הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר , 2011-07-26 10:30

טלב אלסאנע: שלום.

טלב אלסאנע: יש לנו את הכבוד היום להיות אורחים של כפר איזון וזה בהמשך לישיבה קודמת של הוועדה שאז התקיים תחילת דיון בעניין של המדיניות הקיימת ונשקלו מספר צעדים שהוועדה ראתה לנכון, בין היתר לבקר בכפר הזה, לראות ולהתרשם.

טלב אלסאנע: זה חלק מהידע שאנחנו זקוקים במסגרת המאמצים לגבש מדיניות חדשה, אם יהיה צורך.

טלב אלסאנע: המטרה שלנו היא גם לשמוע, גם לראות, גם להתרשם.

טלב אלסאנע: אני אבקש מהנוכחים שכל אחד יציג את עצמו ואחר כך ניתן למארח שלנו להציג את הרעיון מאחורי הכפר ואת ההתרשמות שלו וגם התייחסות לנושא שהיה במליאת הוועדה בכנסת, בכל מה שקשור למדיניות של ההתייחסות האחרת לגבי ההדגש של המשתמשים לעומת הסוחרים, אם יש צורך לשנות מדיניות, סמים קלים, סמים קשים, מתוך הניסיון שהוא רכש בתפקידו המבורך.

טלב אלסאנע: (סבב נוכחות).

עומרי פריש: אני אגיד כמה מלים לאן הגעתם וכמובן אי אפשר שלא להתייחס, בין אם מקליטים ובין אם לא מקליטים, תרשו לי להעיר הערה לא בתחום הפוליטיקלי קורקט.

עומרי פריש: לי נורא חבל ש-14 אנשים פינו יום שלם מעבודה, באו עד לכאן, אגב, זה קרה גם כשנסעתי לירושלים, וכל הכיסאות שם שאתם רואים בצד זה של חברי הכנסת, שאף אחד מהם לא טרח להגיע.

עומרי פריש: לי זה נורא חבל.

עומרי פריש: אני נורא מכבד את מי שכן הגיע ואני מאוד שמח שהגעת, אבל אני לא יכול שלא להעיר שזה צורם לי וחבל לי, כי אם רוצים לקיים דיון.

עומרי פריש: ..

עומרי פריש: אני נורא מכבד את כל מי שעשה מאמץ לבוא ונורא חרה לי, קודם אמרתי 14, עכשיו 20 איש, משקיעים יום שלם ואף אחד מחברי הכנסת של הוועדה לא טורח להגיע לכאן.

עומרי פריש: אם רוצים לדון בנושאים שהוצגו שם, זה נושא שצריך ללמוד אותו ולהיכנס לעובי הקורה ולהבין את ההשלכות שלו ובסוף לעלות לירושלים ולקבל החלטות.

עומרי פריש: אבל בלי לשמוע את כל הנוגעים בדבר אלא רק לשבת בירושלים ולקבל החלטות, זה פספוס גדול.

עומרי פריש: עכשיו לעניין עצמו, שלשמו באתם, ובזה אני מסיים את ההערה הלא פוליטיקלי קורקט שלי.

עומרי פריש: לפני עשר שנים הקמנו את כפר איזון.

עומרי פריש: אנחנו, זה עמותה המלכ"רית של כמה חבר'ה שאיתי, אנחנו ביחד, פתחנו מקום שעד היום כנראה נחשב יחיד מסוגו בארץ ובעולם, לטיפול בחבר'ה צעירים שנפגעו לרוב מסמי הזיות.

עומרי פריש: אם היה עד אז מענה מאוד טוב, וזו הזדמנות, לא בגלל שחיים יושב פה ועוד כמה אנשים, אבל אני חושב שבארץ יש מענה מעולה, מהטובים ביותר בעולם, לטיפול בהתמכרויות ובהרואין ובכל המרכזים של משרד הרווחה, האוכלוסייה הזאת בעצם מייצגת סוג חדש של נפגע סמים שהוא פחות או יותר מגיע צעיר נורמטיבי מתפקד, שעשה תיכון, שעשה צבא, שלמד לפעמים וזה, והוא נפגע סמים לכל דבר.

עומרי פריש: הפגיעה העיקרית שלו היא פגיעה נפשית ולאו דווקא אדיקשן במובנים הקלאסיים.

עומרי פריש: נכון שלפעמים יש גם בעיות של התמכרות, אחר כך נגיע לזה, אבל כל מי שעוסק בזה יודע שגם קנביס, שהוא לכאורה לא ממכר, אלינו מגיעים עשרות בשנה לטיפול בהתמכרות לקנביס, ואני חושב שכל מי שמחזיק פה קליניקה פרטית יהנהן בראש ויגיד שגם אליו.

עומרי פריש: כיוון שממילא הבעיה היתה בהגדרה שונה והאוכלוסייה, עם הרקע שלה, היתה שונה, בנינו פה מודל של טיפול ממוקד זמן, של בין ארבעה לחמישה חודשים, במקום פתוח לגמרי, שכבר חוויתם אותו בדרך לכאן, על יד הים, הכל בתוך הטבע, ובתפיסת טיפול הוליסטית.

עומרי פריש: אל תטעו רגע לחשוב, ככה רואים את הים ואת החול ואומרים 'וואלה, הגענו לכפר נופש', תיכנסו לחדר טיפולים ותשמעו את ההוא שרוצה להתאבד ואת ההוא שרוצה להיות משיח וההוא שרוצה להיות ישו, וההוא שבפרנויות רודפים אחריו.

עומרי פריש: זה מאוד לא יתאים לפסטורליה של האזור, אבל המקום עוזר לנו לספוג ולרכך את העוצמות האדירות של הר הגעש הזה שאם הוא היה מתפרץ לנו כל יום, היינו צריכים להביא את כולם למחלקה פסיכיאטרית סגורה.

עומרי פריש: אז רק לא לטעות במקום.

טלב אלסאנע: אמרת, אלה עם הבעיות הנפשיות, אלה בעיות קיימות שהסמים מעוררים ומגבירים, או שהסמים יוצרים את הבעיה?

עומרי פריש: אל"ף, אנחנו אף פעם לא יודעים.

עומרי פריש: כאשר מישהו מגיע עם התקף פסיכוטי בגלל שהוא לקח אל.

עומרי פריש: אס.

עומרי פריש: די או פטרייה, האם היה שם משהו מוחבא או לא, אנחנו בעצם לעולם לא נדע, אבל רוב האנשים שבאים אלינו הם ללא רקע פסיכיאטרי קודם במשפחה.

עומרי פריש: זאת אומרת אלה לא משפחות שאתה רואה שאת בית הספר הוא כבר עשה על צד שמאל ולצבא הוא לא התגייס, ולעבוד, הוא החליף 20 מקומות, ובמשפחה יש אבא, דוד, גיס, סבא, סבתא, עם מחלות נפש.

עומרי פריש: אנחנו מקבלים אנשים שעד לאותו אירוע לא היה והסמים הם הטריגר להתפרצות.

אנטולי מרגוליס: אני רוצה להבהיר.

אנטולי מרגוליס: זה קורה בשני המישורים.

אנטולי מרגוליס: קודם כל הסמים יכולים לגרום לפסיכוזה בלי רקע פסיכיאטרי קודם, ובמישור השני שהם יכולים להיות טריגר למחלה רדומה והם טריגר להתפרצות של המחלה.

אנטולי מרגוליס: אלה שני מישורים שפועלים גם פה וגם פה.

עומרי פריש: אגב, הסימפטומים הם אותו דבר, ההבדל היחידי הוא ציר הזמן.

עומרי פריש: הקביעה אם זה בעצם התקף חד פעמי חולף, או אם אנחנו בתחילתה של מחלה, ניתן לקבוע רק על ציר הזמן.

עומרי פריש: אני יכול להגיד שהרשות למלחמה בסמים, שמלווה את הכפר בעצם לא מיום לידתו, אלא מיום טרום ההיריון שלו, גם עשתה פה מחקר מאוד גדול שנמשך שלוש שנים ובדק את מטופלי כפר איזון ביום כניסתם וביום יציאתם, ועקב אחריהם לאורך כמה שנים אחרי שהם סיימו, עם קבוצות ביקורת והכל, ומצאה שיש לנו בשלוש דרגות שונות ובמצטבר 94% הצלחה.

עומרי פריש: אני לא אתחיל לפרט עכשיו את שלוש הדרגות השונות---

חיים אמסלם: הצלחה במשמעות שהוא יצא במצב יותר טוב ממה שהוא הגיע, לא מזה שהוא יצא בריא לגמרי.

טלב אלסאנע: יש השוואה משתנה לגבי סוג הסמים?

אנטולי מרגוליס: לא כל כך חשוב סוג הסמים, אם אנחנו רואים שיש רקע פסיכיאטרי והתפרצות מחלה פסיכיאטרית, אז אנחנו מדברים על טיפול ממושך והיסטוריה שכנראה תמשיך כמעט כל החיים.

אנטולי מרגוליס: אם אנחנו מדברים על התפרצות של פסיכוזה כתוצאה מהשימוש בסמים, בדרך כלל זה יכול להיות אפיזודה שלא תחזור אף פעם בחיים.

אנטולי מרגוליס: בן אדם הופך להיות אחרי הטיפול אדם נורמטיבי לגמרי והוא ישכח את זה ולא יהיו שום התפרצויות של פסיכוזות בעתיד.

אנטולי מרגוליס: זאת אומרת זה ההבדל, אם זה נגרם רק מהסמים, אז זה דבר שחולף ועובר.

אנטולי מרגוליס: אם זה בא על רקע פסיכיאטרי, המחלה היא כרונית ונמשכת כל החיים.

טלב אלסאנע: למה שאלתי?

טלב אלסאנע: ההתייחסות היא לגבי הקנביס וההשפעה שלו ברמת האירועים וההשפעה שלהם, אז אם זה טריגר, ההשפעה שלהם שונה?

אנטולי מרגוליס: סמים מדכאים כמו הפיאטיים או כמו הרואין, הם בדרך כלל לא גורמים לפסיכוזה ולא גורמים להתפרצות של מחלה, להיפך, הם דווקא מדכאים את המחלה הפסיכיאטרית עצמה, זה הייחוד של הסם, הפעילות הפיזיולוגית שלו.

אנטולי מרגוליס: סמים מעוררים כמו פטריות, כמו קנביס, כמו נדטיקלין, הם כן גורמים להתפרצות.

אנטולי מרגוליס: זה השוני בסמים האלה.

אנטולי מרגוליס: סמים פיאטיים מדכאים את המחלה, אפילו יש מקרים שאנשים שיש להם בעיה פסיכיאטרית, הם לוקחים את הסמים כריפוי עצמי, בשביל לדכא קצת את סימני המחלה.

אנטולי מרגוליס: סמים מעוררים דווקא כל הזמן מעוררים ויכולים לגרום למחלה.

אנטולי מרגוליס: זה ההבדל בייניהם.

טלב אלסאנע: חשוב לדעת.

עומרי פריש: צריך לדעת ואני לא אכנס לזה פה כרגע, כשאני מדבר על 94% הצלחה, זה אומר שהשיטה עובדת, אבל זה נכון מאוד מה שאומרים דר' מהל ודר' מרגוליס, ברור שאם מישהו הוגדר כהתפרצות של מחלה, שם אין ציפייה להיעלמות של המחלה.

עומרי פריש: שם החלמה לא אומרת היעלמות המחלה, שם החלמה אומרת שהפסיכוזה יורדת, הוא חוזר לתפקד, הוא נכנס לתכנית שיקומית בקהילה.

עומרי פריש: אני רוצה להגיד קצת על תופעת התרמילאות ואז לקשור אותה לנושא שהתחיל להתפתח כבר בדיון בוועדה הקודמת.

עומרי פריש: ההערכה היא שכל שנה יש בסביבות 50,000 צעירים ישראלים שנוסעים לטיול תרמילאות, שזה אומר שרוב רובם המכריע של הצעירים שלנו, שמסיימים את השירות הצבאי, לא ביום אחד, לא מהבקו"ם לנמל התעופה בן גוריון, אבל בטווחים של לפעמים בין יום עד שלוש שנים הם יוצאים לטיול הגדול הזה כדי לנקות את הראש ולהתאוורר.

עומרי פריש: למי שמתחקה אחרי תופעת התרמילאות, ואני לא אתן עליה פה סקירה, זו תופעה שהתחילה בתחילת שנות ה-80, כלומר זו תופעה חברתית שמתקיימת כבר 30 שנה, משנה גוונים, צורות, דגשים, אבל מתקיימת כבר 30 שנה.

עומרי פריש: יש כל מיני בדיקות שהן לא ב-100% מדויקות ולכן ההערכה היא שסדר גודל של 90% מהצעירים הנורמטיביים המתפקדים שלנו מקבוצת התרמילאים עושים סמים בזמן הטיול.

טלב אלסאנע: זה טיול שהמטרה שלו סמים?

טלב אלסאנע: אם אתם מדברים על 90%, 10% יוצאים לא למטרה הזו, זה---

עומרי פריש: המטרה היא לא סמים, זה לא נכון, סמים הם חלק מההתנסויות.

עומרי פריש: אתם יודעים מה?

עומרי פריש: שיהיה 88.5%, זה חסר משמעות.

עומרי פריש: המשמעות היא שזו תופעה חברתית שחובקת כמעט כל צעיר נורמטיבי מתפקד שנוסע לטיול.

עומרי פריש: למה אני מתחיל לקשור את זה לעניין שלנו?

עומרי פריש: הרי בסוף הם חוזרים, הם לא נשארים לנצח בהודו או בדרום אמריקה, הם חוזרים לכאן כאשר כל ההתייחסות שלהם לעשות איזה ג'וינט פה וג'וינט שם, ללכת למסיבת טבע, לקחת אל.

עומרי פריש: אס.

עומרי פריש: די, לקחת אקסטזי, להיכנס למועדון, להוריד שורה של קוקאין וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה, הם במקום אחר לגמרי.

עומרי פריש: ותזכרו את האוכלוסייה המושפעת מהם, האחים שלהם בבית, הצעירים שגרים איתו בדירת סטודנטים או באוהל, לא משנה איפה.

עומרי פריש: אגב, אפרופו מה שהרחיב קודם דר' מרגוליס, אנחנו לא מטפלים בנפגעי הרואין.

עומרי פריש: זאת אומרת נפגעי הרואין לא מגיעים באופן כללי לכפר איזון, זה דורש טיפול אחר לגמרי, עם משך אחר לגמרי, עם תכנית טיפולית אחרת לגמרי ואנחנו בכלל לא נותנים מענה לנפגעי הרואין.

עומרי פריש: אני מתכוון לנפגעי הרואין, לא מתכוון לילד שנסע למשולש הזהב בתאילנד ולקח פעם אחת אופיום וקרה לו משהו.

עומרי פריש: זה לא משתמש הרואין.

עומרי פריש: אני מתכוון למשתמש הרואין, ופה אני יכול להגיד, אמרתי כבר קודם, היא לא היתה בכפר איזון.

עומרי פריש: למי ששאל אותי בבוקר, אני מתכוון לאיימי וויינהאוס, שהיה כתוב שהיא ניסתה לבדוק להיכנס למרכז מאוד מפורסם בארץ שמטפל בנפגעי גואה.

עומרי פריש: היא לא היתה בכפר איזון, אנחנו לא מטפלים בסוג כזה של נפגעים.

עומרי פריש: למה אני קושר את זה לדיון שלנו?

עומרי פריש: אני רוצה כרגע למקד אותו בעולם הקנביס.

עומרי פריש: מבחינתי זה לא משנה בכלל אם זה חשיש או מריחואנה, או ג'ראס, או כל שם שייתנו לו, זה ממש לא משנה מבחינתי.

עומרי פריש: הדבר היחידי שיכול לפנות למקבלי ההחלטות או לממליצי ההחלטות, או תקראו לזה איך שאתם רוצים, כאשר הולכים לעשות שינוי כזה של מדיניות או גישה, צריך לשים את כל הקלפים על השולחן ולבדוק אותם.

עומרי פריש: אני אגיד למה אני מתכוון.

עומרי פריש: למיטב ידיעתי, אין פה כמעט אחד בחדר, כולל ברשויות, שמתנגד לזה שמישהו שחייב לקבל קנביס אני יודע שמריחואנה רפואית זה שם בעייתי, אבל מריחואנה לצרכים רפואיים, ועבר את כל הבדיקות, וזה הדבר היחידי שעוזר לו, לא כתרופת קו ראשון שיקבל, אני לא חושב שלזה בכלל יש התנגדות.

עומרי פריש: לא ראיתי שמחלקים חשיש רפואי, אבל נעזוב, בסדר.

עומרי פריש: לא חושב שיש התנגדות, לא במשרד הבריאות ולא ברשות למלחמה בסמים, זה בכלל לא הדיון.

עומרי פריש: הדיון הוא גם לא על קנביס שפוגע בכל אחד שמשתמש.

עומרי פריש: אני אומר לכם פה ויחזקו את זה כל האנשים אחריי ו...

עומרי פריש: בשום פנים ואופן לא כל מי שמשתמש בקנביס ייפגע או ימשיך להרואין, זה ממש לא נכון.

טלב אלסאנע: זו דעה חשובה.

עומרי פריש: זאת עובדה.

עומרי פריש: מה כן צריך להניח על השולחן?

עומרי פריש: אני רוצה להניח על השולחן כמה דברים.

עומרי פריש: אחד, תדעו לכם שבשנים האחרונות יש להערכתי מאות נפגעים בשנה רק כתוצאה מקנביס, לא שום סם אחר.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת?

עומרי פריש: אני אסביר.

מרדכי משיח: רק שאלה קטנה.

מרדכי משיח: אמרת שכל שנה יוצאים 50,000 צעירים.

מרדכי משיח: כמה מהם חוזרים ארצה כקבוצה שנפגעה מסמים?

עומרי פריש: ההערכה היא בערך 2,000 נפגעים בשנה.

מרדכי משיח: 2,000 חוזרים ארצה.

עומרי פריש: יש כאלה שאנחנו לא יודעים.

עומרי פריש: זאת הערכה.

טלב אלסאנע: על סמך מה?

טלב אלסאנע: הרי לא כולם מגיעים.

עומרי פריש: פרופסור פורטיסמן עשה בזמנו מיני מחקר עבור הרשות למלחמה בסמים.

עומרי פריש: ברגע נתון הוא התקשר לחמישה או עשרה בתי חולים פסיכיאטריים, ההערכה היתה בערך כמה מגיעים לכפר איזון, כמה פונים לחברות הביטוח.

עומרי פריש: זאת הערכה.

עומרי פריש: אין מספר מדויק שיודעים להגיד.

עומרי פריש: אני גם יודע, תקן אותי אם אני טועה, לכוון את השאלה שלך, אתה מכוון לשאלה האם זה 1% או לא, ואז 1% מהעולם מקבל סכיזופרניה ואנחנו באותו אחוז.

עומרי פריש: לא, אנחנו לא באותו מקום.

עומרי פריש: אני אומר לכם, זה לא קשור ל-1% חולי סכיזופרניה באוכלוסייה, כי אני לא סופר את אלה שחוזרים ומאובחנים אחר כך כחולי סכיזופרניה, זה בנוסף.

עומרי פריש: אבל אני רוצה להגיד למה אני מתכוון ב'נפגעי קנביס'.

עומרי פריש: אנחנו רואים פה בעיקר ארבע צורות של פגיעות מקנביס.

עומרי פריש: הפגיעה הראשונה זה התקפים פסיכוטיים.

עומרי פריש: כל מי שעוסק בתחום, קורא את המחקרים, יושב בבתי חולים, בקליניקות, בכל מקום, רואה שמשנה לשנה יש לנו יותר ויותר התקפים פסיכוטיים מקנביס.

עומרי פריש: אחד ההסברים, לא היחידי, הוא העובדה שהזנים הולכים ומשתבחים.

עומרי פריש: אגב, בכל תחום, גם בתות שדה וגם בעגבניות וגם בקנביס.

עומרי פריש: מי שיקרא את המחקרים בארצות הברית ובארץ על קנביס רגיל, לא על הזנים החזקים, יודע, ואם תרצו, אני אתן לכם אחר כך את הנתונים, הקנביס של היום חזק פי 15 יותר מהקנביס של תחילת שנות ה-70.

עומרי פריש: או, אם אתם רוצים, 74'-75', כשהתחיל המחקר.

עומרי פריש: פי 15.

עומרי פריש: ואלה הזנים הרגילים.

עומרי פריש: על זה תוסיפו את הזנים המיוחדים, את האקסטרה, שזה הרפואית, ההיידרו, הסקאנק, קקוש, ויש עוד שניים-שלושה זנים שלא ניכנס עכשיו לשמות שלהם, ששם הריכוז עומד על 23%-25% THC.

עומרי פריש: הדבר הראשון זה ההתקפים הפסיכוטיים.

עומרי פריש: הדבר השני שהקנביס יודע לעשות נפלא, ועוד פעם, אני מדגיש, בשום פנים ואופן לא לכל מי שייקח קנביס, זה כל הנושא של חרדות ופרנויות ודיכאונות.

עומרי פריש: כל מי שמטפל בקליניקה פוגש את זה בהמוניו.

עומרי פריש: הדבר השלישי שהוא יודע לעשות זה התמכרות.

עומרי פריש: אני מודיע פה חגיגית למי שלא מוכן עדיין, יש מתמכרים לקנביס, אדיקשן.

עומרי פריש: זה כמובן בעיקר מופנה לצעירים, בעגה שלנו 'משתמשים', כל יום, כל היום.

עומרי פריש: לא כל יום, אלא כל יום כל היום.

עומרי פריש: שם אנחנו מדברים על אדיקשן.

עומרי פריש: הדבר האחרון זה פגיעה בדרייב.

עומרי פריש: יש מה שאני קורא עספורניקים.

עומרי פריש: מי שרואה את הסדרה עספור, אלה חבר'ה בגיל 30, הם לא פושעים גדולים, הם לא עבריינים, אבל בגיל 30 הם מסתכלים אחורה והם לא עשו עם החיים שלהם כלום, הם בניוטרל כבר עשר שנים והם פונים לטיפול.

עומרי פריש: תזכרו, אני לא עובר ברחוב ואוסף אנשים, הם פונים לטיפול.

עומרי פריש: אם תיקחו את שתי הקבוצות הראשונות, של התקפים פסיכוטיים ודיכאונות, חרדות ופרנויות.

עומרי פריש: בקבוצה הזאת כל שנה אני שומע על יותר ויותר מקרים של אובדנות בשתי הקבוצות הראשונות.

עומרי פריש: אלה העובדות, מספרים אני לא יודע להגיד.

עומרי פריש: אל תשאלו אותי מספרים, לא חקרתי, לא בדקתי, אני רק רואה מה היה לי לפני עשר שנים ולפני חמש שנים ועכשיו.

עומרי פריש: זו הפגיעה הראשונה מהקנביס.

עומרי פריש: הדבר השני, ממה שאני שומע מהצעירים, זה מה שהם מבינים, לא מה לפעמים המבוגרים מתכוונים, יספר לכם חיליק תיכף, הוא חזר מהודו.

עומרי פריש: שני חבר'ה שמשתמשים בג'ראס, בחשיש הודי, 'חבר'ה, מה העניינים?', 'תקשיב', הם אומרים לו, 'התברר סופית, גם בארץ מכירים בזה, שלקנביס יש תכונות מרפא טובות'.

עומרי פריש: מרפא.

עומרי פריש: הוא שואל אותם למה, 'הנה, מאשרים לחלק מריחואנה רפואית'.

עומרי פריש: הם לא קוראים את הדוח של קופי ענאן, 35 עמודים.

עומרי פריש: הצעירים בני הנוער שומעים ואומרים שיש לחומר הזה תכונות מרפא.

עומרי פריש: לכן אני מבקש מכל מי שהולך לקבל צרחות, גם לסוגיה הזאת תיקחו בחשבון לא רק מה רוצה המבוגר להגיד, מה מבין הנער והילד.

עומרי פריש: דבר נוסף שאני רוצה להגיד לכם עוד פעם.

עומרי פריש: זה לא מקרה, ואני ביקשתי שהיום זה לא יקרה כאן אז בגללי זה לא קרה, שבכל הדיונים, כולל על מריחואנה רפואית, מגיעים כל החבר'ה של עלה ירוק והלגליזציה.

עומרי פריש: זה לא מקרה.

עומרי פריש: אם אתם זוכרים את הכתבה המפורסמת של אברי גלעד בטלוויזיה, מי שפתח את העיתון למחרת ראה שעלה ירוק הציעו לו לעמוד בראש המפלגה.

עומרי פריש: כלומר, אני רוצה שתדעו שכל מי שמנסה להכניס נציגות לכנסת ולא מצליח שנים רבות, מזהה את הפוטנציאל שמה שלא הצליח להיכנס מהדלת אולי יצליח להיכנס דרך החלון.

עומרי פריש: קחו את זה לתשומת לבכם, אחר כך תדונו על זה לאיזה כיוון שאתם רוצים.

עומרי פריש: דבר אחרון שאני רוצה להגיד, ודווקא בגלל שיש פה הרבה רופאים---

טלב אלסאנע: לכנסת מגיעים מסוממים מסוג אחר, לא מקנביס.

עומרי פריש: זה ציטוט לא שלי, אז אני ממשיך הלאה.

עומרי פריש: מגיעים אלינו בשנה האחרונה עשרות נפגעי מריחואנה רפואית.

עומרי פריש: אגב, אף אחד מהם לא עם מרשם מסודר, אני מתכוון במובן של בעיה שבאמת מופיעה באותה רשימת הבעיות, ואני רואה שכל מי שיש לו פה קליניקה פרטית עושה לי עם הראש ככה, שמופיעה ברשימה המפורסמת.

עומרי פריש: הזליגה שקרתה... בקיצור ולעניין, החבר'ה הבינו שיש פה חומר טוב, אז למה להשתמש בזבל?

עומרי פריש: באופן פרדוקסלי, למי שקרא את הכתבה ב-YNET, מן הסתם אתם מכירים את כל הספרות על הקנביס ועל האינטרסים הכלכליים והכל.

עומרי פריש: מי שקרא, חלק גדול מהטוקבקים של השבוע-שבועיים אחרונים, אתם יודעים מי פתאום הואשם באינטרסים כלכליים ובדפיקת מטופליו בחומר גרוע?

עומרי פריש: תיקון עולם, תראו איך מתהפך עולם, תקראו את כל הטוקבקים ואת ההאשמות, 'הם מונעים מאינטרסים כלכליים', 'הם מספקים חומר גרוע', 'לא כדאי'.

עומרי פריש: פתאום אלה שכל הזמן טענו שבגלל אינטרסים כלכליים לא מאשרים את הקנביס, הם היום המותקפים הראשונים על אינטרסים כלכליים.

עומרי פריש: אני לא מאמין, אני אומר לכם, מהיכרותי את מדינת ישראל, שיצליח פה מגדל אחד לגדל סמים בלי שיגיע מאחור איש עולם תחתון וינהל מאחורי הקלעים את הסיפור.

עומרי פריש: זה קרה לנו במחזור בקבוקי הפלסטיק.

עומרי פריש: אני לא רוצה להגיד את השם של המשפחה, כי אני לא רוצה להסתבך, אבל תנסו להיכנס לעולם הזה של הבקבוקים ותראו איזה רעיון אקולוגי נפלא, לא תהיה פה חווה, בעיניי, חקלאית אחת.

עומרי פריש: ..

עומרי פריש: עכשיו אני אגיד משהו---

חיים אמסלם: את זה אתה אומר מדעתך האישית, שלא קשורה פה לחלק המקצועי של הטיפול בנפגעי סמים.

עומרי פריש: כל מה שאמרתי עד עכשיו, אם לא היה ברור, היה דעתי האישית.

עומרי פריש: אם זה לא היה ברור עד עכשיו, כל מה שאמרתי, כולל על כפר איזון, היה דעתי האישית.

חיים אמסלם: עובד שלך פה נהיה מנכ"ל תיקון עולם עכשיו.

עומרי פריש: נכון, היה פה בן אדם, בהתנדבות, שמסתבר שהוא בתיקון עולם, מישהו סיפר לנו את זה.

עומרי פריש: נכון.

חיים אמסלם: ההגינות מחייבת שתגיד את זה.

עומרי פריש: כן.

עומרי פריש: חיים צלצל אליי לשאול אותי אם יכול להיות שזה נכון, אני אמרתי לו 'אין מצב', הוא עובד פה בהתנדבות ארבע שעות ביום, מטפל שיאצו, הוא בחיים לא דיבר עם אף אחד על שום דבר, הוא גם בן אדם נורא שקט וצנוע, שאמרתי לו 'אין מצב שהוא מנכ"ל' ומסתבר שהוא התמנה לפני שלושה חודשים להיות מנכ"ל תיקון עולם.

עומרי פריש: אני אומר את זה למי שהולך לקבל את ההחלטות, תעשו עם זה מה שאתם רוצים, אבל תדונו על הסוגיות האלה.

עומרי פריש: זה מה שאני מבקש, אלה סוגיות שצריך לדון עליהן, לא להסתתר מאחוריהן, אחר כך תעלו לירושלים ותחליטו מה שתחליטו.

עומרי פריש: תודה.

אנטולי מרגוליס: אני רוצה להגיד כמה מלים.

אנטולי מרגוליס: אנחנו, משרד הבריאות, היינו בהתחלה מלווים את כפר איזון והיינו גם היוזמים של הכפר הזה.

אנטולי מרגוליס: אני אגיד למה.

אנטולי מרגוליס: סוף סוף הגיע הזמן להכיר בטוב שפה נעשה, סוף סוף הגיע הזמן שאנחנו מתחילים להכיר לאט לאט, שחוץ מהסמים האופיאטיים יש עוד סמים שדורשים תיקון.

אנטולי מרגוליס: עד לפני כמה זמן כולם חושבים שרק מי שמכור להרואין מגיע לו טיפול.

אנטולי מרגוליס: מי שיש לו בעיות של סמים אחרים, אין טיפול ולא היה.

אנטולי מרגוליס: סוף סוף הגענו, זה המוסד הראשון, ואני חושב שחסרים עוד הרבה מוסדות כאלה ומוסדות אמבולטוריים שחסרים לנו בטיפול באנשים שמשתמשים בסמים אחרים, באופיאטיים ולא עבריינים.

אנטולי מרגוליס: כי יש בעיה שרוב האנשים שמשתמשים בהרואין מטבע הדברים הם גם מתעסקים בעולם התחתון, עבריינים וכל זה, והאוכלוסייה הרגילה, שנפגעה מהסמים האלה, הם לא הגיעו לטיפול.

אנטולי מרגוליס: קשה להפגיש את שתי האוכלוסיות האלה בטיפול, מאוד קשה, כי אם אנשים שומעים שיש שם עבריינים הם לא מגיעים לטיפול.

אנטולי מרגוליס: אז עד עכשיו, חוץ מכפר איזון, אנחנו כמעט ולא נותנים טיפול לאוכלוסייה גדולה וחשובה שאין לנו מענה.

אנטולי מרגוליס: אנחנו צריכים ללמוד פה בכפר איזון---

טלב אלסאנע: אנחנו מודעים לבעיה, אנחנו יודעים שיש בזה מענה, אבל בכל זאת אנחנו לא עומדים בצורך.

אנטולי מרגוליס: יש עכשיו מוסד ראשון שיש אשפוז לאנשים שנפגעו והשתמשו בסמים---

טלב אלסאנע: המוסד הזה הוא באחריות מלאה של משרד הבריאות?

אנטולי מרגוליס: זה בשני משרדים, רווחה ובפיקוח שלנו.

אנטולי מרגוליס: חלק משרה של רופא אנחנו מממנים.

אנטולי מרגוליס: אנחנו אומרים שאנחנו צריכים גם מוסדות אמבולטוריים כאלה.

אנטולי מרגוליס: יש המון אוכלוסייה שלא צריכה אשפוז, אבל היא צריכה לקבל טיפול ואין לנו עד עכשיו מענה.

אנטולי מרגוליס: אנחנו עכשיו בשלהי הקמת המרכז האמבולטורי הראשון שיהיה אולי באסף הרופא, הוא יקבל את האנשים שנפגעו מסמים אחרים, לא אופיאטיים, אוכלוסייה אחרת.

אנטולי מרגוליס: אז אני אומר שהקיום של המוסד הזה הוא מבורך מאוד, אני חושב שהם עושים עבודה מאוד חשובה, עם כל מיני הסתייגויות שלנו, שעומרי וכל הצוות יודע ואנחנו מטפלים ואנחנו מלווים כל הזמן את המוסד הזה.

טלב אלסאנע: כמה תקופת הטיפול של כל אחד שמגיע לכאן?

עומרי פריש: תקופת הטיפול היא בין ארבעה לחמישה חודשים.

עומרי פריש: הרישיון שלנו הוא רישיון משולב שמפוקח על ידי משרד הרווחה ומשרד הבריאות ובעצם מלווה מהיום הראשון על ידי הרשות למלחמה בסמים.

עומרי פריש: כוח האדם שנמצא הוא כוח אדם הרבה מעבר למקובל בקהילות הרגילות, בגלל התקופה הקצרה והאינטנסיבית.

עומרי פריש: התקנים הם הרבה הרבה הרבה מעבר לכל תקן של קהילה טיפולית, גם הסכום לחודש הוא הרבה יותר גבוה מקהילה טיפולית, אבל אם לוקחים כמה משקיעים פר בן אדם על כל התקופה, זה בערך חצי מכמה שעולה להשקיע בסופו של דבר בקהילה טיפולית רגילה, אבל זה אינטנסיבי לארבעה-חמישה חודשים.

עומרי פריש: כלומר אם בודקים פר חודש, זה פי שתיים, ואם בודקים פר בן אדם זה חצי.

אנטולי מרגוליס: אני לא הייתי משווה בין הקהילה הטיפולית ל---

עומרי פריש: כן, שאלו אותי על כסף, לכן התייחסתי.

טלב אלסאנע: ומי מתקצב אותם?

עומרי פריש: אנחנו, למעט עזרה של רבע רופא ממשרד הבריאות, כל שאר התקנים אנחנו מתקצבים, חצי מהחצי זה רבע.

חיים אמסלם: מבחינה תקציבית, כמו שאמר דר' מרגוליס, מה שהם נותנים ברמה של רופא, משרד הרווחה מתעתד לתת פה מכסות, אבל עדיין לא נתן שקל אחד, והרשות למלחמה בסמים תומכת בקטן כבר עשר שנים.

טלב אלסאנע: אם מודעים לצורך, מדוע המדינה לא לוקחת אחריות?

עומרי פריש: לטובתם של המשרדים השונים, משרד הבריאות, בעקבות ביקור של שני שרי בריאות פה, הכיר בנו כהוסטל של סל שיקום של משרד הבריאות, של תחלואה כפולה, והוא משתתף בטיפול של מי שכבר קיבל מביטוח לאומי נכות נפשית והכרה של סל שיקום.

עומרי פריש: משרד הביטחון גם הוא מכיר בנו כספק של משרד הביטחון לאנשים עם פוסט טראומה וסמים, ואנחנו בתהליכים עם משרד הרווחה להכרה גם.

נאג'י מטאנס: משרד הרווחה מפעיל שירותים לטיפול בהתמכרויות באמצעות מכרזים.

נאג'י מטאנס: יש שתי סוגיות, אחת זה מכרזים, שתיים זה עלות הטיפול.

נאג'י מטאנס: עלות הטיפול בכפר איזון נקבעה כמשהו חריג ועומרי הסביר את זה בתקופה הקצרה ובייחודיות של האוכלוסייה.

נאג'י מטאנס: קיימת עבודה בין משרד הרווחה לכפר איזון לבניית תהליך מיוחד לכפר איזון, כך שזה יהיה מקובל ויוכל לצאת למכרוז.

נאג'י מטאנס: אי אפשר, משרד הרווחה לא יוכל לעבוד, וגם המדינה לא תוכל, בלי מכרזים, ולכן מגיעים להגדרה ייחודית של הקבוצה שקיימת כאן ולצאת למכרזים.

נאג'י מטאנס: הדבר השני זה לקבל את המכרזים.

נאג'י מטאנס: לגשת למכרז ולזכות.

נאג'י מטאנס: ואני מקווה שבפעם הבאה כפר איזון כן יזכה.

נאג'י מטאנס: הם כבר ניגשו פעמיים.

זאב ציגלברג: המטופלים משלמים?

עומרי פריש: בוודאי.

טלב אלסאנע: נציג הרשות למלחמה בסמים.

חיים אמסלם: כמו שאמר עומרי, אני אישית הייתי שותף לנושא כיוון שנתקלנו באנשים שהגיעו בעיקר מהודו, אבל גם ממקומות אחרים, שראית שהאשפוז שלהם במחלקות פסיכיאטריות יכול להיות במקרה הטוב לתקופה הראשונה, אבל שוב, זו לא אותה אוכלוסייה.

חיים אמסלם: אתה מדבר על אלה שהם לא חולים במחלה שהתפרצה עכשיו, אלא באמת זו תגובה לסמים.

חיים אמסלם: הם גם לא מתאימים, כמו שעומרי אמר, לקהילות הטיפוליות כמו מלכישוע או אילנות, כי אין להם מה לבוא לשנה, שנה וחצי, הוא לא צריך ללמוד לקום בבוקר, אם הוא קודם היה עובד או לומד בצורה מסודרת, אלא הוא צריך משהו יותר קצר.

חיים אמסלם: לכן הכפר הזה באמת מכוון לאוכלוסייה הייחודית הזאת שהיא יחסית היום יותר גדולה.

חיים אמסלם: צריך להבין, אם אתה מסתכל על מספר המכורים להרואין במדינת ישראל ב-20 השנה האחרונות, אני אומר 20 שנה, כי זה הזמן שאני נמצא בתחום הזה של התמכרויות, יש ירידה במספר המכורים להרואין, או שבמקרה הגרוע אנחנו על מספר יציב, אבל האוכלוסייה עלתה פי אחת וחצי.

מרדכי משיח: הם עברו לסמים אחרים.

חיים אמסלם: הם עברו לסמים אחרים.

חיים אמסלם: התשובות, בשירות הרגיל אין לנו תשובות לסמים הרגילים, הן לא מספיק טובות, הצוות עדיין לא מספיק מיומן לעידן הזה וכל המערכת צריכה להתכוונן בכיוון הזה.

חיים אמסלם: חלק גדול מהאוכלוסייה הזאת לא צריך אשפוז.

חיים אמסלם: חלק גדול מהאוכלוסייה הזאת צריך טיפול אמבולטורי.

חיים אמסלם: אני שמח שאתם רוצים לפתוח באסף הרופא, אנחנו גם תומכים בשלוותה, דר' זיו כרמל נמצא פה, כיוון שמתחילים שם שירותים.

חיים אמסלם: שלוותה זה של קופת חולים, זה בכלל משהו מיוחד שמתחיל שם שירות אמבולטורי לאנשים עם בעיות כאלה שנאמר שהיו בכפר איזון, היו פה ארבעה חודשים, אבל לא סיימו את הטיפול, הם צריכים לזה המשכיות, או לא רוצים להתאשפז ורוצים משהו אחר, אז השירות הזה הוא רק בהתפתחות.

חיים אמסלם: אבל אנחנו נתכוונן יותר ויותר לכיוון הזה.

מרדכי משיח: אני רק רוצה לציין, היסטורית, לפני עשור, מדינת ישראל קיבלה החלטה לפתוח 70 מיטות פסיכיאטריות לתחלואה כפולה.

מרדכי משיח: בפועל זה לא קרה, ויש רק מחלקה אחת ש---

טלב אלסאנע: כמה מיטות יש שם?

מרדכי משיח: 28.

אנטולי מרגוליס: זה לא כל כך מדויק, יש מחלקה גדולה בבאר שבע ויש מחלקה לתחלואה כפולה גם בטירת הכרמל ויש מחלקה ספציפית בבית חולים בבאר שבע---

קריאה: ובלב השרון פרדסיה.

אנטולי מרגוליס: יש לנו עכשיו בשער מנשה, אנחנו עושים הסבה של מחלקה שלמה לתחלואה כפולה.

עומרי פריש: יש רבע מחלקה גם במזרע.

אנטולי מרגוליס: עכשיו יש כמעט בכל בתי החולים.

טלב אלסאנע: לגבי אסותא, דברים ששמענו, הקשר בין סמים ובעיות נפשיות.

מרדכי משיח: עבודות מחקריות הוכיחו רק דבר אחד, אם בני נוער התחילו להשתמש בסמים מתחת לגיל 15, הסבירות שהם יילקו במחלת נפש בעתיד היא גבוהה.

מרדכי משיח: את זה הוכיחו מחקרים.

מרדכי משיח: העניין הוא שעכשיו אנחנו רואים, רק לצורך העניין בקנביס הרפואי, נקרא לזה, אנשים שמקבלים קנביס והם בני 70 פלוס, ויש לנו אלפים כאלה, אף אחד לא קיבל פסיכוזה, אף אחד לא הגיע לאשפוז, לא קרה לאף אחד שום דבר.

מרדכי משיח: זאת אומרת אנחנו רואים שיש לינקג' בין גיל המשתמש לבין מחלות נפש.

מרדכי משיח: זה לא גורף לחלוטין.

עומרי פריש: בן ה-70 זאת לא הסוגיה, הסוגיה זה כל אלה שמסביבו שהגיל שלהם הולך ויורד כיוון שהם תופסים שזה הופך להיות משהו לגיטימי.

עומרי פריש: לא בן 70, את מי מעניין הבן 70?

עומרי פריש: סליחה.

מרדכי משיח: מה שרציתי לומר, שאם באופן תיאורטי היינו לוקחים פה סמי הזיה, כולנו היינו במצב פסיכוטי.

מרדכי משיח: חד משמעית.

מרדכי משיח: זאת אומרת אנחנו רואים שיש לינקג' בין גיל לבין פריצה של פסיכוזה/מחלה.

מרדכי משיח: רוב האנשים שיש להם מה שנקרא אפיזודה של פסיכוזה, כמו שאני מסכים איתך, אם תסתכל עליהם על ציר של זמן, תגלה שכעבור שלוש, חמש שנים, הם חוזרים שוב לאשפוז.

מרדכי משיח: העניין הוא שאתה לא עושה את המעקב לאורך כזה זמן.

טלב אלסאנע: נשמע מהדברים כאן שכאילו כל הסיפור של התרמילאים והשימוש בחוץ לארץ זה גורם הסיכון הגבוה ביותר.

טלב אלסאנע: אלה שמגיעים לטיפול אצלכם הם אלה שפרצה אצלם מחלה עקב שימוש בהודו או גם בישראל?

מרדכי משיח: אמרתי, זה יותר סקסי להגיד מגואה לגהה מאשר מחולון לאברבנאל.

מרדכי משיח: חולון לאברבנאל זה לא עושה כותרת.

מרדכי משיח: האמן לי שלאבר

מרדכי משיח: בנאל יש פחות או יותר את אותם מספרים, רק ששם יש בזה משהו אקזוטי, זה רחוק, זה שם, אז מדברים על זה יותר, אבל מספרית אני מאמין שהמספרים דומים.

אנטולי מרגוליס: אני לא חושב שאפשר לעשות פה השוואה בין ההרואין לבין התרופות האופיאטיות שנותנים לחולים, כי אני לא ראיתי, כמו שמשה אמר, אלה שמדברים על קנביס רפואי, אני לא ראיתי התמכרות אצל אנשים שסובלים מכאבים חזקים שהם בהתמכרות לאופיאטיים.

אנטולי מרגוליס: גם אין כזה דבר.

אנטולי מרגוליס: כשמטפלים טוב, אז מישהו שיש לו כאבים חזקים, יש לזה מנגנון בגוף, שאפילו שלאופיאטיים יש פוטנציאל להתמכרות מאוד מאוד גבוה, אבל אלה שיש להם כאבים, הם לא מפתחים את ההתמכרות לזה.

אנטולי מרגוליס: אותו דבר אפשר להגיד פה, שאם נותנים את ההתוויה הטובה והנכונה למריחואנה ולקנביס רפואי, אז הוא לא מפתח פסיכוזה.

אנטולי מרגוליס: אם זו התוויה לא כל כך נכונה, או שנותנים את זה למחלה הטרוגנית, אולי כן יכולה להיות פסיכוזה.

מרדכי משיח: עוד משפט אחד.

מרדכי משיח: אני רוצה לציין שאנחנו הגבלנו בעקבות הדבר הזה ברישיונות לקנביס מעל גיל מסוים.

טלב אלסאנע: איזה גיל?

מרדכי משיח: 25.

חיים אמסלם: אני מבקש שנשמע את חיליק מגנוס שהוא מסתובב בהודו ובמזרח ומחלץ אנשים, כי אחד הדברים שמעניינים, אפרופו מה שאמרת, הוא הקשר גואה-גהה, כי אני כן חושב שיש קשר, כי הנורמות של השימוש בחוץ לארץ הן הרבה יותר חזקות.

חיים אמסלם: מי שהיה במנאלי וראה את החבר'ה הולכים עם המקטרות הענקיות האלה ומעשנים כל היום, צריך להבין, זו כמות הרבה יותר גדולה, זה הרבה יותר אנשים והם גם מביאים את התרבות הזאת לארץ ועל כן יש לנו עניין בזה, אז אני מציע שנשמע את חיליק.

חיליק מגנוס: אני עוסק באיתור וחילוץ.

חיליק מגנוס: יש לנו חברה לאיתור וחילוץ ומכורח ההימצאות הבלתי אמצעית שלנו עם המטיילים, עם הצעירים האלה שנמצאים ברחבי העולם, אוסטרליה, ניו זילנד, באנו במגע עם נושא מדאיג, הסמים, שאנחנו כהורים היינו חסומים בפני העניין.

חיליק מגנוס: אני חשבתי שסמים זה איפשהו שם במורד של שכונה ז', ח' במדרון האחורי.

חיליק מגנוס: אני לא ראיתי את זה, עד תקופה מאוחרת בחיי זה לא היה ב...

חיליק מגנוס: ופתאום פנו אלינו תוך כדי עבודה ואמרו לנו, 'שמע, בוא תעזור, בוא תפעל כאן', לא הבנתי בדיוק במה מדובר ומהיותנו במקום וכמבוגרים ומסייעים נכנסנו לעניין והתחלנו לעזור והתוודענו לעניין.

חיליק מגנוס: היום אנחנו פועלים בהיקף גדול מאוד, יש לנו פעילות ציבורית רחבה בעניין הזה, אני עובד בצמוד עם עומרי, בהדרכה של חיים במשך שנים, מאז שקם כפר איזון.

חיליק מגנוס: לפני שקם כפר איזון, רבותיי, היתה בעיה קשה מאוד, כי כל נער ונערה כזאת שהיה מגיע אלינו, הוא היה מאושפז בבית חולים, כך שעצם קיומו של כפר איזון, מעבר לקיום והעשייה המיוחדת שלו, יש לו השפעה גם על הרפואה הפסיכיאטרית בארץ ועל אופן ההתייחסות לנפגע הזה שהוא נפגע אקראי שנקלע לסיטואציה פסיכוטית.

חיליק מגנוס: יש לנו בתוך החברה שלנו את אשתי, אסתי, ההנהלה הפרטית שלי, שהיא מטפלת בתמיכה במשפחות ועושה עם המשפחות את הדרך הארוכה עד שהנער והנערה מחלימים.

חיליק מגנוס: היא לוקחת את המשפחה שנמצאת עכשיו אחרי התפוצצות של מטען באמצע הסלון של המשפחה, לוקחת אותה מההלם ומהכאב ומתחושת האובדן הנוראית ובונה איתם מערכת כשהם מתגייסים להיות נדבך תומך, פעיל, משתף פעולה ומשקם לכפר איזון, ועם הנער או הנערה שיש להם בבית היא מובילה אותם להיות אקטיביים בתוך העניין הזה, ומביאה אותם כל פעם למסילה הזו.

חיליק מגנוס: קצת על סמים למדנו במשך השנים הארוכות שאנחנו עוסקים בזה ונדהמנו לגלות דבר שלא בכדי אתם מדברים על כל מיני נושאים שהם כולם קשורים לעניין.

חיליק מגנוס: הם כולם קשורים לעניין, הם רחבים מאוד.

חיליק מגנוס: תזכרו שאנחנו התכנסו פה בגלל הדוח של קופי ענאן.

חיליק מגנוס: הם רחבים ומכילים את הכל, מדוע?

חיליק מגנוס: מכיוון שסמים, רבותיי, מלווים את המין האנושי כמו שמין מלווה את המין האנושי משחר קיומו של המין האנושי.

חיליק מגנוס: אין מין אנושי בלי מין, אין מין אנושי בלי סמים, לא היה, אין ולא יהיה.

חיליק מגנוס: זה חלק מהתרבות העולמית שלנו כבני אדם ולכן גם העסק הזה הוא מאוד מורכב ולא נמצא פתרון חד משמעי.

חיליק מגנוס: כל מי שמציע לכם פתרון, 'תעשו ככה וככה', 'תעמדו', 'תתלו', 'תענישו, תילחמו', מחטיא את המטרה.

חיליק מגנוס: זה כמו שאני אומר לכם עכשיו, 'אין חיי מין', 'ישראל נקייה מחיי מין', כמו 'ישראל נקייה מסמים'.

חיליק מגנוס: רבותיי, מדובר במנהג תרבותי, חלק ממערכת הקיום היומיומית שלנו והוא מעורה היטב בכל התרבויות שלנו.

חיליק מגנוס: התפקיד שלנו לאזן ולהביא את זה לידי כך שהמערכת התרבותית שלנו, שאנחנו רוצים להתוות, החוסן הלאומי שלנו, המוסר שלנו, החוק שלנו, לא יושפעו יתר על המידה מאותה תרבות של סמים בלי בקרה.

חיליק מגנוס: זה גם נשמע תופעה מדהימה, התרמילאות, שהיא תופעה ייחודית, תרבותית, גם היא, עשרות אלפי תרמילאים יושבים במחוזות ברחבי העולם, משוחררים פעם ראשונה מכל חובה ומסגרת ולא מלווים על ידי שום סמכות, הם נמצאים יחד בתוך עצמם והם יושבים שם וכל מה שקשור בחברה שלנו כאן מגיע לניכור מוחלט.

חיליק מגנוס: ניכור.

חיליק מגנוס: אז אם כאן ישנה תרבות של סמים שמלווה את התלמיד, היום אין בית ספר עממי בלי סמים בארץ, אין תיכון בלי סמים, אין חטיבת ביניים, אין גם אף יחידה צבאית בלי סמים, ואני אחראי למה שאני אומר, אז בחוץ לארץ, כשהם יושבים ביחד, היום יכול להיות סובב סביב הסמים.

חיליק מגנוס: ולסמים, לקנביס, זה הנושא שאנחנו רוצים עכשיו לדון בו, יש השפעה רבה גם באיכות, כפי שאומרים, וגם בכמות, רבותיי.

חיליק מגנוס: כי אם לוקחים פעם בסוף שבוע, אז יש סיכון של פעם בסוף שבוע, אבל כשקמים ב-11 בבוקר ומ-11 בבוקר עד 11 בלילה הורדת כמות שפה צורכת צרכנייה שלמה, אז הסיכוי שלך להיפגע עולה לאין שיעור.

חיליק מגנוס: לא רק האיכות, גם הכמות.

חיליק מגנוס: הכמות של האנשים שמשתמשים, אז אמר עומרי, 90%, תאמינו לי, אני מכיר את עומרי, הוא מאוד זהיר, אין כמעט אחד שלא משתמש, זה נדיר בצורה בלתי רגילה.

חיליק מגנוס: מי שלא משתמש, הוא לא יכול לשבת במחוזות שהצעירים האלה יושבים.

חיליק מגנוס: אם צעיר אומר לכם, 'אני ישבתי שבוע בקאסול', או שבוע במנאלה, או שבוע בגואה, הוא לא יכול היה לשבת שם שבוע בלי להשתמש בסמים.

חיליק מגנוס: כמו שתגידו לי שישבתם פה שבוע ולא שתיתם.

חיליק מגנוס: זה לא עובד.

חיליק מגנוס: אתה לא יכול להישאר שם, היית צריך ללכת, להחליף מקום.

חיליק מגנוס: התופעה הזאת רחבה מאוד, כמות הנפגעים שעומרי אמר, אופן הנפגעים וצורת הנפגעים שעומרי ציין, אני רוצה לחזור על זה בזריזות ולהוסיף על זה.

חיליק מגנוס: יש את הנפגע המתמכר, ולגראס, רבותיי, מתמכרים.

חיליק מגנוס: אני מכיר את ההתמכרות לגראס של הישראלים שם, ואני לא יודע איך פוטרים מתמכר מגראס.

חיליק מגנוס: אני יודע פחות איך פוטרים מתמכר מגראס מאשר מתמכר מהרואין.

חיליק מגנוס: הרבה יותר קשה לפטור, כי ההתמכרות היא עמוקה נפשית ואישיותית.

חיליק מגנוס: בעיה קשה ביותר.

חיליק מגנוס: אני מכיר הרבה מכורים לגראס שאני לא יודע איך פותרים את העניין הזה.

חיליק מגנוס: אף אחד לא הציע שום פתרון בעניין והמערכת שקיימת פה, לא עושה צעדים ממשיים כדי למצוא פתרונות להתמכרות הזאת.

חיליק מגנוס: אז יש מתמכר, זו הדמות הגדולה, הפסיכוטי, שעומרי ציין שהוא בולט מאוד.

חיליק מגנוס: יש את הנפגע השקט, ואלה רוב הנפגעים, אלפים.

חיליק מגנוס: זה אותו בחור שהיה סמל בצנחנים, מלא מרץ, גמר שירות בגדוד צנחנים, יצא לעבוד, הסתובב עם כלי הגינון והטנדר ונסע על אופניים ועשה אקסטרים ונסע לדרום אמריקה או הודו וחזר אחרי שנה עם שערות עד כאן.

חיליק מגנוס: הוא נראה על הכיפאק, סבבה, הוא מדבר לעניין, יש לו פה אבן יפה שהוא קנה ב-15 רופי, תיק כזה יפה, הוא קם בבוקר ב-11, הוא מסתרק יפה, מעשן את הסיגריה, שותה את הכוס צ'אי, הכל בסדר, סבבה, בראש טוב, הוא איש של חבר'ה, הוא על הכיפאק, רק מה?

חיליק מגנוס: לא זז רוורס, הוא בהולד מוחלט.

חיליק מגנוס: עוברים שלושה חודשים, האבא אומר, 'לך תעבוד, תעשה משהו', 'תלך תלמד, תעשה משהו', הוא אומר לו 'תשמע, רק חזרתי מהודו, תן לי להתרגל, זה שוֹק לא קטן', הוא מסתגל, רבותיי, שנים, כי הוא ממשיך לעשן, הוא לא עושה כלום.

חיליק מגנוס: החברים ממשיכים והוא בהולד מוחלט.

חיליק מגנוס: עומרי ציין את זה, נפגע אצלו הדרייב, האלמנט הזה של אנשים צעירים להמציא תכניות מגלומניות, לנסות להוציא אותן לפועל.

חיליק מגנוס: הוא לא עושה כלום, הוא בהולד מוחלט.

חיליק מגנוס: הוא עובד יומיים בהוט, 'זה חרא של עבודה', עובד יומיים בסלקום, 'לא משלמים שם'.

חיליק מגנוס: הוא לא עושה כלום, הוא בהולד מוחלט.

חיליק מגנוס: וזו הכמות הגדולה ביותר, אין לנו מושג איך להתייחס לזה, ואלה נפגעים שמופיעים אחר כך ומבקשים עזרה פה אצל עומרי וההורים מבקשים עזרה אצלנו ואנחנו מפנים לעומרי ועומרי מנסה, בעזרת הפסיכולוגים והצוות שלהם, לעבד תכניות ולסייע להם ולמשפחות שלהם.

טלב אלסאנע: יש להם בעיות נפשיות?

חיליק מגנוס: זה הנפגע המרכזי, רבותיי.

נאג'י מטאנס: זו עצלנות פסיכולוגית.

נאג'י מטאנס: אחד שלא מוכן להזיז את עצמו מילימטר.

נאג'י מטאנס: יש אנשים בהולד ללא שימוש בסמים.

עומרי פריש: אבל אלה אנשים שעד לפני שנה-שנתיים היו בפול קצב.

טלב אלסאנע: אבל יש כאלה מטופלים?

מרדכי משיח: יש דבר שנקרא 'Amotivational syndrome', זאת אומרת חוסר מוטיבציה.

מרדכי משיח: בדרך כלל זה סימפטום שלא נולד בשנה או בשנתיים הראשונות של השימוש, אלה משתמשים ארוכי טווח.

מרדכי משיח: אם אנחנו נלך למדינות כמו מצרים, כמו מדינות אסיה, המוטיבציה שלך יורדת, אבל זה לא בעקבות זה שעישנת לצורך העניין בהודו שלושה חודשים סמים.

מרדכי משיח: זה לא קורה.

חיליק מגנוס: תן לי עוד רגע, כי אני לא לחינם חזרתי על הדברים של עומרי, אני רציתי לציין כאן בנקודה זו משהו מאוד חשוב, שאני חוזר עליו במשך הרבה מאוד שנים, ואתם תסבירו אותי, כל הכוח הרפואי שיושב פה.

חיליק מגנוס: רבותיי, בן אדם שמעשן מגיל צעיר ומעשן במשך תקופה ארוכה, אנחנו רואים בו שינוי מנטלי ושינוי באישיות.

חיליק מגנוס: אנחנו לא יכולים אמפירית מדעית להוכיח שהאישיות שלך השתנתה והיא שונה ממה שהיא היתה שלשום, אבל הגראס משנה ופוגע במנטליות ובאישיות, באופן חד משמעי, ואין פה רופא שלא יסכים איתי.

מרדכי משיח: אני מסכים.

חיליק מגנוס: יש לזה השפעה נפשית עמוקה וצריך לקחת את זה בחשבון.

חיליק מגנוס: כל מי שאומר שגראס זה טבעי ונחמד, משתמש במלים שיווקיות כדי לקדם מכירת גראס.

חיליק מגנוס: אני שומע את זה מהכוחות הפנטסטיים של ירוק וטבעי.

חיליק מגנוס: גם ארס של נחשים, רבותיי, זה ירוק, אקולוגי וטבעי, אני לא ממליץ לכם על זה.

חיליק מגנוס: אין לזה שום ממד שמצביע על הסיכון שקיים בחומר כחומר נרקוטי, והקלות שבה רואים את זה והמסע הציבורי הרחב שנעשה פה לשיווק הגראס, בעזרת התקשורת ודעת ההמונים הצורכים, היא תקלה לא פשוטה, והמנהיגות שיושבת פה צריכה להוביל מהלך רציני ואמיתי ומאוד מורכב, שצריך להתאים אותו, היות ולנושא תרבותית, מוסרית, אין פתרונות.

חיליק מגנוס: אם אין לזה פתרון, צריך לדעת להתאים את זה כל הזמן, כמו מין.

חיליק מגנוס: אנחנו כולנו בעד מין, אבל אני לא בעד שתפגע בילדות בנות 4 ואני לא בעד זה שתכריח את המזכירה שלך.

חיליק מגנוס: יש לנו גבולות ואנחנו מתאימים את זה לצרכים המוסריים, התרבותיים והחברתיים שלנו.

חיליק מגנוס: וגם כאן, בנושא של הסמים---

מרדכי משיח: אז מה אתה מציע?

מרדכי משיח: לא הבנתי.

מרדכי משיח: אתה אמרת, סמים תמיד היו, החל משאול המלך שיצא למלחמה והלך לבעלת האוב ולקח סמים, וכלה.

מרדכי משיח: .. כמו מין, זה תמיד יהיה.

מרדכי משיח: השאלה היא איך אתה מתמודד עם זה ומה אתה עושה עם זה.

חיליק מגנוס: תיכף אני אדבר על ההתמודדות, אני רוצה לציין רק עוד שני מפגעים שאני רוצה להוסיף על הרשימה, ברשותך.

חיליק מגנוס: הנפגע החברתי.

חיליק מגנוס: פה מדובר בנפגע, רבותיי, חבל על הזמן.

חיליק מגנוס: הנפגע הזה מצוין בדוח הזה של מר קופי ענאן והוא קורא להפסקת הפגיעה בנפגע הזה.

חיליק מגנוס: זה הנפגע החברתי, זו הבחורה שאני מטפל בה נכון להיום, ואני מטפל בעשרות כאלה, שנסעה מקסול וקיבלה משני חבר'ה ישראלים מזוודה לעבור את הגבול במסאי, בצפון הודו, כי קל לעבור שם את הגבול, אז ניגשים לקטמנדו, עולים על המטוס, שולחים את המזוודה בצ'ק אין ישר לארץ והמזוודה הזאת מכילה 7, 10, קילוגרם של ג'ראס שעובר אריזה מאוד יסודית וטובה.

חיליק מגנוס: אם זה האורז המקצועי הגרמני, אני כבר אומר לכם, אין סיכוי שימצאו.

חיליק מגנוס: אם זה האורז האיטלקי וההולנדי, הסיכוי שיתפסו תפיסה אקראית הוא בטוח.

חיליק מגנוס: תפסו אותה והיא יושבת בכלא, הבלדרית הזאת.

חיליק מגנוס: היא לא פושעת, היא לא ארגון פשע, היא לא בת של פושעים, היא נפגעת סמים, מהזמינות הבלתי רגילה של הסמים, כי הם עומדים שם בהודו ובדרום אמריקה על השולחן, כמו שכאן עומד סודה.

חיליק מגנוס: זה שווה ערך מבחינת התפיסה של הצעירים לסודה.

חיליק מגנוס: הם לא מבינים שזה עובר קווים אדומים חברתיים, חוקיים, מוסריים ותרבותיים שלנו.

חיליק מגנוס: אנחנו לא מצליחים להבהיר להם את זה, אצלם סודה וג'ראס על השולחן באותה מידה כמו שאצלנו הבורקס והפירות.

חיליק מגנוס: זה נראה להם סביר באותה מידה וזה נמצא באותה מידה.

חיליק מגנוס: צריך להבין את זה.

חיליק מגנוס: הם נפגעים חברתיים מחוסר היכולת שלנו לטפל בבעיה הזאת.

חיליק מגנוס: אתה שואל איך לטפל בבעיה?

חיליק מגנוס: הבעיה נמצאת בשדה שהדוח הפנטסטי הזה, שקראתי אותו ובפרטי פרטים, קראתי אותו כמה פעמים, בניגוד לכל האחרים ששמעתי בוועדה הקודמת כשדיברו עליו.

חיליק מגנוס: אני אומר לך, הם קראו רק כותרות שלו, ואני לא רוצה לציין שמות.

חיליק מגנוס: יש כאלה שאפילו גם את הכותרות לא גמרו לקרוא, אבל דיברו בהתלהבות רבה ובקול נעים, שעשה עליי רושם כביר.

חיליק מגנוס: הצורה לטפל בזה, רבותיי, צריך פה הרבה מאוד תבונה, הרבה מאוד ידע אמיתי והרבה מאוד ידע לא פופוליסטי או פוליטי, פה צריך להיזהר מזה, כי זה יפגע בנו.

טלב אלסאנע: אתה בעצם אומר לנו שצריך לעשות איזה שהוא איזון מסוים.

חיליק מגנוס: צריך מידע, צריך לשלב בין חברה לתרבות לחינוך.

טלב אלסאנע: אי אפשר לבטל, צריך לעשות סדר ברמה מסוימת, שלא יחרוג מפרופורציות.

חיליק מגנוס: אני רציתי להציע, כבר הצעתי לפני שנים, ישנה הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול.

חיליק מגנוס: הרשות הזאת קמה כתוצאה מרעיון בדיון דומה לזה שהתקיים שנים לאחור בניסיון לרכז את כל הכוחות שנמצאים כאן ולהנהיג מבחינה לאומית את הנושא הזה.

חיליק מגנוס: בעצם לתת לה את הכוחות, את היכולות ואת התקציב לעשות את זה, כולל את האכיפה והחינוך.

חיליק מגנוס: זאת אומרת הרעיון היה לרכז את כל התקציבים שנמצאים אצל הרשות לסמים והאל-סל והמפעיל האזורי והמועצה האזורית וכולם, לרכז את זה לנקודה אחת, להקים צוות סופר מקצועי עם אנשי חינוך, עם אנשי מוסר, אנשי רפואה, אנשי תרבות ואנשי חוק, כדי לנסות ולאזן על פי הצרכים בהתאם לזמן, בהתאם לאופייה של החברה, בהתאם לתרבותה, לחוסן שלה והמוסר שלה, לאזן ולהפעיל את זה כל פעם ולהתאים את זה, כמו שאנחנו מתאימים את חוקי המין כל פעם מחדש לצרכים של החברה בהתאם לתפיסה התרבותית או המוסרית ששוררת באותה עת באותו מקום.

חיליק מגנוס: אנחנו צריכים גם כאן להבין שהמערכת לא תהיה עם פתרונות מוחלטים, אין פתרון מוחלט לנושא, לא יהיה, כי צריך לדעת לחיות במערכת דינמית.

חיליק מגנוס: במערכת דינמית צריך אנשים יצירתיים ואינטליגנטיים, רגישים, מוסריים ובעלי הרבה מאוד ידע עמוק.

חיליק מגנוס: זה לא פשוט.

חיליק מגנוס: זה נשמע בלה בלה בלה כזה.

חיליק מגנוס: זה בדיוק הפתרון, הפתרון הוא לא ברור.

טלב אלסאנע: המסר שלך ברור.

טלב אלסאנע: אנחנו נשמע משלוותה מה אתם עושים, מה ההתייחסות שלכם לנושא.

זיו כרמל: קודם כל אני חייב הערה לגבי דברים שנאמרו פה על הקנביס.

זיו כרמל: אחד הדברים שאנחנו רואים עכשיו כבעיה בריאותית מאוד קשה וזה הולך וגובר, אין לי מספרים אבל זה הולך וגובר, כל הנושא של הקנביס הסינתטי, שהם בתקופת המעבר להפוך לא חוקיים, רואים גם התמכרות לזה, גם פסיכוזות עם זה, כל אותם סימפטומים, זה הנייס גאי וכל החברה האלה.

מרדכי משיח: נדון בזה אחר כך, כי נוצר מצב פרדוקסלי.

מרדכי משיח: בפיצוציות התחילו למכור סמים מסוימים, זה התחיל בחגיגת.

מרדכי משיח: בחקיקה במדינת ישראל, זה לקח בזמנו שנה בשביל להביא את זה אל מחוץ לחוק.

מרדכי משיח: ברגע שהחומר הזה יצא אל מחוץ לחוק, המעצבים שינו משהו קטן, עשו את החומר גרוע יותר למשתמש, ועוד פעם עד שנה וזה יצא.

מרדכי משיח: ככל שאנחנו הולכים קדימה, החומרים האלה יוצאים אל מחוץ לחוק ומגיעים לשוק חומרים רעילים.

מרדכי משיח: באופן פרדוקסלי החומר הראשוני שיצא היה הכי טוב, וככל שאנחנו הולכים קדימה החומרים רק הופכים יותר גרועים ופוגעים במשתמשים.

חיליק מגנוס: דרך אגב, כל טענות הנחקרים במחקר של ארגון הבריאות העולמי קובעים ש-27% ממקרי הפסיכוזה בעולם הם כתוצאה משימוש בגראס.

זיו כרמל: זו היתה הערת אגב לגבי הפגיעה של החומרים האלה שאנחנו רואים אותה הרבה.

זיו כרמל: מה שקורה בשלוותה, אני אקח צעד אחד קדימה ואגיד משהו לגבי ספיישל הטיפול של המערכת הפסיכיאטרית בנפגעי סמים.

זיו כרמל: אני חושב שזה יהיה די מדויק לומר שככלל אנחנו בתהליך של למידה איך לטפל בזה.

זיו כרמל: המערכת לא ממש יודעת להתמודד עם המצבים של אנשים חולים במחלה נפשית שגם משתמשים בסמים.

זיו כרמל: במקומותינו כבר עשר שנים בשלוותה יש תהליך של קודם כל ללמוד מה עושים עם זה.

זיו כרמל: זה התחיל ממצב שלפני כ-15 שנה, שאנשים שידעו שהם משתמשים בסמים, לא היתה להם כניסה לבית החולים.

זיו כרמל: אם כרגע הגיעו למיון וצריכים אשפוז, היו יורדים בצהריים לבדוק אותם בשער, אם צריך אשפוז, היו לוקחים אותם ביד למחלקה סגורה, אם לא, הם היו נשלחים הביתה.

זיו כרמל: לאט לאט אנחנו עוברים תהליך של באמת ללמוד את אופן ההתייחסות, אנחנו לומדים ונדהמים מההיקפים העצומים של שימוש בחומרים, סמים, בקרב חולי נפש.

זיו כרמל: יצאו גם כמה עבודות מהארץ שבהחלט מראות את החומרה של הדברים האלה.

זיו כרמל: כרגע, במהלך השנה האחרונה הלכנו צעד קדימה, בעזרה גדולה של הרשות, כדי להקים שירות של ייעוץ וטיפול לאנשים שסובלים מקשת רחבה של תחלואה שקשורה בחומרים וסמים, בין אם זה סמים לא חוקיים, כן חוקיים, שימוש בתרופות לא כפי שהתווה הרופא, או שימוש מאוד רחב לקבוצות פסיכיאטריות ואחרות, על מנת להקטין שימוש כסם לכל עניין ודבר.

זיו כרמל: יש כמה חלקים לשירות הזה, חלק מזה אלה קבוצות טיפוליות שנערכות בתוך בית החולים למטופלים שהם חולי נפש שגם משתמשים או השתמשו בסמים---

טלב אלסאנע: תחלואה כפולה זה יכול להיות גם אלכוהול ומחלת נפש?

זיו כרמל: בטח.

זיו כרמל: תחלואה כפולה זה שם גג שכולל הפרעה נפשית עם הפרעה שקשורה בשימוש בחומרים.

זיו כרמל: זה שם שהוא די רחב.

זיו כרמל: יש לנו שירות ייעוץ למטפלים, שהמטפל בא אלינו עם בקשה לייעוץ, כמו כל ייעוץ רפואי אחר.

זיו כרמל: אני יודע שבבית חולים כללי מבקשים יועץ לרפואת עיניים, במחלקה קלינית אותו סיפור.

זיו כרמל: אצלנו המטפלים מבית החולים ומחוץ לבית החולים באים לקבל ייעוץ לגבי מטופל ספציפי שהם לא יודעים מה לעשות איתו, אנחנו מקיימים דיון צוות ובעצם המטפל יוצא עם איזה שהיא תכנית בירור או טיפול וגם השמה.

זיו כרמל: אני חייב להגיד במאמר מוסגר שהשמה זאת אחת הבעיות הקשות שלנו.

זיו כרמל: זאת אומרת לחולה במחלה נפשית שגם משתמש בסמים וסיים תקופת טיפול ויוצא מתקופת הטיפול, יש לנו בעיה לאן להפנות אותו לטיפול המשך, חסרות מסגרות.

זיו כרמל: מה שעוד אנחנו כרגע בשלבים של הקמה שלו זו מרפאה של טיפול אינטגרטיבי, כלומר תחת קורת גג אחת חולי נפש ומשתמשים באופיאטיים מקבלים טיפול חליפי תחת קורת הגג שבו הם מקבלים גם טיפול נפשי.

זיו כרמל: העיקרון המרכזי בטיפול בתחלואה כפולה, כלומר בקיום בו זמנית של מחלת נפש ושימוש בחומרים, זה טיפול שצריך להיות אינטגרטיבי.

זיו כרמל: לפי מה שהספרות העולמית אומרת הוא צריך להיות טיפול פסיכיאטרי וטיפול בבעיית ההתמכרות על ידי אותו צוות ותחת אותה קורת גג וזה מה שאנחנו מנסים לעשות בהיבט הטיפולי.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: אם יש התייחסות קצרה לכל אחד.

פבל ספיבק: יש לנו בשירות בתי הסוהר, לפי סקר אפידמיולוגי שנערך לפני שלוש שנים, כ-5,000 מכורים לסמים.

פבל ספיבק: לפי אותו סקר, 90% מאותם 5,000 מכורים התחילו את הקריירה ההתמכרותית מקנביס, מחשיש.

טלב אלסאנע: יש מחקר כזה?

פבל ספיבק: זה סקר אפידמיולוגי.

עומרי פריש: בכל העולם, הוא לא קשור למה שדיברנו קודם.

פבל ספיבק: זה לא קשור?

פבל ספיבק: זה רק מחזק את הנקודה של הפוטנציאל הממכר של קנביס, של מריחואנה.

פבל ספיבק: מה שלא יגידו, ואף אחד פה לא מתווכח על זה---

זיו כרמל: כמה מתוך המשתמשים בקנביס יגיעו להרואין?

זיו כרמל: זאת השאלה האמיתית.

זיו כרמל: כי נכון להיום---

טלב אלסאנע: זו שאלה מאוד רלוונטית.

פבל ספיבק: נכון להיום 30% ממשיכים להשתמש בקנביס יחד עם סמים אחרים.

טלב אלסאנע: זאת לא השאלה.

חיים אמסלם: יש עוד 90% שמשתמשים בקנביס שלא המשיכו.

עומרי פריש: רוב רובם של משתמשי הקנביס לא יגיעו להרואין.

חיים אמסלם: כן, הם נשארים עם קנביס.

טלב אלסאנע: זאת השאלה.

טלב אלסאנע: אין מבדק בעניין כמה מאלה שהתחילו בקנביס המשיכו?

פבל ספיבק: לא, זה לא נבדק בסקר האפידמיולוגי.

פבל ספיבק: זה לא היה מחקר, זה היה סקר לגבי האוכלוסייה שנמצאת בתוך הכלא.

פבל ספיבק: דבר נוסף, אנחנו מקבלים כמובן עצורים מקהילה שהם מקבלים קנביס רפואי, עם כל האישורים הנדרשים.

פבל ספיבק: לא קיבלנו הרבה, קיבלנו חמישה עד היום, מתוכם אחד היה עם פי.

פבל ספיבק: טי.

פבל ספיבק: אס.

פבל ספיבק: די, אחד היה עם כאבים בעקבות מחלה ממאירה ושלושה עם כאב כרוני, שזה כאב גב תחתון.

פבל ספיבק: זה כמובן לא משקף את כל התמונה, אבל הקלות שמקבלים---

טלב אלסאנע: בתוך בית הסוהר המשיכו לספק להם?

פבל ספיבק: כן, אנחנו מחויבים ונותנים את זה בצורת טבליות.

פבל ספיבק: אני רק מציע כאן שיחמירו את האינדיקציות למתן קנביס רפואי במקרים שאולי אין צורך ממשי, זה דבר אחד.

פבל ספיבק: דבר שני, האוכלוסייה שמטופלת בקנביס רפואי הולכת ומתרחבת, רצוי מאוד שיהיו מחקרים שמלווים את העניין, שתהיה גם השוואה עם טיפולים קונבנציונליים וכולי וכולי.

פבל ספיבק: אחרת המצב הוא לא כל כך מרגיע.

אנטולי מרגוליס: עוד הערה אחת, אם אנחנו מדברים על הקנביס והשפעותיו.

אנטולי מרגוליס: אני מסכים עם כל מה שאמרו, אבל לא נאמר פה שלקנביס יש השפעה מאוד חזקה על הנהיגה ואף אחד לא בודק את זה.

אנטולי מרגוליס: אפילו כשנותנים את האישורים לקנביס רפואי, לא מתייחסים לכך שבן אדם כשהוא תחת השפעה של קנביס ממשיך לנהוג והוא יכול לעשות תאונות דרכים תחת ההשפעה של הקנביס.

חיים אמסלם: הוא מקבל הנחיה לא לנהוג---

אנטולי מרגוליס: הנחיה, בסדר, אבל אנחנו---

עומרי פריש: ---בשידור חי בטלוויזיה ראינו מה הוא עושה.

מרדכי משיח: כן, יש גם כאלה ששותים ונוסעים עם בקבוק אלכוהול.

אנטולי מרגוליס: אני חושב שהוועדה צריכה לדון על ההשפעה של---

טלב אלסאנע: לציין את זה ברישיון הנהיגה, כמו משקפיים.

אנטולי מרגוליס: יכול להיות.

אנטולי מרגוליס: המשטרה לא יכולה לעשות את הבדיקה, אז יש פה פריצת דרך מאוד קשה ויש המון תאונות דרכים, אני מניח, תחת השפעה של הקנביס.

עומרי פריש: לפני הסיום אני רוצה להגיד עוד שתי הערות קטנות.

עומרי פריש: שווה גם להסתכל בעולם הגדול מה קרה.

עומרי פריש: הטיעונים של חלק מהאנשים ששמעתי, דווקא פחות פה, גם הושמעו בהולנד והיום המגמה היא בדיוק הפוכה, התהפכה המגמה אחרי כעשר שנים.

עומרי פריש: הם ראו את השד שיצא מהבקבוק, שאי אפשר להשתלט עליו.

עומרי פריש: אז תיקחו את זה בחשבון.

עומרי פריש: עוד דבר שרציתי להגיד.

עומרי פריש: יש לא מעט תרופות שעזרו לאלפי אנשים, כמו תרופות כמשככי כאבים וכן הלאה עד שפתאום הסתבר שיש איזה 15 נפגעים בכל העולם ורצו והורידו אותם מהמדף, כי יש 15 נפגעים בכל העולם ובצד שני אלפים שהתרופה עזרה להם.

עומרי פריש: אתם יודעים על איזה תרופות אני מדבר.

עומרי פריש: אני אומר לכם של"תרופה" הזאת יש מאות נפגעים בארץ, שנייה לפני שמעלים אותה על המדף.

עומרי פריש: לפני היציאה לסיור אני רוצה לבקש.

עומרי פריש: המספר שלכם הוא בערך חצי או יותר מהמטופלים בכפר איזון, זה מזעזע אצלנו את המערכת, כל אלה שבפרנויות, מה שאני לא אספר להם, מי אתם ולמה אתם, אחרי שאתם תלכו, 'ההוא מהמוסד', ו'ההוא מהשב"כ', ו'ההוא רק לבש את הבגדים האלה', אז תגלו רגישות, אל תצלמו, בבקשה.

עומרי פריש: תגלו רגישות.