויבים, לא יכולים לדעת מה יקרה מחר עם הטילים, עם איראן, שרפות בקיץ, אנשים וילדים יוצאים לחופשות, לכן צריכים לתת את כל הכלים.

אמנון כהן: האחריות שלכם לא פחותה מהאחריות שלי.

אמנון כהן: לכן אני חייב לגמור את כל הפירמידה, נקדיש סדר יום שלם.

אמנון כהן: אם תבואו מוכנים, נסיים את הרפורמה.

אמנון כהן: אני מבקש מהחברים, לכולם פה יש אחריות, אין פה פוליטיקה, אין פה עניין של מישהו אחד נגד השני.

אמנון כהן: מעמד העובדים חשוב לנו, השלטון המקומי חייב לבוא לידי ביטוי שפה יש הבנה ואם אומרים מסכימים אנחנו, מקובל עלינו.

אמנון כהן: אם אין ברירה אנחנו נכנסים ונקבל החלטה.

אמנון כהן: אני מבקש ליום שני לפנות את היומן, אנחנו נקדיש לכם את כל היום.

אמנון כהן: אני מבקש, תבואו מוכנים ונגמור את הרפורמה באותו יום.

אמנון כהן: נציגי ההסתדרות, תשבו, תתחילו לעבוד.

אמנון כהן: שלטון מקומי, ודים - אין חופש.

אמנון כהן: תשבו ביחד, מצביעים ומעבירים את החוק.

אמנון כהן: אנחנו נביא בשורה לעם ישראל.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: הישיבה נעולה.