ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1049, 2012-03-19 11:00

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: הסעיף האחרון בסדר היום – שיפוי העובדים בדרום בשל המצב הביטחוני - הצעתו של חבר הכנסת שי חרמש.

משה גפני: זאת הצעה שהיא מאד במקום, אני שמתי אותה על סדר היום ביום הראשון של עבודת הוועדה השבוע.

משה גפני: אנחנו שמחים ומודים לקדוש ברוך הוא על כך שהמצב נהיה שקט והילדים חוזרים ללימודים, חזרו ללימודים.

משה גפני: הסוחרים נפגעו וזו לא פעם ראשונה.

משה גפני: אנחנו מתפללים שזו תהיה הפעם האחרונה, אבל אנחנו יודעים שריאלית יכול להיות שזו לא הפעם האחרונה.

משה גפני: אנשים מחזיקים שם את העבודה, את המסחר, את המפעלים.

משה גפני: למה אני אקח לך את הנאום?

משה גפני: בבקשה.

שי חרמש: תודה ליושב הראש, זה באמת מעשה נכון ובעיתוי להביא את זה מהרגע להרגע לדיון פה בוועדה, חרף עומס הדברים והעובדה שבעוד יומיים אנחנו יוצאים לפגרה.

משה גפני: הוועדה ממשיכה לעבוד.

שי חרמש: אנחנו נגיע.

שי חרמש: אני אגיע.

שי חרמש: אני לא יכול להגיד 'אנחנו', אני אגיע.

משה גפני: מה זאת אומרת 'אנחנו'?

משה גפני: רק להבין, את מי אתה מביא איתך.

שי חרמש: רבין בזמנו אמר – 'מי שאומר אנחנו, זה אומר שיש לו תולעים בבטן', אז הוא מדבר בשם כולם.

שי חרמש: יושבים פה גם נציגי התעשיינים, גם אגף מס רכוש וקרן פיצויים ואומר דבר אחד.

שי חרמש: קודם כל יש דבר מאד מעניין.

שי חרמש: הכנסת היום מאד עמוסה, וזה אולי הביטוי הבולט ביותר לדיון שקורה פה כרגע.

שי חרמש: כל הכנסת ממוקדת בדיון רב משתתפים, שכל התקשורת חוץ מצבי לביא שנמצא כאן, נמצאת שם והיא עוסקת בכדורי האקסטזי של ה'אח הגדול'.

שי חרמש: כל התקשורת עוסקת כרגע ב'אח הגדול' ובכדורי האקסטזי.

משה גפני: מה זה?

שכיב מוראד שנאן: לא כדאי לך לדעת, כבוד הרב.

שי חרמש: כן, אתה לא צריך לראות, גם אני לא רואה.

משה גפני: כדורי האקסטזי של ה'אח הגדול' זה רק מי שלומד ליבה?

משה גפני: איך זה הולך?

שי חרמש: לא, לא צריך לראות את זה, אני לא רואה את זה.

שי חרמש: אתה בוודאי פטור.

שכיב מוראד שנאן: מי שעשה חמש יחידות מתמטיקה יודע מה זה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אבל אם אני לא עשיתי אז אני לא צריך לדעת.

שכיב מוראד שנאן: אתה בטח עשית שלוש, אז אין סיכוי שאתה יודע.

משה גפני: לא, לא עשיתי כלום.

שי חרמש: עכשיו רגע אחד ברצינות.

שי חרמש: אני אומר שאולי הביטוי הקשה, ואני אומר זאת כדבר שהוא לא מפה ומפה.

שי חרמש: אולי הדבר הקשה ביותר, שיושבים פה כרגע ארבעה - - -

משה גפני: מה קשור ה'אח הגדול' לנושא שעל סדר היום?

שי חרמש: אומר לך.

שי חרמש: העובדה שנמצאים פה ארבעה חברי כנסת, ושם למטה בטח נמצאים 20 עם כל התקשורת, זה רבותי הפרופורציות.

שי חרמש: יש כרגע דיון בוועדת חינוך על זה.

משה גפני: עכשיו הבנתי.

שי חרמש: אם אלה הפרופורציות, אני אומר בזמנו דובר על מדורת שבט ואמר אחד הסופרים במדינה דבר נכון, ממדורת שבט הפכנו למדורות שבט – כל אחד במדורה שלו.

שי חרמש: זאת אומרת יושב מי שעוסק בריאליטי שם, ויושבת האוכלוסייה שיושבת פה ואני מודה למרינה שהגיעה ולשכיב וודאי.

מרינה סולודקין: אני תושבת הדרום, איך יכולתי לא להגיע?

שי חרמש: אני אומר ככה – חיים בריאליטי אחר.

שכיב מוראד שנאן: שי, אני נמצא פה מתוך הזדהות של הצפון עם הדרום.

שי חרמש: ברור לגמרי.

שי חרמש: אני אומר, חיים בריאליטי אחר לגמרי, והריאליטי הזה שאין מלחמות בדרום.

משה גפני: אוקי, הבנו.

משה גפני: מה זה קשור לאקסטזי – הבנו.

משה גפני: מה זה קשור לוועדת החינוך – הבנו.

משה גפני: עכשיו מה אתה מציע לגבי הדרום.

שי חרמש: יפה.

שי חרמש: יש שינוי בטרמינולוגיה, אין יותר מלחמות בדרום, יש סבבים.

שי חרמש: זאת אומרת תושבי הדרום במעגל שפעם זה היה ו- והיום זה ובסבב הבא בטח יהיה .

שי חרמש: יהודים שאחת למספר חודשים משהו קורה, נכנסים תחת אש, מדינה במקלטים, עוברים 3-4-5 ימים – יוצאים חזרה החוצה.

שי חרמש: אבל לא יוצאים כמו שנכנסים.

שי חרמש: יש פה שני סוגים של פגיעות.

שי חרמש: פגיעה אחת שבה מגיע צל"ש למס רכוש, לקרן הפיצויים, ואמרתי להם גם בשיחה מוקדמת אתמול.

שי חרמש: כל נושא הנזק הישיר מכוסה בצורה יוצאת מן הכלל טובה.

שי חרמש: לעתים עוד לפני שמגיע מכבי אש, מגיע מס רכוש.

שי חרמש: ואני אומר כמי שמנוסה בעניין וראה את זה.

שי חרמש: אנחנו לא עוסקים פה כרגע בנזק הישיר, אני כבר אומר את זה גם לאנשי האוצר, אין בעיה עם הטיפול בנזק הישיר.

שי חרמש: המערכת מתקתקת אותו בצורה פנטסטית.

שי חרמש: אדם שביתו נפגע, מגיעים מיד, מגדרים, סוגרים, משטרה, אין שוד, אין ביזה, שאפו.

שי חרמש: אנחנו צריכים לעסוק כרגע בדבר שהוא הבעייתי ביותר והוא הנזק העקיף.

שי חרמש: יש פתרון אחד, ואני מתוך אחריות אמיתית אומר – זה לא הפתרון.

שי חרמש: יש אפשרות להכריז על מה שנקרא מצב מיוחד בעורף.

שי חרמש: מצב מיוחד בעורף אומר דבר פשוט – איש איש לביתו, סוגרים את בתי החרושת, סוגרים את התחנות, סוגרים את הכל, כל אחד יושב בבית.

שי חרמש: מדינת ישראל בדרום עם מיליון איש תחת אש – לא יכולה להרשות לעצמה סיטואציה ששלוש פעמים בשנה יש מצב מיוחד בעורף.

שי חרמש: זה נזקים במיליארדים, זה משבש את הכל.

שי חרמש: אבל בין מצב מיוחד בעורף שנותן מענה להכל, לבין מצב שבו האזרחים נמצאים יומיים שלושה ארבעה בבית, בין זה לזה צריך להימצא פתרון.

שי חרמש: אני אומר שוב פעם, כמי שאיש שבא מתחום הייצור והתעשייה והחקלאות, אסור לתת היתר עסקה.

שי חרמש: אסור לתת היתר שבו בכל רגע שנופל קאסם, כל אחד אומר לעצמו – אדוני, אני בבית, מישהו יטפל בעניין.

שי חרמש: צריך ליצור מאוזן שבו מי שצריך לשבת בבית ולטפל בילדים – יטפל בילדים, כל מי שלא צריך להישאר באותו רגע בבית – הולך לעבוד כרגיל.

שי חרמש: ואני יכול לספר לכם שבעוטף עזה ובשדרות ובאשדוד ואשקלון עבדו המפעלים כאילו שדבר לא קרה.

שי חרמש: אנשים מגלים אחריות.

שי חרמש: ביסודו תושבי הדרום הם אנשים נאמנים למקומות העבודה ולא מנצלים את זה כדי להימלט.

שי חרמש: הפתרון של מצב מיוחד בעורף אינו פתרון, צריך למצוא משהו שנותן את מענה הביניים.

שי חרמש: מענה ביניים אחד זה אומר שאם ישנם זוג הורים בבית ואחד צריך להישאר עם הילדים, צריך לאפשר לו להישאר עם הילדים וצריך לומר אמירה ברורה ואני אומר את זה באופן בלתי פופוליסטי – השני – עסקים כרגיל.

שי חרמש: אין פה סידור עבודה של Weekend עד שהחגיגה תיגמר.

משה גפני: שי, הבנתי, אתה מדבר מאד יפה וזה בסדר.

משה גפני: אבל אני גם צריך להבין, בגלל שאנחנו ועדה תכליתית.

משה גפני: זאת אומרת אתה מבקש שאנחנו נצא פה בקריאה שכולם ילכו לעבודה גם כשיש טילים?

שי חרמש: לא, אני בא ואומר – במציאות שאין הכרזת מצב מיוחד בעורף, ואני מכיר את זה מביתי שלי, יש מציאות משפחתית שבה צריך לטפל בילדים, צריך לטפל בקשישים, או צריך לטפל בנכים.

שי חרמש: יש צידוק שבמציאויות משפחתיות כאלה ואחרות, מישהו מבני המשפחה יישב בבית.

משה גפני: והוא לא הולך לעבודה.

שי חרמש: ולא הולך לעבודה.

שי חרמש: את זה המדינה צריכה לשפות.

משה גפני: עכשיו הבנתי.

משה גפני: אבל אני שואל אותך, אני יש לי קיוסק בבאר שבע - - -

שי חרמש: רגע, עוד לא הגעתי לעסקים.

משה גפני: טוב.

משה גפני: קודם אתה מדבר על העובדים.

שי חרמש: אני אומר כרגע ברמת השכירים.

שי חרמש: יהיו פה כמה רמות.

משה גפני: הבנתי, אתה מבקש לשפות.

שי חרמש: פתרון מדתי שאומר – באה משפחה, שניהם שכירים, אחד בבית.

שי חרמש: אגב, יש מציאות שהיא הלקונה החמורה ביותר - - -

שכיב מוראד שנאן: ואם אחד מהם מרותק נגיד דרך פיקוד העורף לתפקיד?

משה גפני: בוודאי.

משה גפני: זה אותו דבר.

משה גפני: הוא מדבר אפילו אם הוא לא מרותק.

משה גפני: הוא מדבר על מקרה שבו יש גם הצדקה לעצם העובדה שהוא לא יבוא לעבודה, בגלל שהוא חייב להיות בבית.

שי חרמש: אני אומר, סבב שאין בו מצב מיוחד בעורף, איננו היתר.

שי חרמש: עוד לא הגענו לקיוסק.

משה גפני: תגיע, תגיע.

משה גפני: על העובדים הבנו.

משה גפני: עכשיו הקיוסק.

שי חרמש: יש פה לקונה אחת שבקעה בעוצמה אדירה באירוע האחרון, זה מי לוקח את האחריות ומי נותן את ההוראה.

שי חרמש: מתברר שיש שני גופים במדינה שנותנים את ההוראה – אחד פיקוד העורף נותן הוראה אלף, ראש הרשות נותן הוראה ב'.

שי חרמש: בעניין הזה אני אומר, צריכה לבוא קריאה מפה שאומרת לממשלת ישראל – רבותי תקבלו החלטה – אין שני מוקדי קבלת החלטות.

שי חרמש: אין אפשרות שאחד ייתן הוראה א' ושני ייתן הוראה ב'.

משה גפני: שי, זה יפה, זה לא אנחנו.

שי חרמש: טוב, אז עצרתי, דילגתי פה על - - -

משה גפני: לא, לא עצרת.

משה גפני: אני מציע לך להגיע למה שאמרת עכשיו, אבל להגיע הפוך.

משה גפני: תדבר על בעל הקיוסק, ואז נדע מי לוקח את האחריות.

משה גפני: בעל הקיוסק.

שי חרמש: עכשיו בוא נלך כרגע למערכת העסקים של העצמאים הקטנים.

משה גפני: הקטנים או הגדולים, אותו דבר.

שי חרמש: זה בעל הקיוסק, זה בעל המונית, ברור לגמרי שכשנופלים טילים לא קונים מסטיק ובמבה ולא נוסעים במוניות.

שי חרמש: ברור לגמרי שתהיה פה קטגוריה שהיא קטגוריה של מעמד עצמאים של עסקים קטנים ולנושא הזה צריך לתת פתרון, אם בדרך בדיקת קופה, שאומרת – אם המחזור שלו ביום רגיל הוא 2,000 שקלים נניח, בקופה אותו יום היו 200 שקלים, הדלתא הזאת היא הנזק.

שי חרמש: היות ואני יודע, לשמחתי הרבה וכל פעם צריך להגיד - - -

משה גפני: יושבים פה אנשים שיתנו תמונה חיובית למה שהוא מבקש.

שי חרמש: אני אומר, היות ומפעם לפעם אני צריך לתמוך בממשלה, ויש לי קושי אופוזיציוני בעניין, אבל אני אומר – הייתה פה ערנות מלאה גם של האוצר, גם של אגף המיסים, עד שאני פניתי כבר יצטרכו לתת תשובות, הם צלצלו, אמרתי חברה אל תבטלו את הדיון, קודם כל בואו נאמר את זה בפרסיה, בואו נרחיב את הדברים, בואו נדע שלסבב הבא שיבוא עלינו בעוד כמה חודשים, נדע שדואגים לא', ב', ג', ד', וישנן הוראות ברורות.

שי חרמש: עד כאן הדברים.

שי חרמש: תודה רבה לך.

משה גפני: אני מבקש רק להסביר את מה שאמר חבר הכנסת שי חרמש.

משה גפני: הוא אומר כך, תתקן אותי אם אני טועה, בגלל שאני הולך להגיד דברים אחרים.

משה גפני: הוא אומר, אני עובד בבאר שבע, חברים שלי ראו שיש מכת טילים כזאת ובתי הספר לא עובדים, דנילביץ אמר שלא, נסענו לירושלים, לקחנו את המשפחה, נסענו לירושלים – שלום על ישראל.

משה גפני: הוא אמר – אני בשום אופן לא נוטש את באר שבע, אני לא אתן לחמאס או לג'יהאד האסלאמי לפגוע בערי ישראל.

משה גפני: נשארתי ואני עובד בחנות שלי.

משה גפני: אבל לחנות לא נכנסו אנשים.

משה גפני: נשארתי, לא עברתי למקום אחר - - -

שי חרמש: נראה שזה נכון.

משה גפני: הפסדתי כסף.

משה גפני: אני הבנתי גם משר האוצר אני חושב, נדמה לי שהייתה אמירה של כולם שהולכים לשפות את בעלי העסקים ואת העובדים, ואני חושב שמן הדין צריך לעשות את זה.

משה גפני: בגלל שאם אנחנו חפצי חיים ציבוריים במצב כזה, המדינה צריכה להגיד לאנשים – תישארו.

משה גפני: מי שחייב להיות בבית – יהיה בבית; מי שחייב ללכת לעבודה – ילך לעבודה, אנחנו נשפה אותו; ומי שהוא בעל עסק והוא נמצא במקום ופותח את החנות והכל מתנהל – אם ירדו ההכנסות שלו – נשפה אותו.

משה גפני: זאת הצעתו של חבר הכנסת שי חרמש, שאנחנו כולנו מצטרפים אליה, ורק לצורך העניין הזה בגלל שאנחנו לא מצטרפים אליו לכל הדברים האחרים.

משה גפני: בזה אנחנו מצטרפים אליו.

משה גפני: מישהו מחברי הכנסת רוצה להוסיף?

משה גפני: בבקשה, מרינה.

משה גפני: זה לא אומר שדברים אחרים אנחנו לא מצטרפים אליו, אנחנו דנים כל דבר פה.

שכיב מוראד שנאן: חוץ מהאקסטזי.

משה גפני: כן, לאקסטזי לא מצטרפים אליו.

מרינה סולודקין: כתושבת הדרום באשקלון, אני חושבת שהדיון שלנו מאד במקום ואני מאד מודה לך אדוני יושב הראש ולחברי במפלגה, שי חרמש.

מרינה סולודקין: אני אגיד לכם, אני קיבלתי מסר מהג'יהאד האסלאמי לפייסבוק שלי.

מרינה סולודקין: מישהו בשם מוחמד עבדו כתב לי שאם עד עכשיו היו מאות רקטות, אז בסיבוב הבא כמו שאתה אומר, אנחנו נקבל מאות אלפי רקטות.

מרינה סולודקין: זה היה כתוב בעברית וגם עם תמונה מאד מאד יפה של 6 גברים במסכות איומות וזה וזה.

מרינה סולודקין: אז אני חושבת שבגלל הסיבוב הזה, כאן בוועדת הכספים אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו מפצים את הכי חלשים.

מרינה סולודקין: אז אלה שנשארים בבית הם ילדים, זה מרכיב גיל של ילד שלא יכול לחיות בבית אחד בלי הוריו.

מרינה סולודקין: ודבר שני אני מאד מסכימה שאלה העסקים הקטנים שנפגעים קודם כל.

מרינה סולודקין: אם אנחנו רוצים להשאיר יותר ממיליון איש במקומות שלהם, לא שיש לנו את סיביר ואפשר ללכת לשם.

מרינה סולודקין: אין לנו.

מרינה סולודקין: בכל מקום יש איומים משלו, אז אנחנו צריכים לדאוג לפיצויים לזמנים האלה.

מרינה סולודקין: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שכיב.

שכיב מוראד שנאן: אני פשוט רוצה רק לחזק את דבריו של חבר הכנסת שי חרמש, בתור אחד שמכיר אותו מהכיוון האחר של הצפון, אני חי ביישוב ספר – כפר חורפיש, שאנחנו עברנו, כל הצפון עבר את מה שהוא אומר ולא היה לנו אף פעם פיצוי, וכל הכבוד לך שאתה בא עם חשיבה יוצרת.

שכיב מוראד שנאן: אני חושב שצריך היה רק לגלגל את זה בצורה כזאת שבאים עם הצעה פרקטית – מה, כמה ואיך השיטה ומה הנוסחה.

שכיב מוראד שנאן: עם נוסחה מה צריך לעשות בשביל שנקבל החלטה שנוכל באמת לקדם את זה ושזה לא יהיה סתם דיון בהמלצה שהולכים למקום שאין בו ממש.

שכיב מוראד שנאן: צריך שאותם תושבי הדרום, שיישמעו על הדיון הזה וישמחו שהבאת את זה לדיון, יקבלו גם תוצאה ממשית לכיס.

משה גפני: מאה אחוז, תודה.

משה גפני: בבקשה.

אבי ברק: אבי ברק מלשכת התיאום.

אבי ברק: קודם כל יש ניסיון עבר גם בצפון ב-2006 וגם בדרום בשנת 2009.

אבי ברק: היה פיצוי גם לעובדים שנעדרו מהעבודה מסיבות שברורות, כולל נוסחה וגם שיפוי לעסקים.

אבי ברק: שיפוי באחד מהמסלולים – מסלול של אובדן שכר של העובדים עם פיצוי נוסף מסוים, מסלול של ירידה במחזור או מסלול של הוצאות.

אבי ברק: אני חייב להגיד שטיפלתי בשני הנושאים האלה מהצד של המעסיקים, ובסך הכל היה טיפול יעיל וטוב.

אבי ברק: רשות המיסים עשתה עבודה טובה מאד, עד שהגענו לזה.

אבי ברק: זה לקח זמן, אבל היא עשתה עבודה טובה מאד וזה עזר מאד.

אבי ברק: עובדה שזמן קצר לאחר אוגוסט 2006, המלחמה בצפון, החיים חזרו למסלולם מבחינה כלכלית.

אבי ברק: בדרום המצב קצת יותר קשה, מכיוון שיש את הטפטוף המתמיד כל הזמן, והבעיה היא שאנחנו לא רוצים לבוא תמיד ולשבת על סבב של יומיים שלושה, כי יומיים-שלושה אומרים לנו – זה לא נזק, זה משהו קטן, זה לא נורא.

אבי ברק: הוא לא מכר את המסטיק היום, הוא ימכור אותו מחר.

אבי ברק: אבל היות והסבבים האלה היו וממשיכים, אנחנו רוצים למצוא איזה שהוא פתרון.

אבי ברק: אז לחלק א' נמצא הפתרון.

אבי ברק: ישבנו כולל כל הצדדים, המעסיקים, ההסתדרות ורשות המיסים והאוצר, וסגרנו ברמה עקרונית כבר פיצוי לעובדים שנעדרו, כאשר פיקוד העורף, לא ראש העיר, פיקוד העורף נותן הוראה לסגור את בתי הספר ואין להם פתרון אחר לילדים.

שכיב מוראד שנאן: מה ההבדל בין פיקוד העורף לראש העיר מבחינת העובד עצמו?

שכיב מוראד שנאן: מה זה משנה מי שם אותו בבית?

שכיב מוראד שנאן: הוא בבית.

אבי ברק: מבחינת העובד אתה צודק, אבל אנחנו לא יכולים- וקודם כל אני לא אכנס לזה, אני לא חושב שזה עניין שלי.

אבי ברק: אני חושב שזה לא הגיוני אבל.

אבי ברק: צריכה להיות רשות אחת, גוף אחד מקצועי ומוסמך, שהשיקולים שלו הם שיקולים יותר ענייניים, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה, כי זה לא התחום שלי.

אבי ברק: אבל ברגע שיש החלטה כזאת, אז ברור לנו שיש לזה מחיר.

אבי ברק: אני חייב לציין שבמפעלים הגדולים והתאחדות התעשיינים נמצאת כאן גם, הייתה רמת היעדרות נמוכה מאד.

אבי ברק: גם ביום שלישי, שידעו כבר שיהיה פיצוי.

אבי ברק: מצד שני, אם יודעים מראש שיש פיצוי והפיצוי הוא מאד מאד נדיב.

אבי ברק: דוגמא - במלחמת הצפון, אותו עובד עגורן שהגיע במלחמה ועשה מאמץ, קיבל הרבה פחות שכר מזה שישב בבית, כי הוא לא קיבל פרמיות, שעות נוספות ומשמרות כי לא עבדו כל כך, ומצד שני זה שעבד בבית עשו לו ממוצע של שלושה חודשים קודם.

משה גפני: אז מה הפתרון למה שאתה אומר?

אבי ברק: אז צריך למצוא נוסחה סבירה.

אבי ברק: גם אז הייתה השתתפות מסוימת של המעסיק, השתתפות של העובד, והשאר היה פיצוי.

אבי ברק: אז זה לגבי שכר לעובדים.

אבי ברק: אני לא דואג, בימים אלה יושבים הצדדים על הכנת הסכם.

אבי ברק: יבואו לוועדת הכספים, לתקנות אני מניח.

אבי ברק: מבחינת המעסיקים אין שום בעיה לשלם, כל עוד הם יקבלו פיצוי שיכסה את זה.

אבי ברק: הבעיה היא מבחינת העסקים, לא רק הקטנים, אבל זה בעיקר בתחום המסחר, השירותים העצמאיים, שלא יכלו לתפעל את העסקים שלהם ונפגעו.

אבי ברק: אצלם זה נזק מצטבר, ששוב פעם, אם זה היה יומיים-שלושה, היה אפשר לעבור על זה.

אבי ברק: אבל היות וכבר היה בעבר וממשיך – צריך לעשות משהו.

אבי ברק: ואכן, בישיבה היו בעיקר אנשי הממונה על השכר והם אמרו – זה לא התחום שלנו, אבל אנחנו נפנה לשר האוצר ובמקביל גם לשכת התיאום פנתה אליו בצורה רשמית.

אבי ברק: 'שר האוצר ייפגש אתכם תוך שבוע', שבוע זה השבוע 'וימצא ברוח חיובית פתרון'.

אבי ברק: העניין איך זה יתגבש לפתרון, כמה זמן זה ייקח ואם לא ישכחו – זה מה שמטריד אותנו.

אבי ברק: אנחנו רוצים שתהיה פגישה כזאת, שיהיו פתרונות, למשך כל השנה לפחות ולא רק לסבב אחד, שייקח בחשבון גם את העלות של העסקים.

משה גפני: מאה אחוז, יפה דיברת.

מוטי שפירא: מילה אחת, כי אבי כיסה את הרוב.

מוטי שפירא: שמי מוטי שפירא מהעצמאים.

מוטי שפירא: אלף יש מודלים כבר קיימים, יש שני מודלים, אפשר לקחת אותם ולבחון אותם.

מוטי שפירא: דבר שני שעלה גם באירוע הזה וזה היה מעניין בראיון עם בחור אחד מאשדוד, שאמר שלפי דעתו נתנו הוראה מפיקוד העורף, לא להישאר בבית, בגלל השיקול הפיננסי.

מוטי שפירא: זאת אומרת, יש כאן בעיה גם בקבלת ההחלטה בהקשר לעניין הזה.

מוטי שפירא: זאת אומרת יש פה שני מישורים – מישור אחד, קבלת החלטה ומי מוסמך לתת אותה, כמו שנאמר, ודבר שני המודל.

מוטי שפירא: עכשיו, כמו שאמר אבי, מודל לפי דעתי יש.

מוטי שפירא: אתה מכיר אותו, כולם מכירים אותו, יש מודל.

מוטי שפירא: רק צריך כל פעם - - -

משה גפני: אפשר לשכלל אותו.

מוטי שפירא: בדיוק, לשכלל אותו ולקבוע את מנגנוני קבלת ההחלטה.

משה גפני: מאה אחוז, תודה.

משה גפני: מרינה.

מרינה סולודקין: הדוגמא של עגורנים ומנופאים מאד מאד נכונה.

מרינה סולודקין: כי אני קיבלתי תלונות ממנופאים שברובם הם עולים מברית המועצות, והם אומרים שהכי גרוע והכי מפחיד זה הזמן של העבודה בגובה, כאשר אין להם זמן לרדת למטה, ועל הפיצויים לקטגוריה הזאת אנחנו צריכים לחשוב.

משה גפני: מאה אחוז, תודה.

משה גפני: שי אהרונוביץ.

משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להוסיף, בגלל שהם משיבים כבר?

יצחק אהרונוביץ': כך, לפי המצב החוקי הנוכחי אין למעשה דרך לתת פיצוי נזק עקיף לא בגין אובדן ימי עבודה ולא בגין כל הדברים האחרים.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת אנחנו זקוקים לחקיקה בעניין הזה, וכפי שבאמת נאמר כאן, בעקבות הישיבה שהייתה בשבוע שעבר אצל יושב ראש ההסתדרות, הוחלט שלמעשה אנחנו נכין מודל לחקיקה לעניין פיצוי העובדים.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת פיצוי המעסיקים בגין אותו שכר עבודה שהם התחייבו שהם ישלמו לעובדים ואנחנו כרגע יושבים.

יצחק אהרונוביץ': הבוקר ישבנו, אני מקווה שעד ש - - -

משה גפני: מה אני צריך לעשות כדי שהמעמד של ועדת הכספים יהיה כמו של עופר עיני?

יצחק אהרונוביץ': אל תשאל אולי.

יצחק אהרונוביץ': אולי סנדוויצ'ים, יש שם סנדוויצ'ים לא רעים.

שכיב מוראד שנאן: צריך לבחור את איתן כבל ואז.

שי חרמש: תביא את איתן כבל, תראה.

משה גפני: לא, אבל אני מתכוון מבלי להיכנס לעניין של המועמדים.

משה גפני: למה אתם לא מתחשבים במה שאנחנו מבקשים?

יצחק אהרונוביץ': חס וחלילה.

משה גפני: אה חס וחלילה?

משה גפני: מה, לא הבנת את השאלה הראשונה?

יצחק אהרונוביץ': יש נכונות ללכת לקראת העניין.

יצחק אהרונוביץ': אני רק חייב להגיד שעד היום - - -

משה גפני: סתם, זה היה בהומור, אתם מתחשבים בדעתנו, זה בסדר.

יצחק אהרונוביץ': כן, כן, כן.

יצחק אהרונוביץ': עד היום למעשה צריך לזכור שאנחנו לא פיצינו על אירועים כל כך.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת ברוך השם שזה היה קצר מועד.

יצחק אהרונוביץ': אירועים קצרי מועד לא פיצינו.

יצחק אהרונוביץ': יש הסכמה ללכת, זאת אומרת זה ניתן, אילן לוין היה בישיבה.

משה גפני: אתה יודע את מה שאני יודע, שהגמרא אומרת שלא חרבה ירושלים אלא שהעמידו דבריהם על דין תורה.

משה גפני: זאת אומרת אתה צודק, מבחינת החוק אין ויכוח.

יצחק אהרונוביץ': לא, אנחנו נלך לחקיקה, כמובן.

משה גפני: לא, לא, מבחינת החוק הכל בסדר, אבל זה הדבר הכי נורא שיכול להיות.

משה גפני: מדינה שאומרת אתם יודעים מה, אנחנו נלך לפי החוקים הקיימים כשהכל יתרסק לנו בין הידיים, זה הרי דבר נורא.

משה גפני: זה לא יכול להיות דבר כזה.

משה גפני: אני אומר, אפילו על דין תורה.

משה גפני: יש דברים שצריך לדעת לעשות, שהחיים מחייבים אותם.

יצחק אהרונוביץ': נכון, אבל צריך לזכור גם את הצד השני של זה, כמו שנאמר כאן - - -

משה גפני: כן, כן, בסדר, פתרונות אפשר.

משה גפני: אם יש לכם בעיות משפטיות, אנחנו פה בוועדה יכולים לעזור לכם.

יצחק אהרונוביץ': לא, הכוונה היא להביא באמת נוסחת תקנות ותוך מספר ימים לשים אותה על שולחן הוועדה, כי זה כמובן דורש את אישור הוועדה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי העצמאים, הנושא מצוי בבדיקה וחברי מאגף התקציבים ירחיב קצת.

יצחק אהרונוביץ': הנושא מצוי בבדיקה.

יצחק אהרונוביץ': צריך לזכור שמדובר פה ב - - -

משה גפני: אתה מדבר על עסקים?

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מדברים על עסקים עכשיו, כן.

יצחק אהרונוביץ': עצמאים מה שאנחנו קוראים.

יצחק אהרונוביץ': לשכירים יינתן טיפול, הובטח ויינתן טיפול במסגרת תקנות.

משה גפני: כמה זמן עד שיגיעו לכאן תקנות?

יצחק אהרונוביץ': נשתדל להכין את התקנות תוך- ביקשו עד היום בערב, יומיים-שלושה, נקווה.

יצחק אהרונוביץ': אני יודע שיש - - -

משה גפני: אתה מבין שהבעיה של הזמן פה היא גורם קריטי?

יצחק אהרונוביץ': בוודאי.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נשתדל.

משה גפני: זה גם מוריד אמינות, זה גם - - -

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נשתדל להעביר את זה למשרד המשפטים כמה שיותר מהר.

משה גפני: יש פה מישהו ממשרד המשפטים?

יצחק אהרונוביץ': אין, אבל הם מעודכנים.

יצחק אהרונוביץ': עדכנו את אבי ליכט בזה.

מרינה סולודקין: משה, צריך לקבוע ישיבת המשך בפגרה.

משה גפני: לא, לא ישיבת המשך, אנחנו צריכים את התקנון, בגלל שהם הולכים לקראת העניין.

משה גפני: אין בעיה, אנחנו בפגרה מתכנסים.

יצחק אהרונוביץ': לגבי עצמאים התמונה קצת יותר מסובכת.

יצחק אהרונוביץ': צריך לזכור ש - - -

שכיב מוראד שנאן: שלא יהיו הודעות מהיום להיום.

משה גפני: לא, לא יהיו הודעות מהיום להיום.

שי חרמש: שלא יודיעו תוך שעה וחצי לעלות לירושלים.

משה גפני: אנחנו נודיע מתי יהיו דיונים בפגרה.

משה גפני: בכל מקרה, שינויים נעשה שלושה ימים קודם, אלא אם כן קורה איזה משהו.

משה גפני: אתה יודע פה בוועדה קורים לפעמים דברים דחופים ממש, אבל נקווה שלא יקרה.

משה גפני: ראית, משרד האוצר מכין פתאום דברים מהיום למחר.

שכיב מוראד שנאן: יש פתאום חקיקות גם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נשתדל שזה יהיה בזמן נורמלי.

יצחק אהרונוביץ': צריך לזכור שלגבי עצמאים הדברים שונים, גם שונים מהם מתחום לתחום.

יצחק אהרונוביץ': בהחלט יש למעשה, ניקח לדוגמא לצורך העניין עורך דין שיש לו משרד באשדוד, ולא מעסיק עובדים אז הוא לא צריך לקבל פיצוי על מנת לפצות עובדים.

יצחק אהרונוביץ': עורך דין כזה אני לא יודע כמה היקף העבודה שלו באמת ירד.

יצחק אהרונוביץ': כי קודם כל הוא לא חייב ללכת למשרד, הוא יכול לעבוד מהבית.

יצחק אהרונוביץ': שנית, לקוח שאמור להגיע ביום ראשון יגיע ביום רביעי.

יצחק אהרונוביץ': אני מסכים שזה שונה בקיוסק, שקיוסק פותח ובאמת לא עוברים אנשים, כי מה לעשות כולם יושבים בבית וכו'.

יצחק אהרונוביץ': אין ספק, אבל זה לא פשוט.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו צריכים למצוא באמת את המודל המתאים - - -

משה גפני: אתם משתפים פעולה עם הארגונים?

יצחק אהרונוביץ': אנחנו ישבנו עם הארגונים בשבוע שעבר.

יצחק אהרונוביץ': היום ישבנו בינינו.

מוטי שפירא: הובטחה לנו ישיבה נוספת משותפת.

משה גפני: בסדר גמור.

יצחק אהרונוביץ': אחרי שאנחנו נגבש את הדברים.

משה גפני: הדברים שהם אמרו היו דברים הגיוניים, והם דברים שהם בסדר גמור.

יצחק אהרונוביץ': בסדר, אנחנו מבאים את הכל בחשבון, וצריך יהיה כמובן להציג גם את המודל לשר וכו'.

משה גפני: בסדר גמור, מאה אחוז.

משה גפני: אודי, בבקשה.

אודי רמר: האמת ש-שי הקיף את רוב הדברים.

אודי רמר: באמת אנחנו שוקדים כרגע על תכנית ואנחנו נפגשים עם הגופים.

אודי רמר: שתי נקודות מאד חשובות שהועלו פה בדיון, אחת זה באמת שיש גוף אחד שמוסמך אחרי זה על מצב חירום ועל מצב מיוחד בעורף וזה פיקוד העורף.

שי חרמש: אגב אודי, אנחנו שם.

שי חרמש: אני חושב שההוראה לסגירת מוסדות חינוך זה עוד לא מצב מיוחד בעורף, כאן הייתה הלקונה.

אודי רמר: נכון, אבל בכל מקרה מי שאמון על ביטחון העורף זה פיקוד העורף וכל התכנית שאנחנו מגבשים זה בכפוף להכרזה של פיקוד העורף.

משה גפני: חבר הכנסת העלה את העניין הזה, אני לא רוצה להיכנס לזה, אבל האמירה הזאת היא קצת לעג לרש, כי מכיוון שמה זאת אומרת האמירה הזאת – שפיקוד העורף.

משה גפני: ראינו עכשיו, בשבוע שעבר.

משה גפני: פיקוד העורף אמר דבר אחד וראשי הערים אמרו 'אנחנו לא פותחים את בתי הספר'.

יצחק אהרונוביץ': אבל לראשי הערים אין סמכות לא לפתוח את בתי הספר.

שי חרמש: אז מה, אתה תתבע אותם אישית על זה?

יצחק אהרונוביץ': אני לא אתבע אותם אישית, אבל צריך לזכור שצריך להיות סדר.

משה גפני: אני האזרח.

משה גפני: שי, הכל בסדר, אני האזרח שגר בבאר שבע.

שי חרמש: מה אתה רוצה ממני?

משה גפני: אני רציתי לשלוח את הילדים שלי לבתי הספר בגלל שפיקוד העורף אמר.

משה גפני: אני אדם מסודר.

משה גפני: שלחתי את הילדים לבית הספר, הם הלכו עם האזעקות שהיו בדרך ובית הספר היה סגור, בגלל שראש העיר הוא בעל הבית של בתי הספר.

משה גפני: אז או שתפצו אותו או שתפצו אותי, מה אתם רוצים ממני?

משה גפני: הרי זה הדבר הנורא ביותר, שאתה אומר על פי הסדר זה פיקוד העורף.

משה גפני: אני מסכים, אבל מה שהוא העלה קודם – אנחנו לא הוועדה שצריכה לדון על העניין הזה.

משה גפני: אבל צריך למצוא לעניין הזה פתרון.

משה גפני: האזרח הקטן לא יכול ליפול בין הכיסאות.

שכיב מוראד שנאן: והוא לא צריך ליפול בין הכיסאות.

משה גפני: לא צריך ליפול בין הכיסאות, בוודאי.

משה גפני: בבקשה, אודי.

אודי רמר: והנושא השני זה באמת כשאנחנו מרכיבים את התכנית הזאת, זה בשים לב לעסקים כרגיל, שמי שצריך להיות בבית – יהיה בבית, אבל אנחנו לא רוצים ליצור תמריצים שליליים שמי שכן יכול ללכת לעבוד ויכול להגיע לתעשייה, שכן באמת ילך ויעשה - - -

משה גפני: כמה זמן?

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נשתדל.

יצחק אהרונוביץ': זה במגרש שלנו כרגע להכין את הטיוטה, נעביר.

יצחק אהרונוביץ': לגבי נושא העצמאים, זה בהנהלת האוצר לדעתי.

משה גפני: ביום שלישי הבא ככל הנראה, בעזרת השם תהיה ישיבה של ועדת הכספים.

משה גפני: עד אז זה יהיה פה?

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מבחינתנו ננסה לעשות את המקסימום.

משה גפני: תשתדלו שזה יהיה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי השכירים לפחות, כמו שאמרתי.

מוטי שפירא: לא, לא, אבל לא להשאיר את זה מאחור.

מוטי שפירא: אם נתחיל לפתוח פער בין השכירים לבין העצמאים אז חוזרים לאותם סרטים שהיו כל השנים.

מוטי שפירא: יושבים באשדוד ובאשקלון לפי דעתי 7,000 עצמאים.

מוטי שפירא: זה לא צחוק.

משה גפני: תשתדלו לעשות הכל.

משה גפני: מישהו רוצה להוסיף על העניין?

משה גפני: חבר הכנסת שי חרמש, אני מודה שהעלית את העניין הזה.

משה גפני: לפעמים אתה, זאת אומרת אתה - - -

שי חרמש: לפעמים זה מצליח, כן.

משה גפני: לפעמים אתה עושה דברים טובים ואני מודה לכם.

משה גפני: אני מודה לממשלה על העניין הזה.

שכיב מוראד שנאן: אבל תחדד אדוני יושב הראש שזה לא רק על דעת האופוזיציה, זה גם בהסכמת הקואליציה.

משה גפני: בהסכמת הקואליציה, ברור.

משה גפני: חבר הכנסת חרמש, הוא צודק, זה לא רק על דעת האופוזיציה אלא גם על דעת הקואליציה בעניין הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.