ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 603, 2012-05-07 09:00

אלכס מילר: בוקר טוב.

אלכס מילר: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, התאריך הוא 7 במאי 2012, ט"ו באייר תשע"ב, בנושא הצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון – חובת השאלת ספרי לימוד), התש"ע-2009, של חברת הכנסת תירוש (פ/1755); והצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 6) (חובת קיום הצבעה), התשע"ב-2012, הצעת חוק ממשלתית.

אלכס מילר: רבותי, לפני שאנחנו מתחילים בדיון על הצעת החוק אני מקיים כאן הצבעה על מיזוג שתי הצעות החוק – גם הצעת החוק הפרטית וגם הצעת החוק הממשלתית - וכן בעניין פטור מחובת הנחה.

אלכס מילר: אנחנו עושים את זה לפני הדיון כך שוועדת הכנסת תוכל לאשר את כל ההליך הזה.

אלכס מילר: במידה שנאשר את הצעת החוק היום בקריאה שנייה ושלישית, אני תקווה שגם המליאה תאשר אותה בימים הקרובים – היום, מחר, כאשר זה יעלה – וכך נוכל להביא בשורה חשובה מאוד לילדי ישראל, כמובן גם להורים שנמצאים תחת עומס לא פשוט בעניין רכישת ספרי לימוד.

אלכס מילר: אני חושב שזה מהלך מאוד חשוב.

אלכס מילר: במשך התקופה האחרונה, זה כמה שנים, הצלחנו להעלות את הסוגיה הזאת על סדר-היום.

אלכס מילר: אני מברך גם את משרד החינוך שהצליח להגיע להסכמות ולאותו תקציב שבסופו של דבר מאשר את העניין של השאלת ספרים.

אלכס מילר: חשוב להבין את המאבק של אותם חברי כנסת – גם חברת הכנסת תירוש, גם חברי כנסת אחרים כמו אנסטסיה מיכאלי - שהעלו את הסוגיות האלה על סדר-יומה של הכנסת בצורה שוטפת, וסוף סוף אנחנו מגיעים לאיזושהי הכרעה.

אלכס מילר: העניין הוא שבסופו של דבר גם המערכת הזאת תעבוד, כמובן ועדת החינוך תפקח על כך שזה לא יהיה בהיבט הצהרתי אלא גם בפועל, שהמנגנון הזה יופעל בבתי-ספר.

אלכס מילר: אני פונה לוועדי ההורים, שאמורים בסופו של דבר גם להיות אלה שלוקחים על עצמם אחריות לגבי אישור הסוגיה הזאת.

אלכס מילר: גם בעניין זה, ברגע שאנחנו מאשרים את החוק, הייתי מציע גברתי המנכ"לית, שדרך בתי-הספר תצא איזושהי הודעה.

דלית שטאובר: יצאה כבר.

אלכס מילר: שהם יוכלו לבדוק איך המנגנון הזה יעבוד, מה בדיוק הילדים יקבלו.

אלכס מילר: צריך גם לעבור על אותם ספרים שיהיו בספריות, בהשאלה.

אלכס מילר: אנחנו צריכים להעלות את הסוגיה הזאת להצבעה, בעניין המיזוג.

אלכס מילר: האם אני צריך להקריא?

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: אנחנו מבקשים מוועדת הכנסת למזג את הצעת החוק הפרטית והצעת החוק הממשלתית שמונחת בפנינו, זוהי הצבעה אחת.

מירב ישראלי: הצבעה נוספת היא לגבי הבקשה לוועדת הכנסת לפטור מחובת הנחה, שאפשר יהיה להעלות זאת למליאה.

אלכס מילר: אני מעלה את סוגיית המיזוג להצבעה.

אלכס מילר: בעד – פה אחד

אלכס מילר: אושר פה אחד.

אלכס מילר: אני מעלה להצבעה את הבקשה לפטור מחובת הנחה.

אלכס מילר: בעד – פה אחד

אלכס מילר: גם עניין הפטור מחובת הנחה אושר פה אחד.

אלכס מילר: תודה רבה.

מירב ישראלי: תחתום וכבר נשלח את זה לוועדת הכנסת.

אלכס מילר: רבותי, אנחנו פותחים דיון לגבי הצעות החוק.

אלכס מילר: תיכף תגיע חברת הכנסת תירוש שתרצה להציג את החוק.

אלכס מילר: מירב, הבנתי שיש התחייבות של חברת הכנסת תירוש בעניין תיאום מלא של נוסח החוק.

מירב ישראלי: כן.

מירב ישראלי: היא יחד עם הממשלה בנוסח.

אלכס מילר: עם הממשלה.

אלכס מילר: אם כך, אנחנו נראה מה צריך לשנות, מה השוני בחוקים, ונאשר.

אלכס מילר: אני מעביר את זכות הדיבור למנכ"לית המשרד שתוכל להציג בפנינו את הצעת החוק המופיעה כאן, נתקדם בדיון כללי.

אלכס מילר: בבקשה, גברתי.

דלית שטאובר: מדובר בשינוי הצעת החוק, שעל-פיו תתקיים הצבעה בכל אחד מבתי-הספר, מה שאמור להביא לידיעת כלל ההורים את האפשרות הזאת שניתן להשאיל ספרי לימוד תמורת אגרה של 280 שקלים בבית-הספר היסודי ו-320 שקלים בבית-הספר העל-יסודי.

דלית שטאובר: הכוונה היא להיכנס לתוכנית ברוב של 60% מההורים שמצביעים בעד, ולא 90% כפי שהיה בעבר.

דלית שטאובר: אני כבר פרסמתי חוזר מנכ"ל לכלל המערכת, הוצאתי מכתב לכל ועדי ההורים בכל הארץ, הוצאתי מכתב לכל מנהלי אגפי החינוך בכל הארץ, כולם תומכים מאוד במהלך הזה, כולם משתפים פעולה.

דלית שטאובר: יש גם רשויות שייכנסו לזה באופן גורף כרשות.

דלית שטאובר: אנחנו ביקשנו מכל מנהלי בתי-הספר דבר ראשון לנקוט בצעד שיזמין את ההורים לקיים את ההצבעה בבית-הספר.

דלית שטאובר: לגבי הערתך לספרי הלימוד אני רוצה לציין שרשימת הספרים שמוצמדת לחוזר המנכ"ל היא רשימת הספרים המאושרים – זה יתרון נוסף של הצעת החוק הזאת, שאך ורק ספרי לימוד מאושרים יוכלו להירכש לבית-הספר, מה שמגביר את הפיקוח על איכות ספרי הלימוד ומונע את האנדרלמוסיה שהיתה במערכת בהיבט הזה.

דלית שטאובר: אנחנו מצפים שהמהלך הזה ירחיב מאוד את מספר בתי-הספר שייכנסו לתוכנית.

דלית שטאובר: היום יש כ-800 בתי-ספר, אנחנו מצפים שהתוכנית תתרחב למספר גדול מאוד של בתי-ספר, ובכך תהיה הקלה עצומה על נטל התשלומים של ההורים, וכמובן גם קידום ערכים של שמירה על ספר, של כבוד לספר, של פעילות קהילתית שתתקיים בבית-הספר, הרבה מאוד ערכים נוספים נלווים.

אלכס מילר: תודה, גברתי.

אלכס מילר: נשאלת כאן שאלה בעניין אותם בתי-ספר שבהם אין ועדי הורים, אני חושב שדווקא שמענו על כאלה.

אלכס מילר: איך בדיוק המנגנון הזה יכול לעבוד?

אלכס מילר: בכלל, הנושא של ועד הורים זה דבר שהיה במין אי-ודאות במשך השנים האחרונות, רק באישורי תשלומי ההורים האחרונים אנחנו אישרנו את עניין הגבייה.

אלכס מילר: עדיין, עם כל הכבוד – ואני ממש לא מסתיר את זה מאף אחד – כל פעם אני רואה בוועדה פה מישהו אחר שמזדהה בשם ועד הורים כזה או אחר.

סמי עטר: עכשיו יש בחירות חדשות.

אלכס מילר: אני לא יודע איך אתם, אבל אני מזמן התבלבלתי מי מייצג את מי.

אלכס מילר: גם בעניין זה חשוב להבין שאם יש הורים ויש בית-ספר ואין שם איזושהי התארגנות, אנחנו לא יוצרים כאן תלות באיזשהו גוף.

אלכס מילר: שלא יקרה מצב שאנחנו נכנסים כאן למשהו שמחייב אותם להתארגן – זה חשבונות, זה כסף וכל הדברים האלה.

דלית שטאובר: ההערה שלך מאוד מאוד חשובה, אדוני היושב-ראש, והיא באמת מכוונת לדבר שלא אמרתי.

אלכס מילר: דרך אגב, ההערה בהמלצת מנהלת הוועדה.

דלית שטאובר: אז תודה למנהלת הוועדה.

דלית שטאובר: קודם כול, ההצבעה לא מתקיימת בוועד ההורים.

דלית שטאובר: ההצבעה מתקיימת עם כלל הורי בית-הספר.

דלית שטאובר: אין לזה שום קשר לוועד.

דלית שטאובר: כל ההורים מוזמנים והם מקיימים את ההצבעה.

דלית שטאובר: ההורים שיגיעו, 60% מהם.

דלית שטאובר: זה לא ועד.

עינת וילף: 60% מההורים שמגיעים.

דלית שטאובר: מכלל ההורים של בית-הספר.

דלית שטאובר: הם צריכים להיות מוזמנים אבל מדובר על אלה שמגיעים, בוודאי.

עינת וילף: 60% מאלה שמגיעים.

דלית שטאובר: דורית, האם אני אומרת נכון?

מירב ישראלי: 60% מההורים בבית-ספר, לפי מה שאני מבינה.

דורית מורג: 60% מההורים בבית-הספר.

דלית שטאובר: כלומר, מי שלא יגיע יצטרך לתת את הסכמתו בכתב.

דורית מורג: נכון.

דלית שטאובר: אוקיי.

דלית שטאובר: 60% מכלל ההורים בבית-הספר.

דלית שטאובר: אני רוצה לציין לגבי ההיבטים המנהליים, שהם מאוד חשובים.

דלית שטאובר: השוני במנגנון שעכשיו הקמנו כדי לסייע לצד המנהל הוא שיש מינהלת.

דלית שטאובר: המינהלת הזאת תגיש שירותים שיתמכו בכל ההיבטים המנהליים למנהל, כולל שמחודש מאי עד חודש אוקטובר יעמדו לרשותו 200 שעות שהוא יוכל להסתייע – אם זה באדם מבית-ספרו, אם בכוח-אדם מבחוץ – יעזרו לו בגביית הכספים ובכל ההיבטים הארגוניים.

דלית שטאובר: המינהלת עצמה, היא רוכשת את הספרים עבור בית-הספר, היא מספקת אותם לבית-הספר, היא מכינה אותם בערימות לפי התלמידים והכיתות כדי לסייע למנהל, שגם ככה תהיה לו עבודה כמובן, אבל בכל ההיבטים האלה, והוא לא יהיה תלוי אם יש לו ועד או אין לו ועד.

עינת וילף: למה לא להפוך את הסדר?

עינת וילף: למה לא פשוט להגיד שצריכים להתנגד לתוכנית יותר מ-40% מההורים, ואז זה בעצם יתחיל לעבור?

אלכס מילר: השאלה שנשאלת כאן היא מבחינת הזמנים.

אלכס מילר: כתוב כאן לפי הצעת הממשלה שהשר יקבע את המועד.

אלכס מילר: צריך לאסוף הורים, צריך להתכונן – מתי זה אמור לקרות?

דלית שטאובר: כבר יצא חוזר מנכ"ל.

אלכס מילר: אבל המנהלים יודעים שעד תאריך כך וכך צריכים לאסוף את כל ההורים ולהצביע?

דלית שטאובר: כן.

דלית שטאובר: זה כבר יצא.

דלית שטאובר: התאריך שהיה כתוב בחוזר הוא עד ה-15 בחודש מאי, אמרנו שניתן הארכה נוספת כדי לאפשר התארגנות.

דלית שטאובר: החוזר כבר יצא.

מירב ישראלי: לפי התקנות, הבקשה למשרד החינוך צריכה להיות מוגשת עד 50 יום לפני תחילת שנת הלימודים, זאת אומרת שהוא חייב לעשות את כל ההליכים הנדרשים להכנת הבקשה לפני כן.

מירב ישראלי: זאת המשמעות.

דלית שטאובר: נכון.

דלית שטאובר: אנחנו נתנו גם לוח זמנים מומלץ בחוזר מנכ"ל כדי לסייע בהתארגנות.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: זה דבר שאכן חייב להיות תחת פיקוח שלכם, שלא יקרה כאן מצב שפתאום מישהו קיבל או לא קיבל את המכתב, ובגלל איזשהו עניין לוגיסטי, ההורים לא קיבלו את זכותם להצביע וכמובן להכריע בכך שיהיה להם חיסכון בעניין רכישת ספרים.

דלית שטאובר: אנחנו מפקחים על זה באמצעות המפקחים והמחוזות, והאנשים שלנו במטה – יש ממש מניפה שבודקת בכל בית-ספר ובית-ספר, המפקח מוודא שהדברים האלה מתרחשים.

דלית שטאובר: יש לנו סטטוסים בעניין הזה, אני עוקבת אחרי הדברים.

עינת וילף: החוק הזה מאפשר לשר לעשות מה שהוא רוצה, נכון?

עינת וילף: הוא יכול לשנות ל-70%, ל-50%.

מירב ישראלי: הוא יכול בתקנות.

עינת וילף: בתקנות.

עינת וילף: החוק מנוסח באופן שהוא יכול לשנות את זה כפי שהוא רוצה.

מירב ישראלי: היום, ה-60% קבוע בתקנות.

אלכס מילר: התקנות הן באישור ועדת החינוך.

דורית מורג: לא, סליחה.

דורית מורג: בחוק.

דורית מורג: בסעיף 2א לחוק, כל בית-ספר רשאי להיכלל בהתאם להוראות החוק, ובתנאי שיש למעלה מ-60% - זוהי הוראה בחוק, זה לא השר.

מירב ישראלי: נכון.

מירב ישראלי: סליחה, את צודקת.

מירב ישראלי: זה קבוע גם בתקנות, נכון.

דורית מורג: זה קבוע בחוק, וחזרו על זה בתקנות.

מירב ישראלי: אבל צריך תיקון חקיקה.

אלכס מילר: רבותי, רק הערה – יש פה נציגי ממשלה.

אלכס מילר: היום הונח החוק של פרקי דו"ח טרכטנברג, כשרוב הנושאים עוסקים בנושאים כלכליים, ראיתי שהכנסתם גם את הפרק של תשלומי הורים.

אלכס מילר: אני כבר אומר לממשלה ולמשרד החינוך, חד-משמעית – אם הפרק הזה של תשלומי הורים לא יפוצל ולא יגיע לוועדת החינוך, אני כיושב-ראש ועדת החינוך לא מעלה תשלומי הורים לאישור של ועדת החינוך.

אלכס מילר: אותה ועדה שאתם רוצים שהחוק הזה יידון בה, שהם יאשרו לכם תשלומי הורים לשנה הבאה, ועדת החינוך לא תעלה את זה.

אלכס מילר: אם זה מגיע לכאן אנחנו נדון, יש לנו סיכום מלפני שנתיים עם משרד החינוך, אמרנו שבכפוף לאותם שינויים שיהיו בעניין תשלומי הורים אנחנו נתקדם עם הסוגיה הזאת כאן בוועדה.

אלכס מילר: כל התרגילים האלה לא בבית-ספרי.

אלכס מילר: תודה רבה.

קריאה: זה לא שייך למשרד החינוך.

דורית מורג: תשלומי הורים זה האוצר הגיש.

אלכס מילר: לא, בסדר.

מירב ישראלי: זה פשוט הוגש כמיני חוק הסדרים, זה כמובן גם לא מקובל על הלשכה המשפטית של הכנסת.

אלכס מילר: נכון.

אלכס מילר: גם בעניין זה, אבל זה יותר פרוצדורלי, אני בעניין יותר מהותי.

אלכס מילר: יש לנו פה סיכומים, אנחנו עובדים בצורה מסודרת.

אלכס מילר: כאשר באים ועושים דברים כאלה זה לא מקובל.

אלכס מילר: רבותי, אני חושב שאנחנו יכולים להקריא את החוק.

מירב ישראלי: הנוסח שהממשלה העבירה בקריאה ראשונה הוא כזה: "בחוק השאלת ספרי לימוד, התשס"א-2000, בסעיף 2(א)" - בסופו למעשה - "אחרי "באישור הוועדה" יבוא "לצורך קיום הוראות סעיף זה" – שתיכף אקרא אותו – "בבית ספר שטרם נכלל בתכנית השאלת ספרי לימוד או שפרש ממנה, מנהל בית ספר יהיה חייב לקיים הצבעה בקרב הורי התלמידים בדבר הסכמתם להשתתף בתכנית, לפני תחילת כל שנת לימודים, במועד ובאופן שקבע השר.

מירב ישראלי: " " לגבי "במועד ובאופן שקבע השר", למעשה כבר היום בסעיף 2(א) לחוק, שאני אקרא אותו, השר יכול לקבוע את כל ההוראות לגבי ההפעלה של התוכנית בבית-ספר, והוא כבר קבע אותן למעשה בתקנות.

מירב ישראלי: סעיף 2(א) אומר: "כל בית ספר רשאי להיכלל בתכנית השאלת ספרי לימוד בהתאם להוראות חוק זה, ובתנאי שלמעלה" – כאן זה למעלה – "מ-60% מהורי התלמידים הסכימו להשתתף בתכנית באופן שקבע השר, ובית הספר עמד בתנאים שקבע השר באישור הוועדה".

מירב ישראלי: זאת אומרת, יש פה כבר סמכות של השר לקבוע את כל ההוראות לגבי הפעלת התוכנית, אנחנו רק מכניסים פה את החובה של המנהל לקיים את ההצבעה בבית-ספר שעוד לא בתוכנית או בית-ספר שפרש.

מירב ישראלי: צריך רק להגיד שלגבי בית-ספר שפרש, בתקנות הוא יכול לדעתי להצטרף רק חמש שנים אחרי – אני לא בטוחה שאתם רוצים את זה, דרך אגב, היום, לאור הניסיון להכניס כמה שיותר בתי-ספר, כך שלדעתי בעניין הזה אתם צריכים לשקול לתקן את התקנות, אבל זה לשיקולכם.

מירב ישראלי: זה קיים היום בתקנות, אבל בעצם מנהל כזה מחויב לעשות הצבעה.

מירב ישראלי: כפי שאמרתי, היום בתקנות מה שקבוע זה אופן ההעברה של המידע להורים – הם חייבים להסכים בכתב, ובית-הספר חייב – זה גם כן בתקנות – להעביר להם חוזר עם כל ההוראות של החוק והתקנות, ומה הזכויות שלהם.

עינת וילף: האם בתקנות אפשר להגדיר או שזה ידרוש שינוי חקיקה?

עינת וילף: האם בתקנות אפשר להגדיר שההורים נדרשים אך ורק לציין את התנגדותם?

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: קודם כול, ברמה העקרונית אני חושבת שזה קצת בעייתי כי את מחייבת פה אנשים במשהו.

מירב ישראלי: בכל זאת הם מחויבים בתשלום מסוים.

מירב ישראלי: אני חושבת שנכון יותר לקבל הסכמה אקטיבית של הצטרפות לתוכנית מאשר ברירת מחדל כזאת שאחר כך הוא יגיד – לא ראיתי, לא שמעתי.

מירב ישראלי: שנית, זה גם היום מופיע בתקנות – אני חושבת שזה גם יותר נכון שכל המנגנון יהיה בתקנות כי אז יותר קל באמת לשנות את זה.

עינת וילף: אוקיי.

עינת וילף: דבר אחרון, אם רוצים בכלל להפוך את התוכנית למשהו שלא מערב הורים, זה פשוט נכנס לתשלומי הורים, והתוכנית מיושמת בבית-הספר, ההורים מתבקשים לשלם והתוכנית מיושמת.

מירב ישראלי: ההצעה של חברת הכנסת תירוש היא ברוח הזאת, עד כמה שאני מבינה אותה.

עינת וילף: איפה נדרש השינוי?

עינת וילף: האם זה בתקנות או בחקיקה?

מירב ישראלי: זה בחקיקה, וזה לא העמדה של הממשלה כמובן – שהגישה משהו אחר.

רונית תירוש: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעלות בעיה – גם שוחחתי עליה עם השר.

רונית תירוש: בוא נדמיין מצב, בהנחה שנוסח החוק הוא כזה שאנחנו מבקשים את הסכמת ההורים.

רונית תירוש: ביקשנו את ההסכמה, הם נתנו את ההסכמה, והכול בסדר ויצאנו לדרך.

רונית תירוש: שנה לאחר מכן, שנתיים לאחר מכן, אנחנו ממשיכים באותו תהליך – כל שנה הרי צריך לבקש הסכמה.

דלית שטאובר: לא.

דלית שטאובר: לא כל שנה צריך לבקש הסכמה.

רונית תירוש: אלא?

דלית שטאובר: ברגע שבית-הספר נכנס, הוא בתוכנית.

רונית תירוש: זהו, לתמיד?

יהודית גידלי: עד שיוחלט אחרת.

דלית שטאובר: עד שהוחלט אחרת, אבל לא צריך לקיים הצבעה כל שנה אלא רק לצורך כניסה לתוכנית, כך זה גם מתקיים.

עינת וילף: לא, כתוב כאן:

עינת וילף: לפני תחילת כל שנת לימודים.

מירב ישראלי: אני רוצה לבדוק את זה.

רונית תירוש: אם זה חד-פעמי – אין בעיה.

רונית תירוש: אם זה כל פעם או כל חמש שנים אפילו – נניח שאני לא מקבלת את הסכמת ההורים, אני אתקע עם מחסן מלא ספרים שאין לו שימוש, וזה לא הגיוני.

רונית תירוש: אם ההצעה היא – פעם אחת בית-ספר מודיע, על-פי הסכמה, והוא נכנס – אני לא מוצאת מה ההיגיון, אז כבר הייתי הולכת לנוסח שלי שאומר: בואו נחייב ונגמור עניין עם הסיפור הזה כי למה אנחנו שואלים הורים רק בשנה אחת, ואת ההורים של שנה הבאה לא שואלים?

רונית תירוש: אפשר עוד דבר לעשות, ועל זה דיברתי עם השר – אולי פעם אחת לשאול מאחר שהרציונל הוא שאני לוקחת מהם את הספרים שלהם ולכן נכון יהיה לשאול אותם.

דלית שטאובר: רונית, אני קוראת שוב את מה שכתוב פה.

דלית שטאובר: לפני כל שנת לימודים זה רק לבית-ספר שלא נכלל, כלומר אם אתה לא נכלל בתוכנית.

דלית שטאובר: כל שנה אתה חייב לבוא להורים ולהציע להם שוב כי יש מחזור חדש.

רונית תירוש: אין לי בעיה.

רונית תירוש: אם את אומרת ששואלים בית-ספר פעם אחת, אז בסדר.

דלית שטאובר: אם אתה בתוכנית, אתה בתוכנית.

דלית שטאובר: כתוב במפורש.

מירב ישראלי: צריך לנסח את זה.

עינת וילף: מוסכם שזו הפרשנות היחידה?

דלית שטאובר: כתוב: "בחוק השאלת ספרי לימוד, אחרי "באישור הוועדה" יבוא "לצורך קיום הוראות סעיף זה, בבית ספר שטרם נכלל בתכנית השאלת ספרי לימוד או שפרש ממנה, מנהל בית הספר יהיה חייב לקיים הצבעה בקרב הורי התלמידים בדבר הסכמתם להשתתף בתכנית, לפני תחילת שנת לימודים, במועד ובאופן שקבע השר.

דלית שטאובר: ""

מירב ישראלי: לדעתי אפשר להוריד את המילה "הכול".

רונית תירוש: נכון, היא מטעה.

מירב ישראלי: כי ברגע שבית-הספר, או פרש או לא נמצא, הוא חייב לפני תחילת שנת לימודים להביא.

דלית שטאובר: בסדר.

עינת וילף: אני מבינה שהרעיון כאן - אם אני מנסה לחשוב על הניסוח – היה לחייב את המנהלים לקיים את ההצבעות האלה עד השלב שבו ההורים מסכימים בעצם.

מירב ישראלי: אם הם יסכימו מתישהו.

עינת וילף: כן, עד שמתישים את ההורים.

עינת וילף: ..

דלית שטאובר: בכל שנה יש מחזור חדש, יש חובה דמוקרטית לאפשר לו.

מירב ישראלי: הרכב ההורים משתנה.

סמי עטר: בכל שנה שכבה אחת נכנסת, אחת יוצאת, תמיד יש קבוצה גדולה של הורים שנשארת באופן קבוע בבית-ספר.

דלית שטאובר: היא גם יכולה לשנות את דעתה.

עינת וילף: אגב, מדובר על ההורים בכל בית-הספר, כלומר זה לא פר שכבה.

דלית שטאובר: כן.

מירב ישראלי: אז אפשר להוריד את המילה "כול", נכון, דורית?

מירב ישראלי: אני חושבת שבאמת זה עלול להטעות.

דורית מורג: לפני תחילת שנת לימודים, בלי "כול".

מירב ישראלי: בדיוק.

מירב ישראלי: ברגע שבית-ספר הוא בית-ספר מהסוג הזה, לפני תחילת שנת לימודים הוא חייב לעשות את הדבר הזה.

אלכס מילר: רבותי, עוד הערות?

מוריה חיה אהרוני: מוריה חיה אהרוני, נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית.

מוריה חיה אהרוני: אנחנו תומכים בהצעת חוק זו, אנחנו חושבים שזה יעזור לתלמידים שקשה להם מבחינה כלכלית לממן את קניית הספרים.

מוריה חיה אהרוני: ככה זה ייצור פירוק מעמדות, שלא יהיו מעמדות בבתי-הספר.

מוריה חיה אהרוני: גם תלמידים שהם חלשים מבחינה כלכלית, הם יוכלו לקנות ספרים וזה יעזור להם מבחינת הלמידה.

מוריה חיה אהרוני: זה יעודד אותם וייתן מוטיבציה ללמוד כי הם יהיו שווים לחברים שלהם.

מוריה חיה אהרוני: אנחנו נשמח אם תוכלו להיעזר במועצות התלמידים הבית-ספריות, לשאול אותן ולהיעזר בהן, ואת מועצת התלמידים הארצית – גם לשאול אותנו, לקיים משאל במועצת התלמידים והנוער הארצית.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה, גברתי.

דורית חגי: שמי דורית חגי, הסתדרות המורים.

דורית חגי: אני רוצה להתייחס לשני פרמטרים.

דורית חגי: אל"ף, כתוב כאן – אם למעלה מ-60% - אני כבר שומעת את הוויכוח בתוך חדר הכיתה על המילה "למעלה".

מירב ישראלי: זה 61%.

דורית חגי: האם אי-אפשר לומר 60%, 61%?

דורית חגי: המילה "למעלה" יכולה שם להרעיד את הקירות בוויכוחים בין ההורים.

דורית חגי: זו שאלה ראשונה.

רונית תירוש: מה את שואלת, אם 60% עובר?

קריאה: לפחות 60%.

מירב ישראלי: למעשה, זה אומר 61%.

רונית תירוש: הכוונה ברורה, הניסוח קצת בעייתי.

דורית חגי: ההערה השנייה שלי היא לגבי חוק השאלת ספרי לימוד.

דורית חגי: בבתי-הספר גם ישנן חוברות מילוי רבות.

דורית חגי: איך יהיה היחס בין השאלת הספרים?

דורית חגי: אני מבינה שזה ספר, אבל כמות החוברות שהילדים ממלאים וההורים כן קונים מכספם, האם למעשה זה לא יעלה את כל הסכום של ה-280 או 320 שקלים לצורך קניית החוברות?

דורית חגי: ילדים בכיתה א', ב', כל היום רק ממלאים חוברות, אני לא רואה כל כך הרבה ספרים, כמו חוברות.

דורית חגי: איך מתייחסים אל זה?

אלכס מילר: תיכף נקבל גם על כך תשובות.

סמי עטר: סמי עטר, חבר הנהלת איגוד מנהלי מחלקות חינוך.

סמי עטר: אני חושב שבסיבוב הזה החוק בהחלט משפר מה שהיה בסיבוב הקודם – מבחינה כלכלית, חינוכית, יציבות בתוכנית הלימודים.

סמי עטר: שלוש הערות עקרוניות.

סמי עטר: קודם כול, רכישת ספרים חדשים, משמעותי מאוד שלא תהיה כיוון שגם בחוזר המנכ"ל היה כתוב שלא ניתן רכישת ספרים עד חמש שנים.

סמי עטר: בנושא החוברות – בדקתי את זה בסיבוב הקודם – נכון, 30 עד 40 שקלים עלות חוברת צבעונית זה באמת מהווה חשיבה לתכנון הכספי של בית-ספר יסודי לגבי הפער בין אחוז הספרים לחוברות הצבעוניות.

סמי עטר: יש רשויות שלוקחות – חלק תשלום נוסף, חלק לא.

סמי עטר: אני חושב שבסופו של דבר, ההצלחה של הפרויקט תלויה – כמו שגם כתוב בחוק – באחריות מנהל בית-ספר, וזה תלוי באמת ברפרנט, והפעם המדינה, משרד החינוך באמת נתן את המימון לרכז, וזה תלוי באמת ברכז וביכולותיו כדי שהפרויקט באמת יצליח.

סמי עטר: התייחסות נוספת היא בבתי-הספר התיכונים שיש בהם מעל אלף תלמידים – השאלה אם ה-200 שעות יספיקו לבית-ספר כזה, אם לא צריך יותר כי המשקל הסגולי של בית-ספר על-יסודי בפרויקט הזה הוא מאוד משמעותי.

סמי עטר: נושא אחרון – משנה ראשונה, אולי שנייה ושלישית, יש פה תכנון כספי – אם לא יהיה גירעון השאלה מי הולך לממן את זה, ורשויות שרוצות לקחת את זה יצטרכו לקחת בחשבון שלא יהיה גירעון בשנה הראשונה כי אני חושב שאחרי השלישית, ברגע שמחזור הספרים נכנס לתלם לא תהיה שום בעיה כלכלית לצורך העניין.

סמי עטר: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: רבותי, עוד מישהו?

אלכס מילר: לגבי השאלות שנשאלו.

אלכס מילר: בעניין החוברות, קודם כול יש מקצועות שבהם יש ספר עם חוברת עבודה – קצת קשה לי להאמין שניתן להשאיל את זה כי בפועל התלמידים עובדים בתוך החוברת הזאת כך שזה נזרק.

אלכס מילר: שנית, אותם ספרים שמצרפים אליהם חוברות – כביכול יקבלו רשימה של חוברות שצריך לרכוש, ומה עם אותן חברות שבעצם כותבות את זה?

אלכס מילר: זה הופך עבורן ממש לא כלכלי, הן בסך הכול צריכות להוציא הוצאה כאשר רק את חוברת העבודה רוכשים ולא את הספר המלא.

אלכס מילר: בפועל, הדברים האלה יכולים להיות קצת בעייתיים, ואז יבוא תלמיד שירצה לקנות חוברת – כשהספר בהשאלה – יגידו לו: זה נמכר רק בחבילה.

רונית תירוש: לא רק זה, אני גם רואה את הוצאות הספרים עכשיו מנפיקות ספרים עם צורך לכתוב בפנים - כדי שיצטרכו לרכוש כל פעם מחדש.

דלית שטאובר: יתחכמו לנו, את אומרת.

רונית תירוש: בוודאי.

רונית תירוש: לא בשנה הראשונה, אחרי שלוש שנים.

אלכס מילר: גם לחכמים שבהם יש לנו שיטות עבודה.

רונית תירוש: יהיה פתרון, אתה אומר.

חיים הלפרין: לשמחתי, יש לנו ניסיון עם בתי-ספר שכבר נמצאים בפרויקט.

חיים הלפרין: אנחנו יודעים שגם נושא החוברות וגם הנושא הכלכלי של התנהלות לאורך זמן, פתור, באופן שבו בית-ספר וההורים יודעים להתנהל תחת סל סגור ולא מתפרעים ומבקשים דברים שהם לא הגיוניים.

חיים הלפרין: צריך לקחת בחשבון – המנכ"לית אמרה את זה ככה ברמז – שבעצם, במהלך הזה שהמינהלת הזאת מעמידה את הספרים לטובת בתי-הספר אנחנו נקבל אחוזי הנחה מאותם ספקי ספרים, וזה מקטין את העלות עבור כלל החבילה שבית-ספר מזמין כדברים חדשים שהוא צריך לצרוך.

חיים הלפרין: כתוצאה מזה, גם לחוברות העבודה – אגב, בחוזר מנכ"ל יש הנחיה מפורשת על הפחתה שלהן באופן דרסטי, למעט השנה הראשונה בכל מקצוע – גם חוברות העבודה יכולות להיכנס בתוך החבילה הזאת, ובית-ספר יכול להתנהל.

חיים הלפרין: אנחנו יודעים את זה מניסיון, לא רק מתכנון כלכלי, שבית-ספר יכול להתנהל גם בנושא חוברות העבודה לכיתות שצריכות באמת, והחבילה של 280 שקלים פלוס התמיכה של המשרד בכניסה פלוס מאגר הספרים שההורים מביאים, מאפשרת לבית-הספר להתנהל גם לאורך זמן בתהליך הזה.

דלית שטאובר: שאלו מדוע 60% מההורים צריכים להסכים.

דלית שטאובר: זה בדיוק יושב על הסוגיות שעלו כאן.

דלית שטאובר: אם ההורים של השכבה היוצאת לא משאירים את הספרים בבית-הספר, המענק שמשרד החינוך מקצה אינו מספיק לרכישת כלל הספרים.

דלית שטאובר: לכן אנחנו חייבים לקבל את הסכמת ההורים הראשונה, משום שהם בעצם משאירים את הספרים שהם רכשו בכסף מלא בשנה שבית-הספר לא היה בתוכנית, בעצם מתנה לבית-הספר.

סמי עטר: בשנה הראשונה.

דלית שטאובר: בשנה הראשונה, אחר כך זה כבר שייך לבית-הספר.

אלכס מילר: רק שאבין מה יקרה עכשיו.

אלכס מילר: נניח אנחנו מקבלים את הודעת

אלכס מילר: כם שאתם מאריכים את עניין התוקף, מתי אפשר עדיין להחליט – נגיד עד 1 ביוני – בסך הכול יש להם שבועיים-שלושה להתכונן כי בסוף יוני הם צריכים להוציא רשימות לכל התלמידים שיוצאים לחופש מה צריך לרכוש.

דלית שטאובר: נכון.

דלית שטאובר: הילדים לא רוכשים, המינהלת רוכשת.

דלית שטאובר: בית-הספר מכין רשימת ספרים, הרשימה מועברת למינהלת, המינהלת רוכשת במרוכז.

אלכס מילר: אם יש לי חוברת, אני כבר רוכש את החוברת מבית-הספר ולא מהחנות?

דלית שטאובר: הילד לא רוכש יותר כלום, אין יותר הליכה לחנות הספרים, אדוני היושב-ראש.

מירב ישראלי: הוא משלם.

דלית שטאובר: המנהל, יחד עם המורים, מכינים רשימת ספרים מאושרת.

דלית שטאובר: הרשימה הזאת עוברת למינהלת.

דלית שטאובר: המינהלת רוכשת באופן מרוכז עבור כל בית-הספר, עבור כל כיתה על-פי הרשימה, מביאה את הספרים עד פתח בית-הספר, והאיש הזה, אם הוא אדם שמועסק על-ידי בית-הספר או על-ידי המינהלת, מסייע לצד המנהל בחלוקת הספרים, בהתארגנות שבית-הספר עושה.

דלית שטאובר: כמובן שיש עוד תפקיד למנהל אבל זו כל הלוגיסטיקה.

אלכס מילר: כמה צריכים לשלם ההורים?

דלית שטאובר: 280 שקלים ביסודי, 320 שקלים בעל-יסודי.

רונית תירוש: אני רוצה להציע, אדוני היושב-ראש.

רונית תירוש: קודם כול, אני לא כל כך מבינה למה צריך מינהלת בשביל העניין הזה, היה לנו ניסיון כשהייתי מנכ"לית משרד החינוך והפעלנו פרויקט כזה לראשונה.

רונית תירוש: כל בית-ספר רוכש רכישה מרוכזת לעצמו.

רונית תירוש: מה שהמשרד כן יכול לעשות כדי להוזיל זה להוציא מכרז על מנת שגם כשבית-ספר רוכש, זה בכפוף לתנאים ולעלויות שהמשרד הצליח להשיג.

אלכס מילר: לדעתי זה יכול קצת לסבך את העניינים.

רונית תירוש: להיפך.

רונית תירוש: יותר מסובך שמינה

רונית תירוש: לת אחת תקנה ל-3,000 בתי-ספר או ל-4,000 בתי-ספר, זה מטורף.

אלכס מילר: אבל אם נניח תהיה בעיה עם הספק שבית-ספר סגר אתו את עניין האספקה.

רונית תירוש: בתנאי שיש מכרז שהם הוציאו ועלויות – כל בית-ספר קונה בדיוק באותה עלות שהמשרד השיג.

רונית תירוש: זה הכוח של המשרד.

רונית תירוש: המשרד מוציא מכרז מול המו"לים השונים ואומר – הספר הזה לכיתה זאת וזאת במקצוע זה וזה, המחיר שלו יהיה כך וכך.

דלית שטאובר: את רוצה שאני אספר לך מה עשינו בעניין?

עינת וילף: ואז נשאלת השאלה בשביל מה הפריטו את כל ספרי הלימוד.

רונית תירוש: אני לא צריכה שהמינהלת תרכוש בעצמה עבור בתי-ספר ותחלק להם, זה מטורף, אבל זה עניין של המשרד.

רונית תירוש: אני רוצה לחדד בעניין של חוברות לימוד.

רונית תירוש: אני מציעה במסגרת התשלומים – ואולי צריך להפריד את כיתות א'-ב' כי הם יוצאי דופן בעניין הזה – לגבות אולי טיפה יותר מכיתות א'-ב' אבל שבית-ספר יספק את החוברות, ולא שאני אשלם ככה.

רונית תירוש: הרי אני נותנת את כל הספרים שלי לבית-ספר מתנה, אני נותנת כל שנה עלות של 280 שקלים פר כל ילד שלי, תלוי אם הוא ביסודי או בעל-יסודי, ובנוסף אני עוד הולכת לקנות בחנות חוברות עבודה לילד שלי בכיתה א'.

אלכס מילר: אז הם אמרו שלא.

רונית תירוש: לא, הם אמרו שכן.

דלית שטאובר: לא.

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: הם אמרו שמרגע שיש את המנגנון, מקבלים הכול.

רונית תירוש: ב-280 שקלים אני מקבלת מתנה את החוברות?

דלית שטאובר: הכול.

רונית תירוש: אני לא בטוחה שאת צודקת, דלית, זה יעלה לכם.

רונית תירוש: חיים, אני מציעה שתבדקו את העניין הזה.

רונית תירוש: לא הגיוני.

רונית תירוש: הלוואי – הנה, חתמתי עכשיו.

רונית תירוש: 280 השקלים האלה של ילד בכיתה ג' שמקבל מבית-ספר מתנה ספרים, שברובם כבר ניתנו במתנה על-ידי ההורים, לא שווה לילד בכיתה א' שאתם קונים לו חוברות חדשות.

רונית תירוש: אני קונה מה שאת אומרת עכשיו, אבל תבדקו את זה שוב, חיים.

חיים הלפרין: בסדר.

רונית תירוש: לא, אבל אנחנו צריכים להחליט על זה עכשיו.

רונית תירוש: חבר'ה, אל תמלכדו את עצמכם.

דלית שטאובר: לא נמלכד.

רונית תירוש: אני אמא לילד בכיתה א' ו-ו', ביסודי – אני משלמת 280 ואני מקבלת את כל חוברות העבודה לילד שלי בכיתה א' פלוס המעט ספרים, ואת כל הספרים לילד שלי בכיתה ו'.

סמי עטר: בהנחה שכותבים את זה בעיפרון ומוחקים לשנה הבאה.

אלכס מילר: לא, לא.

רונית תירוש: הם מבינים אותי, תאמינו לי – אין בעיה, אני חותמת על החוק.

חיים הלפרין: אנחנו יכולים לתת לך מקומות שבהם זה עובד באופן מאוד יפה.

רונית תירוש: אין בעיה.

רונית תירוש: אני רק מוודאת שזה כך.

יורם רוז: שמי יורם רוז, אני הבעלים של הוצאת ספרים כנרת זמורה ביתן, ואני רוצה לדבר יותר במקרו ופחות במיקרו – אם זה 280 או 270 או 290.

יורם רוז: שנים משרד החינוך החזיק יחידה עתירת כוח-אדם שהתעסקה בפיתוח חומרי למידה.

יורם רוז: לפני כעשר שנים הוחלט לפטר כמה מאות אנשים ולהעביר את הפיתוח של חומרי הלמידה למו"לים.

יורם רוז: מה עכשיו קורה?

אלכס מילר: גם המינהלת בסופו של דבר בעוד שנה-שנתיים תצא למיקור חוץ.

עינת וילף: הפוך.

עינת וילף: ילאימו בחזרה את כל נושא ההוצאה על ספרי לימוד.

יורם רוז: לא.

יורם רוז: מה שקורה, שעכשיו הקנסות של המו"לים יקטנו בעקבות ההשאלה.

רונית תירוש: זה מה שאתה אמרת.

יורם רוז: ואז, או שלא יהיה פיתוח, או שיהיה פיתוח ברמה יותר ירודה.

רונית תירוש: נכון.

יורם רוז: זאת אומרת, בטווח הקצר ההורים מבסוטים, חברי הכנסת מבסוטים.

יורם רוז: מה יהיה עוד חמש שנים, אף אחד לא חושב.

יורם רוז: המו"לים – לא יהיו להם האמצעים להושיב בן אדם או שני אנשים שנה, להגיד להם – תעשו ספר לימוד במתמטיקה.

אלכס מילר: למה, מה הבעיה?

יורם רוז: המו"לים זה לא טייקונים.

יורם רוז: המו"לים זה לא אנשים שאפשר פתאום להוריד להם 30%, 40% מההכנסות והם ימשיכו לתפקד.

יורם רוז: מה שיקרה – או שלא יהיה בכלל פיתוח או שבכלל לא יהיו מו"לים גם כן, ואז משרד החינוך יחזור עוד 30 שנה אחורה, שגם יוציא לאור את כל ספרי הלימוד.

יורם רוז: חוזרים 30 שנה אחורה, זה הסיפור.

עינת וילף: במקרה הזה לא בטוח שזה רעיון רע.

יורם רוז: כשאני הייתי ילד היו ספרים בהשאלה לכולם.

רונית תירוש: יצאנו חכמים, אגב.

רונית תירוש: יצאנו מאוד חכמים.

יורם רוז: מה קרה?

יורם רוז: המדינה החליטה שהיא בזבזנית, שהיא לא יודעת לעשות את זה, שסתם אנשים יושבים, ולאט לאט הפריטו את הכול.

יורם רוז: עכשיו חוזרים ועושים הכול בחזרה ומתנפלים על הטייקונים הגדולים, המו"לים של ספרי הלימוד.

יורם רוז: זה מאוד פופוליסטי וזה מאוד נחמד.

אלכס מילר: אדוני, כמה אתם משלימים למו"לים על כל 280 שקלים פר ילד?

יורם רוז: שום דבר.

יורם רוז: אפס.

יורם רוז: המו"לים עד עכשיו קיבלו 780, עכשיו יקבלו 280.

יורם רוז: איפה הם ישלימו, אף אחד לא יודע.

אלכס מילר: סליחה, אדוני.

אלכס מילר: תקשיבו, זה לא נפל עליכם פתאום ביום בהיר אחד, הרי ידעתם.

יורם רוז: לא, זה נפל ביום בהיר.

אלכס מילר: לא נכון.

אלכס מילר: אנחנו דנים על הנושא הזה כבר מספיק זמן, לפחות שנה.

אלכס מילר: השאלה – אם הייתם מגיעים למצב שהייתם מגיעים למחירים שב-280 שקלים - -

דלית שטאובר: קראנו להם, אדוני.

אלכס מילר: - - בבית-ספר יסודי ניתן לרכוש את כל החבילה - אף אחד לא היה בא ועושה את החקיקה הזאת.

אלכס מילר: אנחנו בסופו של דבר רצינו להגיע למצב שההורים יכולים להתמודד עם המעמסה הכלכלית שיש להם בכל הנושא הזה.

יורם רוז: זה מאוד נחמד, אבל אתה באמת חושב שאם הורה היום משלם 780 ומחר ישלם 280, המו"ל מרוויח 500 שקלים?

יורם רוז: אתה באמת חושב ככה?

יורם רוז: לא יהיו לך ספרי לימוד.

חיים הלפרין: יש פה איזה בלבול.

יורם רוז: לא יהיו לך ספרי לימוד, זה הכול.

יורם רוז: יהיה 280, בלי ספרים.

חיים הלפרין: המשמעות היחידה היא העובדה הפשוטה שייקנו פחות ספרים.

חיים הלפרין: כלומר, אם בית-ספר עושה תהליך של מיחזור ספרים, אז יקנו רק את הדלתא – יקנו רבע ספרים ממה שקנו לפני שנה.

רונית תירוש: נכון.

יורם רוז: אל תייעל לי את הייצור.

רונית תירוש: אנחנו קיימנו דיון גם בנושא דיגיטציה של ספרים, שזה יפגע באותה מידה במו"לים מבחינת התמריץ שלהם בכלל ליצור תוכניות או ספרים או תכנים חדשים.

רונית תירוש: מה שהוא אומר – אני מניחה שהתהליך יהיה שיחזירו למשרד החינוך את אותה יחידה של פיתוח ספרי לימוד כי בחוץ זה לא יעבוד.

רונית תירוש: זה מה שיהיה.

יורם רוז: לפתח ספר לימוד עולה מיליון שקלים.

יורם רוז: מי ישלם לי את זה מחר?

רונית תירוש: אני מסכימה אתך.

יורם רוז: אני אחזיר את זה למדינה, זה הכול.

רונית תירוש: בגלל זה המדינה תיקח על עצמה את הפיתוח של ספרי לימוד.

יורם רוז: כן, חוזרים.

עינת וילף: שתי שאלות.

עינת וילף: מהניסיון שלכם, מהי רמת הבלאי?

עינת וילף: איזו אחריות יש לתלמידים מבחינת הבלאי של הספרים?

עינת וילף: איך אתה מקפיד שלתלמידים תהיה אחריות ושהם נושאים בסוג של אחריות?

חיים הלפרין: קודם כול – להפתעתנו ולשמחתנו – ילדים לומדים לשמור על הספרים.

חיים הלפרין: פשוט.

חיים הלפרין: אם הוא לא שומר על הספר שלו, הוא צריך להביא ספר תמורתו.

עינת וילף: כלומר, הילד אחראי – בסדר גמור.

דלית שטאובר: בוודאי.

יורם רוז: איזה אחוז בלאי יש, אתה יודע?

קריאה: סדר גודל של בין 20% ל-25%.

סמי עטר: בתקצוב שלנו יש 10% של תיקונים.

עינת וילף: אבל עדיין, בבסיס, אם הוא ממש הרס ספר – הילד אחראי.

עינת וילף: בסדר.

יורם רוז: איזה אחוז היום ההורים מחזירים?

חיים הלפרין: במקומות בהם זה עובד כפי שצריך, כמעט 90% מהספרים.

עינת וילף: אבל לשאלתך – יכול מאוד להיות – אחת הבעיות היא שיש המון ספרים חדשים בשנים האחרונות מאז שהנושא הזה הופרט, וזה לא דבר בריא, המרוץ של גורמים שונים להוציא ספרי לימוד, כל הזמן לחדש.

יורם רוז: אל"ף, פדגוגית, אני לא בטוח שזה נכון.

יורם רוז: אני חושב שהפלורליזם הוא נכון.

עינת וילף: אני חושבת שפדגוגית זה נכון.

עינת וילף: אני חושבת שהמצב של המרוץ אחר ספרים חדשים כל הזמן הוא דבר רע, והוא גם רע למורים.

יורם רוז: אבל יש לך כלי שאת מאשרת את כל ספרי הלימוד, זה הכול בידייך.

יורם רוז: אם את לא יכולה ליישם אותו – בעיה אחרת.

רונית תירוש: אי-אפשר ליישם אותו.

יורם רוז: אז זו בעיה שלך, זו לא בעיה שלי.

רונית תירוש: האכיפה היא בלתי אפשרית.

יורם רוז: יש לך כלי, אני לא יכול להוציא ספר בלי אישור של משרד החינוך.

אלכס מילר: רבותי, אנחנו מיצינו.

יורם רוז: אני מבקש תשובה של הוועדה איך הוועדה רואה את פיתוח ספרי הלימוד בעשר השנים הבאות.

יורם רוז: עכשיו לפרסם הודעה ולפרסם שלטים על האוטובוסים זה מאוד נחמד, אבל מה יקרה עוד חמש שנים?

אלכס מילר: אדוני, הנושא הזה נמצא בוויכוח.

אלכס מילר: אנחנו נמצאים כאן כמעט פעם בחודש בנושא כזה או אחר שקשור לכתיבת ספרים.

אלכס מילר: רק להזכירך, דנו כאן על הספר באזרחות לפני שבוע, שבוע וחצי.

יורם רוז: אותי הזמינו פעם ראשונה לפה.

אלכס מילר: בסדר, אדוני, אתה מוזמן להשאיר את הפרטים שלך בוועדה, כמו כל אדם שיש לו קשר לנושא כזה או אחר, והוא מוזמן אוטומטית.

אלכס מילר: אנחנו לא גוגל כאן, אנחנו לא מחפשים אנשים.

אלכס מילר: מי שמעוניין לבוא ולהביע את עמדתו ולהשפיע על סדר-היום הציבורי, מוזמן ביוזמתו להעביר את הפרטים, זו לא הבעיה כרגע.

רונית תירוש: לא דנתם במשרד על זה?

יורם רוז: אני לא יודע אפילו למה הזמינו אותי.

רונית תירוש: היום, אבל עם המשרד לא היה לך שום שיח?

יורם רוז: אף אחד לא דיבר אתי.

אלכס מילר: חברת הכנסת תירוש, תודה רבה.

אלכס מילר: אני רוצה לשאול שתי שאלות.

אלכס מילר: שוב, אנחנו עם היוזמה – מצד אחד, יוזמה חשובה שהמדינה רוצה לקדם, ומצד שני היא מגיעה לאחריות של אנשים פרטיים, כשכל אחד ועולמו ועניינו.

אלכס מילר: השאלה שנשאלת, האם ניתן גם להפעיל מנגנון של ייפוי כוח בין הורה להורה בעניין זה.

אלכס מילר: שלא יקרה מצב שהנושא הזה נופל בגלל שקמה קבוצה של כל מיני אנשים אדישים, עובדים, אין להם מספיק זמן להגיע, ואז פתאום נופלים פה על בן אדם אחד או שניים, וכל המהלך הזה נופל בבית-ספר כזה או אחר.

אלכס מילר: אני מבקש מכם לבדוק את הסוגיה של ייפוי כוח בין הורה להורה.

דורית מורג: זה כבר יותר עניין לתקנות ולנהלים, לא לחוק.

אלכס מילר: בסדר, אבל תבינו את הסוגיה כי בסופו של דבר, שוב, אתם מסתמכים על אישור של אנשים פרטיים, כשכל אחד בזמנו.

אלכס מילר: אנחנו מפעילים פה מנגנון שהוא מנגנון ממשלתי, שבעצם מופעל על-ידי הפרט, באישור של הפרט.

אלכס מילר: צריך קצת גמישות גם בעניין זה.

סמי עטר: דלית, נדמה לי שדיברת לגבי מימון הרשויות לפי הדירוג הסוציו-אקונומי של הרשות, נכון?

חיים הלפרין: של בית-הספר.

סמי עטר: זה מדד הטיפוח?

סמי עטר: האם יש לזה גם מגבלה של זמן, זאת אומרת המימון ימשיך להיות ברצף?

דלית שטאובר: המימון הוא בכניסה.

קריאה: פעם בשנה.

קריאה: ברגע שהוא נכנס, הוא נכנס, גם המימון ממשיך להיות ברצף.

חיים הלפרין: המימון הוא חד-פעמי.

חיים הלפרין: מימון המדינה הוא חד-פעמי.

דלית שטאובר: רק לרכישה.

קריאה: המינהלת.

חיים הלפרין: המינהלת זה משהו אחר, אבל מבחינת מימון לספרים הוא חד-פעמי.

אלכס מילר: רבותי, עוד בקשה למשרד החינוך, אני בינתיים לא מכניס את זה כנוסח של החוק – בעניין ההסברה לתלמידים לגבי שמירת הספרים – צריך לעשות זאת בתחילת שנת הלימודים.

מירב ישראלי: אפשר להכניס את זה לחוזר מנכ"ל.

אלכס מילר: ברגע שהם מגיעים לבית-ספר, כל מחנך יכול להסביר – יש שקיות, צריך לשמור.

אלכס מילר: החברים שלכם, האחים שלכם, האחיות שלכם יקבלו את זה בשנה הבאה, בשנה לאחר מכן, נא לשמור על זה, איך עושים את זה ואיך מביאים את הספרים.

אלכס מילר: זה חייב להיות מוסבר בצורה מסודרת ושכולם יידעו שזה נעשה.

דורית חגי: האם אני יכולה להציע הצעה?

דורית חגי: כשאני למדתי פעם בתיכון קלעי בגבעתיים, מי שהיה מחזיר ספר בלוי, שילם קנס.

יהודית גידלי: או שצריכים לקנות ספר חדש.

עינת וילף: הוא צריך לקנות את הספר מחדש.

אלכס מילר: רבותי, אני מציע כך.

אלכס מילר: אנחנו כאן נכנסים למשהו שהוא מאוד חדש, צריך לבדוק אם זה באמת עובד.

אלכס מילר: יש לנו כמה סוגיות שנצטרך לבדוק – קודם כול מה שציינה חברת הכנסת תירוש בעניין הפעלת המינהלת; חברת הכנסת וילף דיברה על עניין המודעות, איך להציג את זה – כל הנושאים שקשורים להצבעה של ההורים, של הפרט ושל מעורבות, של שמירת הספרים.

אלכס מילר: רבותי, אנחנו כאן.

אלכס מילר: אומנם אנחנו מתחלפים, אבל עדיין...

רונית תירוש: אבל נחזור.

אלכס מילר: כל אחד והעולם הפוליטי שלו, אבל ועדת החינוך כאן, יש את הפרוטוקולים.

אלכס מילר: אני בטוח שאחרי תקופה של כמה חודשים נוכל לבוא ולדון כאן על הפעלת הפרויקט הזה, לראות איפה קיימות בעיות, מה ניתן לתקן.

אלכס מילר: עשינו את זה בעבר לגבי הרבה פרויקטים, ובסופו של דבר גם הגענו להצלחות.

אלכס מילר: אני רוצה להתקדם בעניין.

אלכס מילר: חברת הכנסת תירוש, את מיישרת קו עם הממשלה, נכון?

רונית תירוש: בוודאי.

אלכס מילר: בנוסח של הממשלה.

מירב ישראלי: מבחינת הנוסח – אני עוד אשב עם הנסחית – אנחנו נשלב את זה בנוסח הקיים של סעיף 2(א).

אלכס מילר: בסדר.

מירב ישראלי: התקנות הקיימות למעשה כבר מאפשרות, אני חושבת, התחלה של העניין הזה, ומשרד החינוך ישקול חידוד הנהלים בתקנות, אם יש צורך בכך.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: האם אפשר להצביע?

מירב ישראלי: כן, הקראנו את זה.

מירב ישראלי: גם העניין של "כל שנת לימודים" – אני אתייעץ עם הנסחית כך שזה יהיה ברור.

רונית תירוש: האם זה לקריאה ראשונה?

מירב ישראלי: קריאה שנייה ושלישית.

דורית מורג: מירב, אני חושבת שכן צריך להשאיר "כל שנת לימודים" כדי לחדד את האפשרות - אם הם מצביעים שנה אחת נגד - צריך לחזור על זה.

מירב ישראלי: בסדר.

מירב ישראלי: אנחנו רק אומרים שברור שמדובר רק בבתי-ספר שאו פרשו או שהם לא בתוכנית.

מירב ישראלי: לא בית-ספר רגיל שנמצא בתוכנית.

יהודית גידלי: בכניסה לתוכנית.

מירב ישראלי: נכון.

עינת וילף: שאלה.

עינת וילף: בשלב מסוים, כדי להעביר את זה למצב של תשלומי הורים וחובה בבתי-הספר, זה תיקון חקיקה מלא.

מירב ישראלי: כן.

אלכס מילר: אני מבקש ממשרד החינוך להעביר לי את עדכון המועד בעניין של ההארכה בהקדם האפשרי.

אלכס מילר: אני רוצה לדעת מתי היום האחרון.

מירב ישראלי: מה שקראת בחוזר מנכ"ל.

יורם רוז: ברשותך, יש פה בעיה של זכויות יוצרים.

יורם רוז: היום, כשאני מדפיס ספר מקראה – ויש שיר של נורית זרחי – אני משלם לאקו"ם זכויות יוצרים.

יורם רוז: לדעתי, אקו"ם ילך לבג"ץ על כך.

אלכס מילר: נושא זכויות יוצרים, אדוני, זה בוועדת הכלכלה.

יורם רוז: אבל יש פה עניין.

אלכס מילר: אנחנו לא עוסקים כאן בזכויות יוצרים.

אלכס מילר: כל הסוגיה הזאת מצויה בוועדת הכלכלה.

יורם רוז: אבל במימון ממשלתי גוזלים זכויות יוצרים של אנשים.

רונית תירוש: יש לי הצעה בשבילך.

רונית תירוש: בשעה 10:00 יש לי דיון באולם ירושלים במסגרת ועדת מדע וטכנולוגיה על קניין רוחני.

רונית תירוש: תעלה את הסוגיה הזאת שם.

רונית תירוש: אני מזמינה אותך לעלות לדיון.

יורם רוז: אבל זה עניין של השאלת ספרים.

אלכס מילר: תודה רבה, רבותי.

אלכס מילר: ברשות חברות הכנסת המכובדות, אני מבקש להעלות את הצעת החוק המיוחדת להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

אלכס מילר: מי בעד?

אלכס מילר: בעד – 3

אלכס מילר: נמנעים – אין

אלכס מילר: הצעת החוק אושרה.

אלכס מילר: יש את ועדת הכנסת והמליאה.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.