ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 594, 2012-03-19 09:00

אלכס מילר: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אלכס מילר: אני מכנס את הישיבה בעקבות אותם פרסומים שהיו בעיתון ידיעות אחרונות בשבוע וחצי האחרונים.

אלכס מילר: אותם הפרסומים מעלים שאלות רבות.

אלכס מילר: כידוע לכם, הכנסת בכלל, וועדת החינוך בפרט, פחות התעסקה בתכנים שיש בתוכניות הריאליטי.

אלכס מילר: אנחנו נתנו לרגולטור – למועצת הכבלים והלוויין ולרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו - לעשות את הפיקוח.

אלכס מילר: נראה שנרדמתם בשמירה.

אלכס מילר: כמובן שנשמע את כל הצדדים.

אלכס מילר: יש כאן גם את משתתפי התוכנית.

אלכס מילר: ברוכים הבאים לכנסת ישראל – ועדת החינוך.

אלכס מילר: חשוב לי לשמוע את כל אלה שהשתתפו בתוכנית ואת ההפקה.

אלכס מילר: השאלות שעולות בעקבות הפרסומים, הן עד כמה ההפקה היתה מעורבת בסוגיה שהתפרסמה בידיעות האחרונות על כך שהיה טיפול תרופתי-פסיכיאטרי.

אלכס מילר: אני אשמח לקבל תשובות, האם יש צורך בליווי פסיכיאטרי ולא פסיכולוגי, כאשר מדובר בתוכניות ריאליטי.

אלכס מילר: אני רוצה לדעת, עד כמה הדבר הזה הכרחי בעולם הטלוויזיה של מדינת ישראל.

אלכס מילר: כמו שאמרתי בפתיחת הישיבה, יש צורך בקבלת תשובות ברורות כאן בישיבה.

אלכס מילר: אם מישהו מנסה כאן, בדרך זו או אחרת, למרוח את ועדת החינוך, אז אנחנו נוכל לפעול בהתאם.

אלכס מילר: תהיו אמיתיים ותהיו כנים.

אלכס מילר: אני מבקש מהגופים הרגולטורים לתת לנו כאן תשובות ברורות.

אלכס מילר: אני מבין, שבמשך התקופה של שבוע-שבוע וחצי לא התעלמתם מהנושא ועשיתם את הבדיקות שלכם.

אלכס מילר: אני אשמח לקבל תשובות, לפחות את ממצאי הביניים שיש לכם לגבי הסוגיה הזו.

אלכס מילר: מה שחשוב הוא שאנחנו נצא מכאן עם מסר ברור, אם היו ליקויים ואם הדברים נכונים.

אלכס מילר: אנחנו לא יכולים להתכנס כאן כל שני וחמישי בסוגיה הזו.

אלכס מילר: תאמינו לי, לא חסר לוועדת החינוך דברים להתעסק בהם.

אלכס מילר: אני מקווה, שזו הישיבה היחידה והאחרונה סביב העניין הזה, ומפה והלאה נראה שינוים מהותיים בכל מה שקשור לתוכניות האלה.

אלכס מילר: אנחנו שמענו חברי כנסת שונים, המתייחסים לתכנים ולמסר של תוכניות הריאליטי.

אלכס מילר: אנחנו אף פעם לא התעסקנו באותם האנשים המשתתפים בתוכניות האלה: עם מה הם יוצאים משם, האם יש נזק נפשי, האם יש נזק פיזי, האם ההשתתפות בתוכניות הריאליטי והמרוץ של צעירי ישראל לטובת הדבר הזה זו הסוגיה החשובה על סדר היום.

אלכס מילר: אנחנו נשמע את כל מי שרוצה להתייחס לעניין זה.

אלכס מילר: אני חושב, שהפירמידה התהפכה כאן.

אלכס מילר: פעם השאיפה היתה ללכת ולקבל השכלה ולשאוף למשהו שהוא יותר מקצועי, והיום החלום היחיד של רוב ילדי ישראל הוא להידחף, להגיע לתוכנית ריאליטי ולהתפרסם כאילו זו הזדמנות פז לחייהם.

אלכס מילר: אף אחד לא אומר שאותם התוכניות זה דבר פסול או לא נכון.

אלכס מילר: אנחנו אומרים שיש חשיבות לערכיות, ולא כל דבר מקדש את המטרה כאילו לא משנה מהי הדרך העיקר התוצאה.

נסים זאב: אפשר לשאול למה זה התעורר עכשיו.

נסים זאב: האם כל הנושא של הפסיכיאטריה זה רק בתוכנית האחרונה?

נסים זאב: האח הגדול הוא הרבה יותר מבוגר.

נסים זאב: הוא כבר זקן.

נסים זאב: מעניין ממתי כל הנושא הזה של הכדורים.

נסים זאב: חשוב שיתייחסו לזה.

נסים זאב: זה מאוד חשוב.

אלכס מילר: אתה מוזמן לשאול את כל השאלות שאתה מוצא לנכון.

אלכס מילר: אף אחד לא ימנע ממך לעשות את זה.

אלכס מילר: אנחנו נתחיל בסדר היום.

אלכס מילר: אני אתן לסער להתייחס, ואחר כך אני אבקש מאנשי קשת להתייחס לסוגיה הזו.

אלכס מילר: יש כאן גם את הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, מועצת הכבלים והלוויין, משרד הבריאות וכל מי ששותף לעניין זה.

אלכס מילר: אני מבקש מחברי הכנסת וכל מי שרוצה להתייחס, להעביר בקשה.

אלכס מילר: למען הסר ספק, אנחנו מתכנסים כאן סביב נושא כללי.

אלכס מילר: אני יודע שיש עתירות לבית המשפט.

אלכס מילר: ועדת החינוך לא תתעסק בסוגיות המשפטיות.

אלכס מילר: אנחנו לא נהיה הגורם שיכול להשפיע על החלטת בית המשפט.

אלכס מילר: אני מבקש ממך, סער, לספר את הסיפור האישי שנחשף בעיתונות.

אלכס מילר: כמובן, שסביב הנושא הזה כולנו התכנסנו כאן.

אלכס מילר: אתה היית זה שחשף את כל הסוגיה הזו.

אלכס מילר: אנא, תדבר מהלב.

אלכס מילר: אנחנו לא בבית משפט כאן.

סער שיינפיין: בוקר טוב.

סער שיינפיין: המעמד הזה קצת קשה לי.

סער שיינפיין: אני מגייס את כל הכוחות שלי כדי לדבר כאן ולהתעמת מול האנשים שיושבים מולי.

סער שיינפיין: בגיל 37 ביקשתי להיכנס לאח הגדול.

סער שיינפיין: רציתי לעבור חוויה, כפי שהובטחה לי, כפי שזה נראה בטלוויזיה מבחוץ: בית, שהות, כייף, משימות.

סער שיינפיין: אחרי הרבה חששות ופחדים, נפגשתי עם כל הגורמים הקשורים בהפקה הזו, החל מראש ההפקה, אלעד קופרמן, יורם זק העורך וכל מי שהיו אז האחים הגדולים.

סער שיינפיין: כולם פגשו אותי באופן אישי, דיברו איתי, הרגיעו אותי, הבטיחו לי, אמרו לי: זאת הולכת להיות חוויה יוצאת מן הכלל, משהו שאתה לא תשכח בחיים שלך.

סער שיינפיין: הבעתי בפניהם את החששות שלי: אני בן 37, יש לי משרד עורכי דין, את כל החיים שלי השקעתי בקריירה שלי ואני בסך הכל מבקש חוויה.

סער שיינפיין: אמרו לי שזה הדבר הכי נכון, מבחינתי, לעשות, שאני לא יודע איזו עונה הכינו לנו, שאני קורצתי מחומר שכל עם ישראל צריך לראות, שאני צריך להגיע לגמר.

סער שיינפיין: הבטיחו לי שישמרו עליי בכל היכולות שלהם.

סער שיינפיין: ככה נכנסתי לאח הגדול.

סער שיינפיין: אף אחד לא הזהיר אותי, שיכול להיגרם לי נזק.

סער שיינפיין: להפך, כל פעם שדיברתי על איזשהו נזק שיכול להיגרם, הם ישר שללו את זה ואמרו לי שאני לא מבין באיזה פורמט מדובר, איזה אנשים אחראים, איזו הפקה מקצועית.

סער שיינפיין: כל דבר שאיתו אפשר לשכנע אדם כדי להיכנס לאח הגדול, הם הפעילו.

נסים זאב: האם הם פנו אליך או שזה היה מיוזמתך?

סער שיינפיין: הם פנו אליי.

נסים זאב: למה הם פנו אליך?

נסים זאב: מה המיוחדות בך?

סער שיינפיין: הם עוצרים אנשים ברחוב.

סער שיינפיין: במקרה שלי מישהי שאני מכיר, שעבדה שם בהפקה, זימנה אותי לאודישן.

סער שיינפיין: בעונה הראשונה עברתי את האודישן ולא הסכמתי להיכנס, למרות שמר קופרמן נפגש איתי במשרדו והפעיל עליי המון לחצים ושכנוע בנוגע לעונה נפלאה ופורמט מצוין.

סער שיינפיין: אני פחדתי.

סער שיינפיין: פחדתי על הקריירה שלי, פחדתי על החיים שלי.

סער שיינפיין: אמרתי: כאשר תסתיים העונה וכולנו נראה במה מדובר, יוכלו לפנות אליי בנוגע לעונה השנייה.

סער שיינפיין: בעונה השנייה פנו אליי.

סער שיינפיין: גם אז הבעתי את כל החששות שלי, והיו לי קרוב ל-10 פגישות עם כל מי שמעורב בהפקה הזו.

סער שיינפיין: אני וידאתי, ביקשתי והדגשתי את הפחד מפני מה שיש לי להפסיד, וכולם עטפו אותי בחום שלא ידומיין.

סער שיינפיין: אני יודע, שכבודו לא מבין את זה.

סער שיינפיין: הם נותנים לך בדיוק את מה שאתה רוצה לשמוע.

סער שיינפיין: כבר באודישנים הם שואלים אותך, האם תסכים לעשות סקס מול המצלמה, האם אתה תלך רחוק.

סער שיינפיין: כיוון שאנחנו בוועדת החינוך, אני מבקש להדגיש את הדברים האלה.

סער שיינפיין: 10 דקות לפני שאתה נכנס לאח הגדול, מגיעים אליך לחדר אלעד קופרמן ויורם זק, ואומרים לך: "גבר, תרגיש חופשי לעשות כל מה שאתה רוצה לעשות, במקלחת, עם מי שאתה רוצה לעשות, לך על זה חופשי".

סער שיינפיין: אז אתה מבין לאן מכוונים אותך.

סער שיינפיין: אני לא התכוונתי ללכת בדרך הזו.

נסים זאב: האם זה לא הפריע לך כעורך דין, מבחינה מוסרית?

סער שיינפיין: כן.

נסים זאב: אז איך בכל זאת הסכמת?

סער שיינפיין: אני אמרתי שאני לא אעשה את זה.

סער שיינפיין: גם באודישנים יכולים לראות את זה.

סער שיינפיין: אני אמרתי שאני לא אעשה דברים כאלה, אני לא אעבור למדרגה הזו, יש לי אג'נדה, יש לי דברים שאני רוצה לדבר עליהם ב"אח הגדול", ובגלל זה נכנסתי.

סער שיינפיין: במהלך השהות, אחרי שהתקופה נהייתה מאוד קשה ומשעממת, החלטתי שאני רוצה לעזוב.

סער שיינפיין: לא רציתי להישאר שם יותר.

סער שיינפיין: אמרתי: "תודה רבה, חוויתי את החוויה שלי, אבל בסך הכל משעמם כאן.

סער שיינפיין: חוויתי את החוויה שלי.

סער שיינפיין: אני רוצה לצאת הביתה.

סער שיינפיין: סיימתי.

סער שיינפיין: ראיתי.

סער שיינפיין: תודה רבה.

סער שיינפיין: אני בן אדם מבוגר".

סער שיינפיין: ביקשו ממני להישאר.

סער שיינפיין: אני יודע שאתם לא תבינו את זה, אבל אחרי תקופה מסוימת בתוך "האח הגדול", כאשר אתה מנותק מהעולם החיצון, יש ישות אחת שאתה מתקשר איתה, והיא "האח הגדול".

סער שיינפיין: היא מאכילה אותך ונותנת לך את כל מה שאתה צריך בבית.

סער שיינפיין: אתם מפתח כלפיו איזושהי תלות, שגם אני לא הבנתי קודם.

סער שיינפיין: אני בטוח שמי שלא חווה את זה, לא יבין.

סער שיינפיין: כל הדרגים ב"אח הגדול" ביקשו ממני שאני אשאר בבית, כי זו הפקה, זו תוכנית וזה לא כך פשוט.

סער שיינפיין: שכנעו אותי המון פעמים, והסכמתי להישאר.

סער שיינפיין: כאשר נשברתי פעם נוספת, יורם זק, העורך של התוכנית, אמר לי שפרוטוקול התוכנית מחייב שאני אפגש עם האחראי על המערך הפסיכולוגי של התוכנית.

סער שיינפיין: כאשר אמרתי לו שאני לא צריך לראות פסיכיאטר, הוא אמר לי שאני לא יכול לעזוב את התוכנית מבלי לראות את הפסיכיאטר הזה.

סער שיינפיין: זה הפורמט ואלה החוקים.

סער שיינפיין: הוא ביקש שאני לא אעשה בעיות.

סער שיינפיין: אני הסכמתי.

סער שיינפיין: מה כבר יכול להיות?

סער שיינפיין: אתה רואה את האחראי על המערך הפסיכולוגי, ואתה יוצא הביתה.

סער שיינפיין: אחרי מספר ימים קראו לי לתוך חדר "האח הגדול".

סער שיינפיין: אחרי חודש וקצת בבית, אני נכנס לתוך חדר "האח הגדול", ויושב שם בן אדם.

סער שיינפיין: זו פעם ראשונה שאתה רואה בן אדם בפעם הראשונה, זה שוק שגם החברים שלי מספרים עליו.

סער שיינפיין: אותו אדם בא ומזמין אותי לשבת לידו על הספה, ומתחיל להציג את עצמו – כפי שתיארתי בעיתונים, כפי שהצגתי בגרסה שלי – כפסיכיאטר הכי טוב בעולם.

סער שיינפיין: הוא נחשב הכי טוב בארץ.

סער שיינפיין: הוא האוטוריטה בארץ.

סער שיינפיין: הוא מטפל ב"שמנה וסלתה" של המדינה.

סער שיינפיין: הוא הגיע לאח הגדול לטפל באנשים כמונו מתוך הכיף שלו ולא בשביל כסף.

סער שיינפיין: הוא יודע לטפל באנשים מהסוג שלי.

סער שיינפיין: הוא התחיל לתת שמות.

סער שיינפיין: הוא העיד על עצמו, שהוא אדם כמוני – נרקיסיסט.

סער שיינפיין: הוא אמר שהתכונות שיש לנרקיסיסטים הן התכונות הגורמות להם להיות מנהיגים ומוצלחים.

סער שיינפיין: הוא התחיל לנתח את האופי שלי בצורה מדהימה: להגיד לי מהם הפחדים שלי, מהם החששות שלי, מי אני, איפה גדלתי.

סער שיינפיין: כנראה שהוא קרא את כל התחקירים והיה לו את כל המידע.

סער שיינפיין: כנראה, שהוא איש מקצוע מנוסה.

סער שיינפיין: ככה הוא רכש את אמוני בשיחה מאוד ארוכה.

סער שיינפיין: כאשר אמרתי לו, שעם כל הכבוד לכל הדברים שהוא אומר אני מבקש לצאת הביתה ולא רוצה להישאר, הוא אמר לי שאני עוד לא יודע את זה, אבל מהניסיון שלו בטיפול בהמון אנשים כמוני הוא מבטיח לי, שכאשר אני אצא החוצה "המבנה האישיותי שלי" לא יאפשר לי להתמודד עם זה שהרמתי ידיים ויצאתי החוצה.

סער שיינפיין: כאשר אמרתי לו שהוא מדבר שטויות, כי אני בן אדם מבוגר, אני יודע מי אני, אני אצא החוצה והחיים ימשיכו כרגיל, הוא אמר לי: "אתה חושב שהחיים ימשיכו כרגיל.

סער שיינפיין: החיים כבר לא ימשיכו כרגיל.

סער שיינפיין: כל מי שהצביע לך, היה בעדך ובזבז עליך כסף, לעולם לא יסלח לך.

סער שיינפיין: אתה לא תוכל להמשיך לחיות בצורה רגילה.

סער שיינפיין: אתה לא תסלח לעצמך, ואז אתה תצטרך טיפול הרבה יותר חמור מאשר במצב רגיל בו תצא החוצה".

סער שיינפיין: כאשר אני נמצא בן הפטיש לסדן ואני אומר לו: "אני לא יכול להיות כאן, משעמם לי, אני לא רוצה להיות כאן, המקום הזה מתחיל להוציא ממני דברים רעים", הוא אמר לי שיש לכך פתרון, שהייתי צריך להתחיל לפני שנים, בדמות כדור.

סער שיינפיין: כאשר אמרתי לו שאני לא לקחתי מעולם כדורים פסיכיאטריים, הוא פשוט התחיל לצחוק עליי.

סער שיינפיין: אני לא אוכל להסביר לכם את זה אף פעם.

סער שיינפיין: יושב בן אדם על הספה לידי, שחשבתי אז שהוא אוטוריטה, ומבטל את הדברים שאתה אומר וגורם לך להבין שאתה לא מבין מה אתה אומר, כי הוא זה שרואה את העתיד והוא זה שיודע מה יקרה.

סער שיינפיין: הוא דיבר על הכדורים האלה כעל פררי של הכדורים הפסיכיאטריים.

סער שיינפיין: הוא אמר שזה בכלל לא כדור שנחשב חזק, שכולם לוקחים אותו, שאני צריך להודות לו על היום שהוא פגש אותי וגרם לי לקבל את הטיפול הזה דרכו.

סער שיינפיין: הוא ממשיך לשבח את עצמו, ואומר שהוא מגיע מטעם חברת ההפקה ומטעם קשת, והאינטרס שלו זה לדאוג לי, ואם אני רוצה לצאת מהחוויה הזו בצורה שפויה או נורמאלית, הדבר הנכון ביותר הוא להתחיל לקחת את הכדור הזה.

סער שיינפיין: עד היום אני שואל את עצמי, איך באותו רגע לא עצרתי ולקחתי את הכדור הזה.

סער שיינפיין: שנתיים אני שואל את עצמי את זה.

סער שיינפיין: אני יודע, שמי שלא היה בחוויה הזו לא יוכל להבין.

סער שיינפיין: מי שלא ירצה להרגיש יותר טוב, לא יוכל להבין את זה, כאשר עומד סדן מול הפטיש של יציאה החוצה וחוסר יכולת להתמודד עם עצמך.

סער שיינפיין: היום הוא קורא לזה פגיעה נרקיסיסטית-אובדנית.

סער שיינפיין: הוא בכלל טוען שאני הייתי מתאבד, שזה קצת יותר מסביר לי את הקשיים שלי לצאת.

רחל אדטו: כמה זמן לקחת את הכדורים?

סער שיינפיין: התחלתי לקחת 10 מיליגרם כל ערב.

סער שיינפיין: אחרי שביקשתי לעזוב פעם נוספת והכדורים לא עזרו, הוא השתמש במילים הבאות – ואני מתחייב שאלה הן המילים – "האופי הקשה שלך מתנגד לכדורים, ובגלל זה אתה לא מרגיש טוב, בגלל זה אתה נמצא בתוך הפלונטר הזה, ומהיום תיקח שני כדורים ביום – 20 מיליגרם ביום".

סער שיינפיין: אני הייתי נורא מאוכזב מעצמי.

נחמן שי: אתה ממשיך ליטול את הכדורים מאז?

סער שיינפיין: לא.

סער שיינפיין: במשך 37 שנה לא לקחתי כדורים פסיכיאטריים.

סער שיינפיין: אני קצין בצבא.

סער שיינפיין: התמודדתי עם דברים בחיים שלי.

סער שיינפיין: כאשר אני טס לחו"ל, אני לא לוקח כדור שינה.

סער שיינפיין: אני לא אוהב התערבות של כדורים.

סער שיינפיין: כאשר כואב לי הראש, רק בקצה שלו אני לוקח כדור.

פנינה טורנה: סער, מה שם הכדור שלקחת?

אלכס מילר: גברתי, האם מישהו נתן לך רשות לשאול שאלות?

פנינה טורנה: סליחה, אני לא שייכת לעולם הזה.

פנינה טורנה: כבוד, מר אלכס מילר, האם מותר לשאול שאלה?

אלכס מילר: לא.

מיכאל בן-ארי: אני חושב, שהדיון הזה קשור לוועדת הבריאות.

מיכאל בן-ארי: הסיפור הזה הוא הקצה של הטיפולים הפסיכיאטריים.

מיכאל בן-ארי: זה משהו שנחשף לעיני הציבור, אבל יש מקומות קשים ביותר שמשתמשים בזה.

מיכאל בן-ארי: אני יודע, שבשירות בתי הסוהר לוקחים דברים קשים ביותר.

נסים זאב: ובכדורגל לא משתמשים?

נסים זאב: גם בכדורגל משתמשים.

פנינה טורנה: יש כאן עוד משתתפים, שעברו את אותה חוויה ולא עברו את הדברים האלה.

נסים זאב: למה זה התעורר רק עכשיו.

נסים זאב: זה סיפור לפני שנתיים.

רחל אדטו: כמה זמן לקחת את זה, שבוע, שבועיים שלושה?

סער שיינפיין: חודשיים, אני מניח.

נסים זאב: אבל כאשר עזבת, הפסקת עם הכדורים.

סער שיינפיין: כבודכם, זה החלק הקל.

סער שיינפיין: החלק הקשה הוא, שבשלב מסוים לא יכולתי לישון בלילות.

סער שיינפיין: התחלתי לחוות כל מיני חוויות, ולא יכולתי לישון בלילות.

סער שיינפיין: קראו לי לחדר "האח הגדול", והרופא אמר שאדם נורמאלי חייב לישון 9 שעות בלילה, ולא פלא שאני פקעת עצבים ולא מתפקד כי אני לא ישן מספיק בלילות.

סער שיינפיין: הוא אמר שהוא מוסיף לי חצי כדור שינה כל ערב.

סער שיינפיין: אני חוזר: "חצי כדור שינה".

סער שיינפיין: אם אני הייתי יודע שמדובר בכדור של הפרעות אישיות וסכיזופרניה, אני בחיים לא הייתי לוקח את הכדור הזה.

סער שיינפיין: הוא עבד עליי במשך חודשיים.

סער שיינפיין: מחצי כדור הוא העלה לי את זה לכדור, אחרי שהמשכתי לא להירדם ולסבול מתופעות לוואי.

סער שיינפיין: הוא אמר לי, שהמבנה האישיותי שלי לא מאפשר לכדור הזה לעבוד, שהאופי הקשה שלי מתנגד.

סער שיינפיין: כמעט חודשיים לקחתי כדור להפרעות אישיות וסכיזופרניה, בידיעה שזה כדור שינה.

רחל אדטו: איזה כדור?

סער שיינפיין: פרספרדל.

רון טורקלטאוב: תוך כדי זה שהוא מקבל אלכוהול.

סער שיינפיין: אף אחד לא אמר מילה על אלכוהול.

סער שיינפיין: השקו אותנו שם באלכוהול.

סער שיינפיין: היה לנו בקבוק ג'ף דניאל, שהחבאנו במטבח.

סער שיינפיין: לפני כל שידור הייתי לוקח כוסית של צ'ייסר ושותה כוסיות קטנות.

סער שיינפיין: אף אחד לא אמר מילה.

סער שיינפיין: אם מישהו הלך פעם לישון והרגיש שהגוף שלו מחובר לזרם חשמל והוא לא יכול להירדם, יודע איך אני הרגשתי.

סער שיינפיין: אני לא יכול לתאר לכם מה זה רעידות בשרירים.

סער שיינפיין: הייתי מגלה את זה לזאת שהיתה איתי.

סער שיינפיין: הייתי קם כל לילה, חושב שחסר לי סוכר בגוף ומורח סנדוויץ' עם שוקולד.

סער שיינפיין: מי שראה "האח הגדול", ראה אותי אוכל פרוסות עם שוקולד בכל לילה.

סער שיינפיין: אף אחד לא אמר לי שאלה הן תופעות לוואי.

סער שיינפיין: אם אתם לוקחים כדור בחוץ, אומרים לכם שיש תופעות לוואי, ואתם יודעים שמה שאתם חווים אלה הן תופעות לוואי.

סער שיינפיין: אני חשבתי, שהדבר הזה בא מתוכי, שאני משתגע.

נסים זאב: למה זה התעורר אצלך עכשיו?

נסים זאב: למה הצפת את זה עכשיו?

סער שיינפיין: אני פחדתי לצאת מול האנשים האלה.

נסים זאב: שנתיים היית בפחד ועכשיו זה פתאום התפוצץ?

סער שיינפיין: ראשית, אני עדיין בפחד גדול מאוד ממה שערוץ התקשורת הזה וחברת ההפקה הזו יכולה לעשות.

סער שיינפיין: הם איימו עליי, והם קיימו את מה שהם איימו.

סער שיינפיין: אני ראיתי את רן תלם קורא לכדורים האלה "כדורי אהבה".

סער שיינפיין: ראיתי אותם משתמשים בציניות ובכוח התקשורת שלהם לרמוס אותי ולקרוא לי "מאיים וסוחט".

סער שיינפיין: נראה את כל האיומים והסחיטה עומדים בבית משפט.

סער שיינפיין: הם ניסו להשחיר את פניי, והם עדיין מנסים.

סער שיינפיין: חברי הכנסת, נבחרי הציבור – אנשים שצריכים להגן על אנשים כמונו.

סער שיינפיין: היום זה אני ומחר זו הבת של השכן שלכם.

סער שיינפיין: יכול להיות שאנשים מסוימים לא יתנו לילדים שלהם ללכת ל"אח הגדול", אבל יש כאלה שיתנו.

סער שיינפיין: יש כאלה שלא יודעים מה קורה שם באמת.

סער שיינפיין: כל מי שכאן נמצא, כולל אנשים שיושבים מאחורה, קיבלו כדורים וביקשו ממני לתבוע את ההפקה.

סער שיינפיין: יש לי ראיות לזה.

סער שיינפיין: הם אמרו לי: "תהיה גבר, נתבע את ההפקה".

סער שיינפיין: הם יושבים עכשיו מאחורה, כי הם עובדים אצלם.

סער שיינפיין: הם לא מדברים, והם לא מספרים את האמת.

סער שיינפיין: לי יש רק דבר אחד: את האמת.

סער שיינפיין: אני יודע מה היה שם.

סער שיינפיין: יש לי גם ראיות למכביר שההפקה גם ידעה מה היה שם.

סער שיינפיין: אני זוכר שבאחד הימים נכנסתי לחדר "האח הגדול", וישבה שם בחורה בשם מיטל בבילא, סגנית העורכת ואחת מהאחים הגדולים.

סער שיינפיין: אמרתי לה: "האם בכל פעם שאני ארצה לעזוב תתנו לי עוד כדור פסיכיאטרי, ככה אתם משאירים אותי?".

סער שיינפיין: והיא אמרה לי בפנים, ברמקולים: "זה לא כמו שאתה רואה את זה.

סער שיינפיין: זה לא ככה".

סער שיינפיין: איך הם יכולים להגיד עכשיו שהם לא ידעו מזה?

סער שיינפיין: רבינוביץ עצמו אומר שהוא עדכן את ההפקה בכל מה שהיה.

סער שיינפיין: ההפקה ניסתה ליצור שם רומן בדמות רופא.

סער שיינפיין: הוא הגיע ואמר לי: "עכשיו אתה צריך לנהל רומן, אם לא אתה עף הביתה".

נחמן שי: מה זאת אומרת?

נחמן שי: איזה רופא?

סער שיינפיין: ד"ר רבינוביץ.

סער שיינפיין: יום אחד נכנסתי לחדר והוא אמר לי: "מה אתה הולך לחגוג יום הולדת לחברה שלך?

סער שיינפיין: "

נסים זאב: אבל אתה מספיק בוגר בשביל להחליט אם להקשיב או לא להקשיב לו.

סער שיינפיין: שאתה יוצא ומתאבד?

סער שיינפיין: אתה אומר: אני אקח על עצמי את הסיכון שהרופא הזה טועה, ואני אחווה את הפגיעה האובדנית הזו שהוא מדבר עליה.

רון טורקלטאוב: אני רוצה להוסיף משפט.

רון טורקלטאוב: אנחנו לא מדברים עכשיו על דינים שבמשפט.

רון טורקלטאוב: אני מדבר על עניינים שהם בעיקרון.

רון טורקלטאוב: אני רוצה שנשאל את עצמנו, האם אנחנו מוכנים בשביל עניינים בידוריים להעמיד אותנו, את הציבור, להשתתף בתוכנית שכאשר נכנסים אליה צריך לחתום על מסמך שאומר כך: "אני מקבל על עצמי את הסיכונים הפיזיים והמנטאליים השונים הכרוכים בהשתתפותי בתוכנית, ונוטל על עצמי את האחריות בכל הנוגע לתוצאות התממשות סיכונים אלה.

רון טורקלטאוב: אני מסכים לכך שהשתתפותי בסדרה תהווה מבחן קיצוני של הגבולות הפיזיים והמנטאליים שלי, ושהיא נושאת עמה את הפוטנציאל למוות, לפציעה גופנית חמורה, למחלה נפשית או גופנית ולאובדן של רכוש".

נחמן שי: אבל הוא חתם.

נסים זאב: הוא חתם כאשר הוא היה בתוכנית או לפני התוכנית?

נסים זאב: הוא חתם לפני שהוא נכנס לתוכנית.

רון טורקלטאוב: אני לא מתייחס לעניינים המשפטיים.

רון טורקלטאוב: יש לי תשובה מצוינת לשאלות האלה.

רון טורקלטאוב: אני לא מתייחס לזה.

רון טורקלטאוב: אני שואל, האם אתם כנבחרי ציבור מוכנים שמסמך כזה יהווה תנאי להשתתפות בתוכנית בידור, לא במלחמה.

זבולון אורלב: בוודאי שלא.

זבולון אורלב: יש לנו שאלה מאוד עקרונית: למה אנשים חותמים?

נסים זאב: למה חתמת לפני כן?

רון טורקלטאוב: כי הם נרקיסיסטים שרוצים פרסום, וההפקה הזו מנצלת את זה באופן בוטה.

רון טורקלטאוב: זה ברור.

נחמן שי: ההערה לא עזרה.

זבולון אורלב: צריך לקחת עורך דין לפני שחותמים ולא אחרי.

רון טורקלטאוב: אי אפשר לקחת עורך דין לפני כן.

מיכאל בן-ארי: לא יכול להיות שחברת הפקה תנצל חולשות של אנשים כדי להביא אותם לכך.

מיכאל בן-ארי: לכן, ההערה שלך, חה"כ נחמן שי, היא הערה לא נכונה.

מיכאל בן-ארי: אנחנו אמורים להגן על החלשים ולא להצדיק את הדורסניים.

מיכאל בן-ארי: זו המשימה שלנו כאן.

מיכאל בן-ארי: לכן, ההערה שלך היא לא במקום.

מיכאל בן-ארי: למה הוא חתם?

מיכאל בן-ארי: כי הוא חלש.

מיכאל בן-ארי: למה הם, שהם חזקים, דורסים?

מיכאל בן-ארי: זו השאלה.

ישראל חסון: האם לתוכניות כמו "המרוץ למיליון" או "רוקדים עם כוכבים" אתה לא צריך לחתום על אותו חוזה?

רון טורקלטאוב: אני לא יודע.

רון טורקלטאוב: אם כן, יש בעיה.

אלכס מילר: זו שאלה לרגולטור.

ישראל חסון: כמעט בכל דבר שאתה עושה, גם כאשר אתה נכנס לבית חולים ומקבל טיפול, אתה חותם.

רון טורקלטאוב: אבל אתה חותם כדי לקבל טיפול שיטיב איתך ויציל את חייך ולא כדי לבדר את המוני העם.

ישראל חסון: עם נרקיסיסט זה לא מיטיב?

רון טורקלטאוב: לא.

רון טורקלטאוב: זה מרע לו, בוודאות.

רון טורקלטאוב: יש לעניין הזה חוות דעת.

נחמן שי: הוא קיבל את הכללים.

נחמן שי: יכול להיות שאחר כך, נשאל איזה כללים יש בתוכנית.

ישראל חסון: אנחנו לא מדברים על הטעם.

רון טורקלטאוב: אני לא דיברתי על המקרה שלנו.

רון טורקלטאוב: אני דיברתי על העיקרון.

רון טורקלטאוב: חשבתי שאנחנו מדברים פה על עקרונות.

סער שיינפיין: עותק של החוזה אתה לא מקבל.

אלכס מילר: מי נמצא כאן מקשת?

רן תלם: אני מנהל התוכניות של קשת.

אלכס מילר: יש לי כמה שאלות, לפני שאתה מתייחס לנושא הכללי.

אלכס מילר: האם ההפקה היתה מודעת לכך שיש טיפול רפואי פסיכיאטרי למשתתפים, ועד כמה הדבר הזה נמשך?

אלכס מילר: עד כמה ההפקה היתה מודעת לאותן ההשלכות של אותן התרופות, שקיבלו המשתתפים – במידה וקיבלו – בתוספת האלכוהול?

אלכס מילר: האם בדקתם את אותה הסוגיה, ואיזה שינויים עשיתם – אם בכלל עשיתם שינויים – ומה קורה היום מבחינת הטיפול או הליווי של הפסיכיאטרים או הפסיכולוגים?

רן תלם: השאלות הן מצוינות, ואני אענה עליהן אחת-אחת.

רן תלם: חשוב גם שתשמעו עוד אנשים שהיו באח הגדול, שבימים האחרונים הקול שלהם לא נשמע.

רן תלם: חשוב לי להקשיב לסער.

רן תלם: חשוב לי להסתכל לסער בפנים, ולהגיד לו שאני מקשיב לו.

רן תלם: חשוב לי לראות אותו יושב ומצליח לדבר.

רן תלם: חשוב לנו לראות אותו.

רן תלם: לבנו לא על סער.

רן תלם: חשוב שתשמעו עוד אנשים, שעברו את אותה חוויה והיו באותם ימים עם סער בבית.

רן תלם: יש פה גם אנשים שיצאו לפני שבועיים-שלושה מבית האח הגדול.

רן תלם: אני רוצה שתבינו, שהתמונה היא לפעמים אחרת כאשר מקשיבים לעוד אנשים.

רן תלם: אני אנסה להסביר איך התוכנית הזו שנקראת "האח הגדול" עובדת, ואז אני אתן תשובות לכל השאלות.

רן תלם: "האח הגדול" היא תוכנית ששודרה ב-120 מדינות.

רן תלם: הפיקו אותה 43 חברות הפקה שונות מסביב לעולם.

רן תלם: קרוב ל-5,000 אנשים היו דיירים של התוכנית ב-10 השנים האחרונות.

רן תלם: יש לתוכנית הזו פרוטוקול מאוד מדויק בנוגע לאייך היא מופעלת, בנוגע לצד הטלוויזיוני שלה ולהפרדה שיש בין הצד הטלוויזיוני שלה לבין הצד הרפואי שלה.

רן תלם: חשוב לי להגיד, שבמשך 4 שנים שהתוכנית הזו משודרת היא לא רק התוכנית הנצפית ביותר בטלוויזיה.

רן תלם: אנחנו לא עושים אותה אך ורק למטרות רייטינג וניצול.

רן תלם: היא גם זכתה 4 שנים ברציפות בפרס האקדמיה לתוכנית הריאליטי הטובה ביותר, על ידי אנשי האקדמיה לטלוויזיה וקולנוע.

רן תלם: יש שם עשיית טלוויזיה מצוינת.

רן תלם: חשוב להגיד, שאנחנו יושבים בדיון הזה, אבל אנחנו אנשי טלוויזיה.

רן תלם: אנחנו באים לעשות טלוויזיה.

רן תלם: אנחנו אוהבים לעשות טלוויזיה, אנחנו עושים אותה עם המון רגישות, המון רגש והמון אהבה לאנשים האלה שיושבים מאחורה.

רן תלם: את כולם אנחנו פוגשים שנגמרת התוכנית, לוחצים להם את היד, מיישרים להם מבט לעיניים ושואלים, האם החוויה היתה טובה להם.

רן תלם: ב-99% מהמקרים אנחנו מקבלים תשובה שכן.

סער שיינפיין: אותי לא שאלו אף פעם.

רן תלם: חשוב להבין איך זה עובד.

רן תלם: בכל שנה מגיעות אלינו עשרות אלפי פניות של אנשים שרוצים להשתתף בתוכנית "האח הגדול" מתוך רצון.

רן תלם: לא מתוך כפייה ולא מתוך שכנוע, אלא מתוך רצון.

רן תלם: כל אחד מהאנשים האלה עובר תהליכי מיון.

רן תלם: אחרי שאנחנו מסיימים את תהליכי המיון ומגיעים לכמות מצומצמת ביותר של אנשים, ברגע שאנחנו מחליטים שמעניין אותנו לספר את הסיפור שלהם – שמעניין אותנו לספר את הסיפור של איתם, של גואל, של אלעד ושל פנינה - אנחנו מעבירים אותם לבדיקה רפואית.

רן תלם: יש בדיקה רפואית פיזיולוגית, יש בדיקה רפואית פסיכולוגית, ורק אחרי שהאנשים המוסמכים בתחום אומרים: "כן, האיש הזה יכול להיכנס לבית האח הגדול....

נחמן שי: לפני התוכנית?

רן תלם: לפני התוכנית.

רן תלם: אני מסביר שוב: לפני התוכנית הם עוברים בדיקה רפואית פיזיולוגית ופסיכולוגית על ידי פסיכולוג.

נחמן שי: על ידי אותו אילן או רופא אחר.

רן תלם: אמרתי פסיכולוגית ולא פסיכיאטרית.

רן תלם: האנשים האלה עוברים את הבדיקה הזו, ורק אחרי שהם מקבלים אישור מלא אנחנו יכולים להתחיל להתעסק ולהכניס אותם לתוך התוכנית.

רן תלם: לפני זה, אין לנו שום יכולת להתעסק בתחום הזה.

רן תלם: אני אומר שוב: יש הפרדה מוחלטת בין אנשים שיודעים לעשות טלוויזיה – חברת ההפקה קופרמן – לבין אנשים שמתעסקים ברפואה.

רן תלם: אלו שני קוים נפרדים לחלוטין.

נסים זאב: כמה מועמדים יש לכם?

רן תלם: עשרות אלפים פונים אלינו כל שנה.

נסים זאב: אז למה היו צריכים כל כך לשדל אותו שיבוא?

רן תלם: למילה "לשדל" יש קונוטציות מאוד שליליות.

רן תלם: יושב לידי איתם.

רן תלם: אני פגשתי את איתם שבועיים לפני שנכנס לבית "האח הגדול", וניסיתי לשכנע אותו שייכנס לתוך בית "האח הגדול", מתוך הרצון שלי שישמעו את הסיפור של איתם בבית "האח הגדול".

רון טורקלטאוב: לא בגלל הרייטינג.

רן תלם: נורא חשוב לי שאנשים לא יתייחסו בציניות למה שאנחנו אומרים, כמו שאנחנו לא מתייחסים בציניות לדברים שלהם.

רון טורקלטאוב: אז אל תהיה ציני.

רן תלם: כאשר מתחילה העונה של "האח הגדול", היא מתנהלת תחת ליווי רפואי: גם פסיכולוגי וגם פיזיולוגי.

רן תלם: יש ליווי שבועי קבוע של פסיכולוג הפוגש את הדיירים.

רן תלם: אם הוא מחליט שהוא צריך התערבות של גורם נוסף, שהוא הפסיכיאטר, תזעיק ההפקה את הפסיכיאטר והפסיכיאטר ייפגש עם הדייר.

רן תלם: מה שקורה בין הפסיכיאטר לבין הדייר הוא עניין של הפסיכיאטר ושל הדייר.

אלכס מילר: אני רוצה להבין.

אלכס מילר: כאשר ההפקה עושה את אותה בדיקה פסיכולוגית, לפני שאנשים נכנסים לתוכנית, היא צריכה להיות בטוחה שהאדם יכול מבחינה מנטאלית לעבור את התוכנית?

רן תלם: אמת.

נסים זאב: ושיש להם יכולת עמידה.

אלכס מילר: גואל, לפני כמה זמן אתה התראיינת על כך שקיבלת טיפול?

גואל פינטו: לא היה לי ראיון, זה סרט שעשיתי עבור קשת לפני שנה וחצי.

אלכס מילר: אז יש לנו שני אנשים, שלפי טענתם קיבלו טיפול.

אלכס מילר: איך הגעתם למצב, שאחרי שעשיתם בדיקה והגעתם למסקנה שהאנשים יכולים מבחינה מנטאלית להיכנס לתוכנית, פתאום מסתמן שבאמצע התוכנית הם צריכים לקבל טיפול פסיכיאטרי-תרופתי?

גואל פינטו: אתה פשוט לא היית שם.

אלכס מילר: אנחנו תכף ניכנס לשאלה המהותית בנוגע לאתיקה הרפואית - עד כמה מנגנון ההפעלה של ההחלטות – מהירות או לא מהירות - של נתינת טיפול תרופתי-פסיכיאטרי באמצע התוכנית והישארותם של אותם אנשים שנאלצו לקבל את הטיפול בתוכנית, מופעל.

אלכס מילר: השאלה שנשאלת כאן, היא עד כמה ההפקה היתה מעורבת בכל הסוגיה הזו.

אלכס מילר: האם אתם ידעתם שאותו רופא נותן טיפול תרופתי-פסיכיאטרי?

אלכס מילר: אני הבנתי, שלא כל יום הוא היה מגיע באופן אישי לכל בן אדם והיה נותן את אותן התרופות, אלא שזה הועבר גם על ידי אנשי הצוות.

אלכס מילר: חשוב לנו לשמוע, עד כמה הסוגיה הזו היתה חלק מעיצוב התוכנית.

אלכס מילר: עד כמה הסוגיה הזו היא חלק מהאסטרטגיה של עיצוב התוכנית.

אלכס מילר: כמובן שאתם צריכים להגיע לרייטינג שאתם מחפשים.

נחמן שי: רייטינג היא לא מילה מגונה.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: אני לא גיניתי.

אלכס מילר: אני שאלתי, עד כמה ההתערבות של רופא צריכה להיות דרך להישג המטרה של רייטינג.

רן תלם: יש פה שאלות שצריך לשאול את אנשי המקצוע, את הרופאים.

רן תלם: יש רופא שהיה בעונה הזו, ואת השאלות הרפואיות צריך להפנות אליו.

רן תלם: הוא יענה את התשובות המקצועיות והמוסכמות שלו.

רן תלם: אני אגיד באופן חד משמעי ונורא ברור – ואני חוזר לדברי הפתיחה שלך: אל תמסמסו ואל תטעו – אין שום קשר בין עבודת התוכן של אנשי הטלוויזיה, שעושים את התוכנית הזו, לבין עבודת הרפואה.

רן תלם: אין, לא היה ולא יהיה לעולם.

רן תלם: אמר נחמן שרייטינג היא לא מילה מגונה.

רן תלם: זה נכון, אבל אנחנו עובדים עם בני אדם.

רן תלם: זה נורא חשוב לנו לתת להם את הטיפול הכי טוב שאפשר.

אלכס מילר: אתם ידעתם על זה שרבינוביץ התחיל בטיפול תרופתי?

רן תלם: יש פסיכיאטר שמטפל בדיירים.

רן תלם: הפסיכיאטר הזה נותן לנו הוראות מה לעשות: אם צריך לתת כדור לדייר מסוים, בין אם זה כדור נגד כאב ראש או כדור נגד כאב בטן.

נחמן שי: אז יש מפגש.

רן תלם: בין הצד התוכני לבין הצד הרפואי אין שום מפגש.

רן תלם: מעולם לא מועברות החלטות תוכן או התייעצויות תוכן בין פסיכולוג לבין איש שעושה את התוכן.

רן תלם: האיש שאחראי על התוכן של התוכנית הזו, מר יורם ז'ק – עורך מוכשר ומצוין, שעושה טלוויזיה מעולה כבר 4 שנים - לא פוגש את הפסיכיאטר או את הפסיכולוג כדי לדון איתו בעייני תוכן.

רן תלם: אסור לו.

רן תלם: זה חלק מהפרוטוקול של התוכנית.

אלכס מילר: אני רוצה להבין.

אלכס מילר: ברגע שד"ר רבינוביץ מחליט על טיפול תרופתי, הוא אומר לכם איזה כדור לתת למשתתף כזה או אחר.

רן תלם: אמת.

אלכס מילר: האם כאשר הוא נותן כדורים, אתם לא שואלים שאלות: האם אפשר לקבל את הכדור הזה ולתת לאותו דייר גם אלכוהול?

אלכס מילר: בסופו של דבר יש פה ערבוב של שני דברים.

ישראל חסון: אלכס, לאיזה מקום אתה לוקח את זה?

רחל אדטו: הם לא אמורים לדעת.

רחל אדטו: הם לא רופאים.

רן תלם: אנחנו אנשי טלוויזיה.

רן תלם: אנחנו לא רופאים.

ישראל חסון: זה נורא ואיום מה שאנחנו שואלים ובמה אנחנו מתערבים.

ישראל חסון: אני לא נכנס לסוגית הטעם בנוגע לתוכנית.

ישראל חסון: האם אתה מבין לאן אתה לוקח דיון רפואי כזה?

אלכס מילר: אני מבין בדיוק לאן אני לוקח את זה.

אלכס מילר: אני גם מבין לאן אתה לוקח את זה.

סער שיינפיין: אם, חס ושלום, היה קורה לי נזק, כל הישיבה הזו היתה מתנהלת אחרת.

סער שיינפיין: לא היו מדברים ככה.

סער שיינפיין: אם היו שומעים את הסיכונים שיש בלקיחת הכדורים האלה ושתיית כאלה כמויות של אלכוהול, כמו שאני שתיתי שם, לא היו מדברים ככה.

רחל אדטו: אבל יש מי שאחראי על הקטע הרפואי.

אנסטסיה מיכאלי: אז למה שתית?

סער שיינפיין: לא ידעתי.

סער שיינפיין: מישהו אמר לי שאסור?

אנסטסיה מיכאלי: אתה לא יודע?

סער שיינפיין: אני לא יודע.

סער שיינפיין: אף פעם לא לקחתי כאלה כדורים.

רחל אדטו: גם הוא לא יכול להיות אחראי.

רחל אדטו: גם הוא לא אמור לדעת שיש קשר בין אלכוהול לבין כדורים פסיכיאטרים.

רחל אדטו: לא הם ולא הוא.

רחל אדטו: יש רק כתובת אחת.

ישראל חסון: זה דיון לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

רחל אדטו: בדיוק.

רחל אדטו: זה לא קשור לכאן בכלל.

רן תלם: אני חושב שהתשובות שניתנו על ידי חברי הכנסת, שיושבים סביב השולחן, הן תשובות מצוינות ומדויקות.

רן תלם: אני מסכים עם מה שאמרו חברי הכנסת.

רן תלם: אני חושב, שחשוב שתקשיבו רגע אחד לאנשים שהיו בבית הזה, ותבינו שזו לא התמונה.

רן תלם: מציגים פה תמונה אחת, וחשוב שתראו עוד תמונות.

אלכס מילר: זה לא עניין של תמונה.

רן תלם: זה כן עניין.

רן תלם: זה עניין של לשמוע עוד אנשים.

אלכס מילר: אם מסתמן מצב שאותו דוקטור, שהיה מטעמכם בתוכנית, ניסה דרך הכלים שיש לרשותו בתור רופא לעצב את התוכנית איך שהוא רוצה, יש פה דבר מאוד קשה.

אלכס מילר: יכול להיות שאתם תגידו: "לא ידענו, לא מכירים, לא רוצים שזה יהיה קשור אלינו".

אלכס מילר: מצד שני, אי אפשר להתעלם, שאם יש לכם בן אדם כזה שמסוגל לתת לבן אדם טיפול תרופתי-פסיכיאטרי מבלי להסביר להפקה את ההשלכות שיכולות להיות על אותו אדם: האם מותר לשתות אלכוהול או לא, זו בעיה.

אלכס מילר: אם הוא לא היה מסביר לכם את הדברים האלה, אתם הייתם יכולים למצוא את עצמכם במצב הרבה יותר גרוע מהיום.

אלכס מילר: יכול להיות שבאמצע תוכנית בן אדם היה מת בגלל ערבוב של שני הדברים האלה.

אלכס מילר: או שבדקתם את זה, ואז אתם יכולים לבוא ולהגיד: "אלכס, אנחנו בדקנו את הכל, לקחנו את הסיכון והלכנו על זה", או שאתם יכולים להגיד: "הרופא החליט על הכל, אנחנו לא יודעים, ואם היה קורה משהו הוא היה לוקח על עצמו את האחריות".

רחל אדטו: כאשר אתה לוקח רופא פסיכיאטר מומחה, שיש לו שם כמו שיש לד"ר רבינוביץ שהוא מומחה בתחום, אתה סומך עליו.

רחל אדטו: הוא איש המקצוע, והוא נותן כדורים, שאני תמהה בכלל שנותנים אותם.

רחל אדטו: הוא זה שנותן את הכדורים, והוא זה שצריך לקחת את האחריות על תופעות הלוואי.

רחל אדטו: הוא זה שצריך להגיד: יש תופעות לוואי.

רחל אדטו: הביקורת שלי מופנית לכיוון אחד בלבד – הפופוליזם של פסיכיאטריה.

רחל אדטו: טוב שיושב כאן ראש שירותי בריאות הנפש, וטוב שיושבת כאן נציגות ההסתדרות הרפואית.

רחל אדטו: זו הכתובת.

רחל אדטו: איפה האתיקה של רופאים, ואיפה האתיקה של פסיכיאטריה – זו נקודת המפתח לכל הדיון הזה.

אלכס מילר: גואל, אתה היית שם וקיבלת את הטיפול הזה.

אלכס מילר: האם הוסברו לך תופעות הלוואי, שעלולות להיות בעקבות הטיפול שקיבלת, לא רק בהיבט הנפשי-התנהגותי אלא גם סביב מה שמתרחש באותו הבית?

אלכס מילר: עד כמה זה נכון שבן אדם שעובר משבר כזה, כאשר אותו פסיכיאטר שעומד מולו מקבל החלטה לעשות לו איזשהו טיפול מעבר למסגרת של ייעוץ, ימשיך ויישאר באותו לחץ של התוכנית, שגרם לו לעבור את הטיפול הזה?

אלכס מילר: זה נראה קצת מוזר.

אלכס מילר: אדם הגיע, עבר את כל הבדיקות הפסיכולוגיות, ומבחינה מנטאלית הוא יכול היה להיכנס לתוכנית.

אלכס מילר: פתאום באמצע התוכנית הוא עובר משבר ומתחיל לקבל טיפול.

אלכס מילר: עד כמה זה נכון להישאר בתוך המשבר הזה?

אלכס מילר: האם לא נכון לצאת החוצה ולקבל טיפול פסיכיאטרי באותן המסגרות הקיימות היום במדינה ולא בתוך התוכנית?

גואל פינטו: אני השתתפתי באותה תוכנית בה השתתף סער שיינפיין.

גואל פינטו: היינו שם יחד מהיום הראשון ועד היום האחרון.

גואל פינטו: היינו שם 110 יום.

גואל פינטו: מי שלא היה בבית "האח הגדול" לא יכול לדעת איך מרגישים בבית "האח הגדול".

גואל פינטו: מי שלא חי את התחושה המטורפת הזו, שאתה במשך שלושה וחצי חודשים בלי המשפחה שלך, בלי האנשים האהובים עליך, בלי יכולת לקרוא כותרת בעיתון ולדעת מה אתה אמרת בוועדת החינוך, לא יכול להבין.

גואל פינטו: מאוד קשה להתנהל ככה.

גואל פינטו: באופן טבעי, לפני שאנחנו נכנסים לבית "האח הגדול" המצב הנפשי שלנו, על פי הבדיקות הפסיכולוגיות, הוא מצב טוב.

גואל פינטו: ברגע שאתה נכנס לשם המצב משתנה.

גואל פינטו: כאשר אני הייתי בבית "האח הגדול", הייתי זה שתמיד צחקו עליו.

גואל פינטו: תמיד קרו לי שם דברים.

גואל פינטו: פעמיים פינו אותי לבית חולים.

גואל פינטו: פעם אחת כאב לי הגב, ובפעם השנייה כאבה לי היד.

גואל פינטו: כמו שטופלתי בדברים הפיזיים האלה, כך גם טופלתי בעניין הנפשי.

גואל פינטו: אחרי חודש וחצי בבית "האח הגדול" – וזו היתה עונה אינטנסיבית מאוד, שונה מאוד מהעונות האחרונות.

גואל פינטו: עונה שבה כוחות מאוד גדולים התנגשו אחד בשני בלי סוף – אני חטפתי סוג של התמוטטות.

גואל פינטו: הרגשתי את זה פיזית ממש.

גואל פינטו: מיד פוניתי לחדר האח הגדול, ושם – כמו שסער אומר – חיכה לי ד"ר רבינוביץ, שהחזיק כדור ביד.

גואל פינטו: לא שאלתי אותו מהו הכדור.

אלכס מילר: האם הוא דיבר איתך לפני כן?

גואל פינטו: לא פגשתי אותו לפני כן, עד אותו רגע.

גואל פינטו: לא שאלתי אותו מה זה הכדור ומהן תופעות הלוואי.

גואל פינטו: הוא הציג את עצמו, ואני הכרתי את השם שלו.

אלכס מילר: האם הוא לא אמר לך מה הוא נותן לך?

גואל פינטו: הוא אמר לי שזה מה שירגיע אותי, וזה מה שהייתי צריך.

גואל פינטו: אכן, זה מאוד הרגיע אותי.

גואל פינטו: ממש אחרי כמה דקות.

אלכס מילר: האם זה היה כדור בתוך נייר או בתוך קופסה?

גואל פינטו: לא.

גואל פינטו: היתה איזושהי שיחה, והרופא החליט שאני צריך לקבל באופן סדיר כדורים, שיעזרו לי עם ההתמודדות בבית.

גואל פינטו: ככה הוא אמר.

גואל פינטו: זה רופא שאוהב לדבר גבוה-גבוה, מאוד פומפוזי.

אלכס מילר: אני רוצה להבין.

אלכס מילר: בפגישה הראשונה נכנסת, הוא נתן לך כדור ואמר שזה ירגיע אותך.

אלכס מילר: האם אחר כך היתה עוד פגישה?

גואל פינטו: אני מסביר שוב, כי זה חשוב לטרמינולוגיה.

גואל פינטו: לא היתה פגישה.

גואל פינטו: אני התמוטטתי, והביאו לי רופא שיטפל בי.

גואל פינטו: אלה שני דברים שונים לגמרי.

גואל פינטו: מבחינתי, לקחו אותי לבית חולים, רק שזה היה בחדר האח הגדול.

גואל פינטו: הוא סבר, שכדי שאני אוכל להמשיך עם ההתמודדות בבית האח אני צריך לקחת כדורים.

גואל פינטו: אכן הוא נתן לי כדורים.

גואל פינטו: הם היו גלויים לכל עין.

גואל פינטו: בכל יום ראשון "האח הגדול" היה קורא לי ואומר לי, שקופסת הכדורים הכחולה מחכה לי בחדר השירות.

גואל פינטו: זה היה גלוי לכל עין.

גואל פינטו: לא היה שום סוד.

גואל פינטו: אני באופן אישי, אחרי שבועיים-שלושה, החלטתי להפסיק לקחת את הכדורים.

גואל פינטו: לא הודעתי לאף אחד, לא שוחחתי על זה עם אף אחד.

אלכס מילר: האם ידעת מה נותנים לך?

גואל פינטו: ידעתי מה נתנו לי.

גואל פינטו: החלטתי לקחת, והחלטתי אחר כך להפסיק לקחת.

רחל אדטו: איזה כדור נתנו לך?

גואל פינטו: ציפרלקס.

מיכאל בן-ארי: האם היו לך הפרעות מוטוריות?

רחל אדטו: אני רוצה לומר משהו.

רחל אדטו: זרקתי את זה בהערת ביניים, אבל אני רוצה לומר את זה פעם נוספת.

רחל אדטו: אני לא מכירה את התוכנית.

רחל אדטו: אני לא ראיתי אותה.

רחל אדטו: אני רוצה לומר משהו על נושא שקרוב אליי – אתיקה של רופאים.

רחל אדטו: פה נקודת המפתח, מבחינתי.

רחל אדטו: רופא – וזה לא משנה אם זה פסיכיאטר, שיש לו תוכנית ברדיו או שהוא מופיע בתוכנית בטלוויזיה - לא אמור לתת כדורים או לתת תרופות דרך הטלפון או דרך הרדיו.

רחל אדטו: לרופא יש כבוד, יש אתיקה.

רחל אדטו: יש אתיקה של מקצוע.

רחל אדטו: יושבת כאן נציגות ההסתדרות הרפואית.

רחל אדטו: חשוב שיהיו כללים בתוכניות למיניהן, בין אם זה ברדיו ובין אם זה בטלוויזיה ב"אח הגדול".

רחל אדטו: הכללים צריכים להיות מוסדרים, כמו שאנחנו מצפים שאתיקה תהיה.

רחל אדטו: רספרדל וציפרלקס אלה תרופות שיש להן תופעות לוואי.

רחל אדטו: אני לא הייתי מצפה, שאנשי ההפקה יהיו אלה שיזהירו את המשתתפים.

רחל אדטו: זה לא התפקיד שלהם, כי גם הם לא יודעים.

רחל אדטו: יש בן אדם אחד שיש לו אחריות לדבר הזה, וזה מי שנותן את הכדור.

רחל אדטו: הוא אחראי בפני כל אחד להגיד מהן תופעות הלוואי, ולאתר למי שצריך לתת ומה צריך לתת.

רחל אדטו: לכן, ההצעה שלי היא שיוגדר בצורה מאוד ברורה: מהו הקשר בין רופאים שמשתתפים היום בכל התוכניות ברדיו ובטלוויזיה, כדי למנוע את מה שקורה כרגע.

רחל אדטו: אני חושבת שיושבים פה שני אנשים שהם מאוד רלוונטיים לעניין: ד"ר גדי לובין, ראש שירותי בריאות הנפש, ופרופ' אבי רכס, ראש ועדת האתיקה.

רחל אדטו: אלה האנשים שצריכים להרים את הכפפה מהבחינה הזו, ולקבוע מעתה ואילך מהם כללי האתיקה.

סער שיינפיין: הרופא הזה גם כיוון אותי בהפקה.

סער שיינפיין: זה לא רק כדורים.

אלכס מילר: השאלה שלי עכשיו מופנית לרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ולמועצת הלוויין והכבלים.

אלכס מילר: יש פה עניין מאוד מוזר לנו.

אלכס מילר: נכנס רופא פסיכיאטר, ומחליט על דעת עצמו להתחיל טיפול תרופתי-פסיכיאטרי במשתתפים של תוכנית זו או אחרת.

אלכס מילר: ההפקה, כמו שהם אומרים כאן, לא נכנסת להחלטות של אותו רופא.

אלכס מילר: השאלה שנשאלת היא פשוטה מאוד: עד כמה הרגולטור מודע לכך שיש אפשרות שאנשים יקבלו טיפול כזה, ועד כמה הסוגיה הזו נמצאת בתוך אותם רישיונות שאתם נותנים.

אלכס מילר: האם יכול היום אדם להיכנס בצורה חופשית, מטעם התוכנית או לא מטעם התוכנית, ולהגיד להפקה: המשתתף צריך לקבל טיפול תרופתי?

אלכס מילר: אלה דברים שרק במגרש שלכם אתם יכולים לתת את התשובות עליהם.

אלכס מילר: אם אתם מרשים שדבר כזה יקרה, אנחנו בבעיה מאוד רצינית.

אלכס מילר: הם אומרים: אין לנו שום בעיה.

אלכס מילר: נתנו לנו.

רן תלם: לא אמרנו את זה.

רן תלם: אל תצטט דברים שלא אמרנו.

רן תלם: בוא נהיה מדויקים.

רן תלם: לא נכנס בן אדם באופן חופשי.

רן תלם: אנחנו לא אומרים: "אין לנו בעיה עם זה".

רן תלם: אנחנו מתייחסים לנושא הזה בהמון רגישות והמון חשיבות.

רן תלם: אנחנו שוכרים אנשי מקצוע מצוינים.

רן תלם: לא צריך להציג את זה ככה.

אלכס מילר: אם הייתם יודעים שאדם מתחיל בטיפול תרופתי-פסיכיאטרי, לא מן הראוי היה לבדוק מסביב עד כמה זה בכלל בסדר.

אלכס מילר: בן אדם נותן תרופה למשתתף שלכם.

אלכס מילר: האם אתה יודע איזה השלכות יכולות להיות לזה?

אלכס מילר: אם הוא היה מתמוטט לך?

אלכס מילר: אם אתה לא יודע וזה לא מעניין אותך, זה משהו אחר.

אלכס מילר: אם זה כן מעניין, אז בודקים.

רן תלם: אדוני, אנחנו לא רופאים.

אלכס מילר: השאלה היא, עד כמה בכלל אתם הייתם מעורבים במה שהוא היה עושה שם.

אלעד קופרמן: אנחנו לא רופאים.

אלעד קופרמן: אנחנו אנשי טלוויזיה.

אלעד קופרמן: ברגע שנכנס פנימה איש מקצוע – וזה לא משנה איזה סוג רופא...

אלכס מילר: אבל זאת השאלה: עד כמה בכלל שאלתם את השאלות מסביב.

אלעד קופרמן: אתה צריך להבין דבר אחד: אנחנו אנשי טלוויזיה, אנחנו לא למדנו רפואה.

אלעד קופרמן: כאשר מגיע איש מקצוע ומנחה אותנו מה לעשות, מרגע זה ואילך אנחנו זזים הצידה ולא מתעסקים עם זה.

אלעד קופרמן: מרגע זה ואילך אנחנו אנשי טלוויזיה.

אלעד קופרמן: יש איש מקצוע, וזה מה שהוא עושה.

אלכס מילר: מי מדבר מהרשות השנייה?

אילן אבישר: אני יו"ר הרשות השנייה.

אילן אבישר: אנחנו בהחלט מוטרדים, וכל הזמן עוקבים אחר הביטחון והרווחה של משתתפים בתוכניות טלוויזיה שונות.

אילן אבישר: יש לנו כללים, ויש קוד אתי.

אילן אבישר: אנחנו גם מתייחסים לאופן הייצוג שלהם על המסך: שלא יהיה מבזה או משפיל.

אילן אבישר: אנחנו גם מתייחסים לתהליך ההפקה עצמו.

אילן אבישר: באופן יותר אינטנסיבי נדרשנו לסוגיה של האבטחה של ילדים וקטינים, מכיוון שההנחה שלנו היתה שתוכניות ריאליטי זה ז'אנר טלוויזיוני שבדרך כלל מבוסס על משחק תחרותי עם פרס נאה בקצה, בין אם זה מיליון שקל ובין אם זו חשיפה טלוויזיונית.

אילן אבישר: ברור לנו שאנשים יהיו מוכנים לעשות הרבה בשביל זה.

אילן אבישר: ההנחה היא שהאנשים הם בוגרים והם יודעים מה הם עושים.

אילן אבישר: הפרוצדורה של תהליכי מיון והבחנה, שנעשים גם בהיבטים הפיזיים וגם בהיבטים הנפשיים, נועדו להבטיח את הדבר הזה.

אילן אבישר: האפשרות שמשתתף יגיע למצב שהוא צריך תרופות פסיכיאטריות קשות, דומה לאפשרות שמשתתף שעלול להיפגע פיזית יקבל תרופות חזקות לשיכוך כאבים שעלולות לסכן אותו.

אילן אבישר: כאשר אני שומע על ההפרדה הגמורה בין הפקה לבין הגורמים הרפואיים, זה מדליק לי נורה אדומה.

אילן אבישר: אני יכול להגיד, שבשיחות שקיימתי בימים האחרונים עם אנשים בכירים בערוץ וגורמים אחרים, זיהינו פה בעיה.

אילן אבישר: זיהינו פה בעיה, ואנחנו נצטרך לתקן אותה.

אילן אבישר: ברור שרופא שנותן אופטלגין לכאב ראש, זה לא כמו רופא שיכול לתת תרופה הרבה יותר חריפה.

אילן אבישר: הבעיה עם תוכניות ריאליטי, היא שהתחרויות הן מאוד קשות ומאוד תובעניות.

אילן אבישר: לא מדובר בספורטאים מקצועיים או בספורטאים שהתפתחו במהלך שנים בתחום הזה.

אילן אבישר: לכן, יש אנשים שיכולים להיפגע, בין אם מהאתגרים הפיזיים ובין אם מהאתגרים הנפשיים.

אילן אבישר: אני רוצה להדגיש, שעד היום זה המקרה הראשון, שעולה בצורה כל כך דרמטית, וחושף את זה.

אילן אבישר: אנחנו לא שמענו תלונות, ואנחנו גם לא מודעים לאיזושהי תקרית יוצאת דופן שבה משתתף הגיע לכדי סיכון.

אילן אבישר: אנחנו מתכוננים לבדוק את הדברים האלה מול הרבה מאוד משתתפים בהרבה מאוד תוכניות, וגם לבדוק את אותם כללים שיבטיחו שלקונות מן הסוג הזה לא יקרו שנית.

מנשה סמירה: אנחנו בעיצומה של בדיקה מאוד יסודית.

מנשה סמירה: הדיון של הוועדה הוא בתוך התהליך.

מנשה סמירה: חלק מהשאלות שאתה שואל נבחנות אל מול הזכיין, אל מול קשת ואל מול ההפקה.

מנשה סמירה: הבדיקה נעשית כרגע ביחד עם הלשכה לאתיקה, בראשותו של פרופ' רכס, שנמצא כאן, כדי לבחון את ההתנהלות הרפואית, כפי שחה"כ אדטו שאלה, ובאיזו מידה ניתן היה וצריך היה להתערב.

מנשה סמירה: חה"כ מילר, אתה אמרת שמישהו נרדם בשמירה.

מנשה סמירה: הרגולטור לא נרדם.

מנשה סמירה: ברגע שהדברים עלו על פני השטח - - -

אלכס מילר: אבל לפני שנה וחצי משתתף עשה סרט.

מנשה סמירה: יצא משתתף, שעשה סרט חיובי על החוויה, ואמר שקיבל טיפול רפואי ראוי וכי הטיפול סייע לו.

מנשה סמירה: זה נעשה על ידי גורם רפואי מוסמך.

מנשה סמירה: האם היה עולה בדעתך שנאפשר להפקה לצלם דרמה בשטח או תוכנית ריאליטי, מבלי שייקחו גורמים רפואיים מלווים, שיבטיחו את שלומם של המשתתפים?

מנשה סמירה: הרי זאת הדרישה שלנו.

אלכס מילר: שלומם זה משהו אחד, אבל להתחיל בטיפול תרופתי-פסיכיאטרי זה כבר משהו אחר.

אלכס מילר: אלה שני דברים שונים.

מנשה סמירה: עכשיו הגענו לנקודה, על פי עדות שצמחה כרגע, לפני שבוע-שבועיים ימים, שהיה פה לחץ והתערבות, המחייבת בדיקה ואי אפשר לעבור עליה לסדר היום.

מנשה סמירה: הדברים שנשמעו כאן מחייבים בדיקה, כי תוכנית טלוויזיה לא צריכה להגיע למקומות כאלה.

מנשה סמירה: תוכנית בידורית לא אמורה להגיע למקומות כאלה, בוודאי לא לגבי משתתפיה.

מנשה סמירה: האמנות, הקודים האתים והעקרונות נועדו להבטיח את כבודם ושלומם של המשתתפים.

מנשה סמירה: אני בטוח, שגם ההפקה וגם קשת עושים עכשיו בדק בית, כי הם נדרשים גם מולנו וגם מולכם לבדוק איך לא לעשות דבר כזה.

מנשה סמירה: צריכים לעשות בידור, צריכים לעשות טלוויזיה טובה, איכותית ומקצועית בלי סוג כזה של התנהלות.

מנשה סמירה: חשוב לשמוע את הגורמים הרפואיים שנמצאים כאן, האם זה סביר וחלק שגרתי.

מנשה סמירה: כנראה שלא.

מנשה סמירה: אנחנו חייבים לשים את זה על השולחן ולבחון את זה.

מנשה סמירה: אני אוסיף עוד דבר אחד.

מנשה סמירה: יש בדיקה שנעשית על ההתנהלות הרפואית: עד כמה ההפקה כן או לא היתה מעורבת, והאם זה נעשה בשירות ההפקה.

מנשה סמירה: מהעדויות שלהם כאן, אתה שומע שלא.

מנשה סמירה: אנחנו נצטרך לאמת את הדברים הללו.

מנשה סמירה: אנחנו בודקים את זה היום.

מנשה סמירה: אני רואה פה כמה בוגרי ריאליטי.

מנשה סמירה: הם יקבלו מאיתנו שאלון.

מנשה סמירה: אני מקווה שהם ישתפו פעולה.

מנשה סמירה: יש כ-300 כאלה שהשתתפו בתוכניות טלוויזיה בערוצים שלנו: בערוץ 2 ובערוץ 10.

מנשה סמירה: אנחנו כן רוצים לשמוע על החוויה ועל הטיפול.

מנשה סמירה: יש פה מקרים מאוד מסוימים שעלו על סדר היום, ואנחנו רוצים לראות את התמונה.

מנשה סמירה: כמו שאמר יו"ר המועצה, אנחנו נחדד את הכללים, את הדרישות ואת העקרונות, כדי לעשות כל מאמץ להבטיח שלא להגיע למקומות כאלה.

אלכס מילר: ניצן חן, בבקשה.

ניצן חן: אדוני היו"ר, אני מברך על הדיון הזה.

ניצן חן: יש מאות אלפי משקי בית שמחוברים בתשלום לערוץ 20, שמשדר 24 שעות את תוכנית "האח הגדול".

ניצן חן: לכן, יש לנו אחריות כרגולטורים, בוודאי כלפי ועדת החינוך של הכנסת.

ניצן חן: אני רוצה לומר את הדבר הבא: יש שורה של בדיקות שנעשות בימים אלה, מאז פרשת הכדורים.

ניצן חן: עוד הרבה לפני כן, הרגולטור דרש קוד אתי מאוד עשיר ומאוד נרחב מתוכניות הריאליטי.

ניצן חן: בקוד האתי הזה, שבו יותר מ-20 סעיפים, כתוב, בין היתר, שההפקה אמונה על שמירת כבודם של המשתתפים בתוכנית, ואסור לה להפעיל אמצעי לחץ, בין אם על ידי כדורים או כל דבר אחר, על משתתפי התוכנית.

ניצן חן: הקוד האתי הוא מאוד ברור, ועכשיו הוא גם הורחב.

ניצן חן: מעבר לכל הבדיקות שנעשות, גם של משרד הבריאות, אנחנו פנינו לרשות השנייה ולאיגוד הפסיכיאטריים.

ניצן חן: אני רוצה לחשוף בפניכם מכתב שקיבלתי במהלך הדיון הזה מיו"ר איגוד הפסיכיאטרים בישראל: "נשוא התלונות – ד"ר רבינוביץ, אשר ליווה את ההפקה – כלל אינו חבר האיגוד הפסיכיאטרי.

ניצן חן: אחד היחידים במדינה.

ניצן חן: אולי מכאן מתחילה הבעיה".

ניצן חן: כך טוען זאב, יו"ר האיגוד הפסיכיאטרי בישראל.

ניצן חן: אנחנו יודעים שאם הפסיכיאטר שההפקה בחרה אינו חבר באיגוד הפסיכיאטרים בישראל, יש לנו בעיה.

ניצן חן: אחד הדברים שקיבלה בסוף השבוע מועצת הכבלים והלוויין, כמי שמפקחת על ערוץ 20, זה הדבר הבא: אל"ף, היא מרחיבה את הקוד האתי בכל תוכניות הריאליטי.

ניצן חן: בי"ת, היא בונה מנגנון שינתק את הזיקה בין ההפקה לבין הפסיכיאטר.

ניצן חן: לא יכול להיות, שפסיכיאטר, מוכשר ומקצועי ככל שהיה, יהיה ת"פ של ההפקה.

ניצן חן: אני, חלילה, לא קובע מי צודק פה בעימות הזה.

ניצן חן: הפסיכיאטר חייב להיות אדם בלתי תלוי, שמקבל את מקור הסמכות שלו מגוף אובייקטיבי, כמו פרופ' רכס או משרד הבריאות.

ניצן חן: להפקה, שיש לה אינטרס להפוך את "האח הגדול" לתוכנית מצליחה.

ניצן חן: כבוד היו"ר, עם כל הבלמים שאתה רוצה לעשות - ובצדק – אני מציע לא לשכוח דבר אחד: לא היינו רוצים לחיות במדינה, שבה הרגולטור או ועדת החינוך קובעת לאזרח הישראלי במה לצפות.

ניצן חן: "האח הגדול" זו תוכניות מצליחה ומשגשגת.

ניצן חן: זה חלק מחופש הביטוי, במיוחד כאשר מדובר בערוץ בתשלום.

ניצן חן: כאשר אני משלם 14.90 שקלים בכל חודש, אני רוצה לראות את זה.

ניצן חן: אני לא מציע להחליף את העם.

ניצן חן: אני מציע, לדרוש מהרגולטור ומהמדינה, לקבוע מההפקה ניתוק מוחלט בין ההפקה לבין גורמי בריאות הנפש.

ניצן חן: ככל שיתברר שנעשו פה פויליש שטיקים וההפקה מעלה בקוד האתי שהרגולטור נתן לה, אנחנו לא נהסס - - -

אלכס מילר: האם אתם קבעתם מה צריך להיות היחס בין בריאות הנפש לאותן התוכניות?

ניצן חן: בוודאי.

אלכס מילר: איפה זה קבוע?

ניצן חן: אנחנו דרשנו.

אלכס מילר: אתה מבקש מאיתנו לא להתערב, אבל אם אתם לא קובעים את זה בכללים ויש פה מצב, שכל רופא שמשתתף בתוכנית כזו או אחרת יכול להחליט על דעת עצמו, מבלי להתייעץ עם אף אחד ומבלי להיות חבר בהסתדרות הרופאים, ולתת טיפול, כאשר לאחד זה עזר ולאחד זה גרם נזק, זה בעייתי.

אלכס מילר: זה בהתאם להחלטתו.

אלכס מילר: מה איכפת לו.

אלכס מילר: האם מישהו בדק האם אותו אדם בכלל יכול לקבל את התרופות האלה, האם יש לו אלרגיה או אין לו אלרגיה?

אלכס מילר: מי בדק את זה?

אלכס מילר: הוא מקבל את ההחלטות, בן אדם לוקח כדור ושותה אלכוהול ויכול למות באמצע התוכנית.

אלכס מילר: אז כל המדינה פה היתה מתהפכת.

מיכאל בן-ארי: הם מבוטחים מפני מוות.

מיכאל בן-ארי: שימותו, העיקר הכסף של ערוץ 2.

נסים זאב: זו תוכנית של מתאבדים.

נסים זאב: מה אתה כל כך מתרעם?

מיכאל בן-ארי: אני מתרעם, כי יש פה מדינה ויש פה אחריות כלפי האזרחים.

מיכאל בן-ארי: מה שאומר פה ניצן אלה דברים חמורים ביותר.

מיכאל בן-ארי: אמרת דברים חמורים ביותר.

ניצן חן: אני אשמח לשמוע את דבריך.

ניצן חן: תן לי רגע להשיב לכבוד היו"ר.

ניצן חן: אחרי תום הבדיקות, אם יסתבר שההפקה הפעילה לחץ על סער או על כל משתתף אחר - לא רק ב"אח הגדול", אלא גם בתוכניות ריאליטי אחרות בכבלים ובלווין – בניגוד לתנאי הרישיון שניתן להם, מועצת הכבלים והלוויין לא תהסס לקחת את אותו הרישיון שניתן להם, מבלי למצמץ לרגע.

ניצן חן: יחד עם זאת, נטילת כדורים זו לא עבירה, לא אתית, לא מוסרית ולא פלילית.

סער שיינפיין: לי אמרו שזה כדור שינה.

סער שיינפיין: זו עבירה פלילית בהחלט.

ניצן חן: לפני פרשיית הכדורים, היו עוד כמה פרשיות.

ניצן חן: פרידה לקחה את התנ"ך לשירותים.

אלכס מילר: מה זה קשור?

ניצן חן: זה קשור.

ניצן חן: בקוד האתי שהיה קיים עוד לפני פרשת הכדורים, כבר קבענו כללים והגדרות המחייבות את ההפקה.

ניצן חן: בין היתר נאמר שם, שההפקה אחראית שלא יופעל לחץ מסוג כלשהו על אחד המשתתפים.

ניצן חן: אם יסתבר שהיה לחץ, אנחנו נפעל בהתאם.

אילן אבישר: אנחנו לא רוצים לנתק את הרפואה מההפקה.

אלכס מילר: למועצת הכבלים יש את הרשות שלהם, והם יכולים להחליט מה שהם רוצים.

אלכס מילר: לכם יש את הרשות שלכם, ואתם יכולים להחליט על פי החוק על מה שאתם צריכים להחליט.

אלכס מילר: אני לא מבקש מכם לעשות סינכרוניזציה בין הדברים.

אלכס מילר: חבל שאתם לא מסונכרנים.

ניצן חן: יש הבדל אם אדם רוצה לרכוש ביוזמתו ערוץ נישה, לבין מדורת שבט עם 44% רייטינג בכל ערב.

רון טורקלטאוב: ואם זאת היתה תוכנית שבה מתוך 20 - - -

אילן אבישר: האחריות על התוכנית היא של ההפקה.

מנשה סמירה: האחריות היא של הזכיין וההפקה

נסים זאב: מאיפה יצא "האח הגדול"?

נסים זאב: זה יצא מהפסוק "הצילני נא מיד אחים, מיד עשיו".

נסים זאב: עשיו היה הבכור ליעקב.

פנינה טורנה: זה יצא מזה שהקדוש ברוך הוא בוחן כליות ולב.

נסים זאב: שאני לא אובן לא נכון: מבחינתי, התוכנית היא תוכנית זנותית לכל דבר.

מיכאל בן-ארי: בהחלט.

נסים זאב: אני חושב, שעושים חסד שנותנים כדורים למשתתפים שם.

אלירז שדה: אתה מדבר שטויות.

נסים זאב: אתה גם רוצה כדור?

נסים זאב: יתנו לך.

פנינה טורנה: היחס שלך מזלזל, אדוני.

נסים זאב: אני לא מזלזל.

פנינה טורנה: אני אישה נשואה, אני השתתפתי בתוכנית, אל תקרא לתוכנית זנותית.

פנינה טורנה: אני אישה מכובדת.

פנינה טורנה: אני נורא מצטערת.

אלכס מילר: אתם נמצאים בכנסת.

אלכס מילר: אנחנו לא מסננים דברים של חברי כנסת.

אלכס מילר: לא מתפרצים לדברים של חברי כנסת.

אלירז שדה: גם אם הוא מקלל?

פנינה טורנה: אבל הוא פגע בכבודי.

אלכס מילר: יש פה חוקים ברורים מאוד להתנהלות בוועדות הכנסת.

פנינה טורנה: אנחנו נהיה פה רק פעם אחת, כבודו.

פנינה טורנה: אנחנו לא נבוא כל יום.

פנינה טורנה: אנחנו באנו להתארח אצלכם.

אלכס מילר: אני מבקש לשמור על כבודה של הכנסת ולא להתפרץ.

אלכס מילר: יש לנו כאן סדרנים.

אלכס מילר: אם נגיע למצבו שבו אתם מפריעים, אנחנו נתחיל להוציא מכאן אנשים.

אלכס מילר: אני מבקש לשמור על דיון תרבותי.

רן תלם: אנחנו מפנים אליכם את הבקשה חזרה.

שרה לוין: אני הייתי בעונה הזו, ואני רוצה גם כן להשמיע את דעתי.

נסים זאב: תדברי אחריי.

נסים זאב: אני חושב שרק מסוממים יכולים להשתתף בתוכנית כזו.

נסים זאב: יתרה מזו, גם הצופים מסוממים לתוכנית.

נסים זאב: גם הם צריכים כדורים, לא פחות מאשר המשתתפים בתוכנית - תוכנית שאין בה שום תכנים, שום מסרים, שום ערכים.

פנינה טורנה: מאיפה אתה יודע?

נסים זאב: תסמכי עליי, אני יודע.

פנינה טורנה: תסמוך עליי, שאני מסרתי מסר לנשים מוכות.

נסים זאב: אוי, אוי, אוי.

פנינה טורנה: אל תזלזל.

פנינה טורנה: אין לי בעיה שיוציאו אותי, וגם בכוח.

פנינה טורנה: התוכנית הזו מהווה דוגמא להרבה אנשים בחוץ.

אלכס מילר: אני ביקשתי ממך להירגע.

נסים זאב: שלא יובן, שאני אתן גיבוי לתוכנית עצמה.

נסים זאב: אם יהיה צורך בכדורים, לתת כמה שיותר.

נסים זאב: אני בעד לתת כדורים.

נסים זאב: אי אפשר להישאר נורמאליים שלושה חודשים בתוכנית כזו.

פנינה טורנה: מי שלא נורמאלי בחוץ, לא נורמאלי בפנים ולא נורמאלי אחרי.

נסים זאב: מי שנורמאלי לא נכנס לתוכנית כזו בכלל.

פנינה טורנה: מי שנורמאלי נכנס כשיש לו מסר.

נסים זאב: מי שבא לתוכנית הזו, בא על מנת להתאבד בתוכנית.

פנינה טורנה: כאשר יש לו מסר, הוא נכנס.

נסים זאב: הרייטינג זה מה שחשוב לו.

פנינה טורנה: אדוני היקר, אני הצלתי נפשות.

פנינה טורנה: יש לי על זה מכתבים.

פנינה טורנה: יש לי על זה הוכחות.

נסים זאב: ההרס מהתוכניות האלה ידוע מראש.

פנינה טורנה: אני היוויתי דוגמא להרבה מאוד נשים שהיו במצוקה.

נסים זאב: לא ברור לי מדוע היו צריכים לשכנע את האדון הנכבד, אם יש עשרות אלפי מועמדים.

נסים זאב: למה היו צריכים דווקא לשכנע אותו שייכנס לתוכנית?

נסים זאב: אני לא קיבלתי תשובה על כך.

סער שיינפיין: קוראים לזה רייטינג.

נסים זאב: מדוע רק שנתיים לאחר מכן אדוני נזכר, שפעם לקח כדורים?

נסים זאב: למה שנתיים ישבת בשקט?

נסים זאב: האם קרה פה משהו?

נסים זאב: איזו רעידת אדמה קרתה פה?

נסים זאב: צריכים לבטל את התוכנית הזו.

נסים זאב: צריכים לשנות את התכנים.

נסים זאב: אנחנו מסממים פה את הנוער, משחיטים אותו.

נסים זאב: על זה צריך להיות הדיון בוועדת החינוך.

נסים זאב: איזה כדורים וכמה כדורים, זה לא מעניין פה אף אחד.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה להפנות את הדברים שלי כלפי הרשות השנייה וכלפי הרגולטור.

מיכאל בן-ארי: כלפי אנשי הערוץ השני אין לי טענות.

מיכאל בן-ארי: האלוהים שלהם הוא אלוהי כסף ואלוהי זהב.

מיכאל בן-ארי: מה שהם סופרים בסופו של יום זה כמה רייטינג וכמה פרסומות מכניסים.

מיכאל בן-ארי: לכן, הם לא רואים אף אחד ממטר ועושים כזה חוזה.

מיכאל בן-ארי: אני לא מבין איך במדינה מתוקנת אפשר להגיד לבן אדם: "בוא תשחק אצלי במגרש, ואפילו אם תמות לא תוכל לתבוע אותי".

מיכאל בן-ארי: הדברים האלה הם הזויים לחלוטין.

מיכאל בן-ארי: אין פה שום תום לב מאחורי הדברים.

מיכאל בן-ארי: כאשר אני עומד פה בצד, זה מזכיר לי את המקצוע שלי כהיסטוריון.

מיכאל בן-ארי: זה מזכיר לי קרבות גלדיאטורים.

מיכאל בן-ארי: מה שיש כאן זה קרב גלדיאטורים.

מיכאל בן-ארי: אדוני ניצן חן, אני רוצה להגיד לך שגם בקרבות גלדיאטורים העם רצה וביקש, אבל הקיסר היה הרגולטור ואם התנהלו דברים שלא כמו שצריך ערים היו מקבלות עונש: "8 שנים לא יהיה אצלכן משחק, ותצטרכו לנדוד למקום אחר כדי לראות איך אנשים מחסלים זה את זה".

מיכאל בן-ארי: אינו שונה במאומה כל הסיפור של "האח הגדול".

מיכאל בן-ארי: יכולים לספר סיפורים: "תרמתי והעברתי מסרים".

מיכאל בן-ארי: הכל נמדד לפי הכמות.

מיכאל בן-ארי: בכל דבר רע יש טוב.

מיכאל בן-ארי: בכל דבר טוב יש רע.

מיכאל בן-ארי: מודדים את הדבר, כמו שמודדים אדם וכמו שמודדים חברה.

מיכאל בן-ארי: מודדים על פי רובו ולא על פי מקצתו כמו שנוהגים לעשות בטלוויזיה: לוקחים פינה אחת ומעידים על הכל.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מודדים על פי רובו.

מיכאל בן-ארי: אני אאלץ ללכת לדוגמא שיצאה.

מיכאל בן-ארי: אומרים אצלנו, שאדם נמדד בכיסו, כוסו וכעסו – דברים שהוא רוצה להסתיר.

מיכאל בן-ארי: אני אתן דוגמא, שמשום מה נשכחה.

מיכאל בן-ארי: אחד מהמפיקים, יורם זק, התבטא ביטוי שאני לא מבין איך כל תנועות הנשים נתנו לתוכנית הזו להימשך עוד רגע אחד.

מיכאל בן-ארי: 48 שעות לאחר מכן הבן אדם הזה חזר לאותו מקום.

מיכאל בן-ארי: ואתה, ד"ר אבישר, אומר שאתם דואגים שזה לא יהיה מבזה או משפיל?

מיכאל בן-ארי: האם האמירה שהוא אמר זה לא מבזה או משפיל?

מיכאל בן-ארי: האם יש משהו מבזה או משפיל יותר מזה?

מיכאל בן-ארי: האם אתה יכול להעלות זאת על הדעת?

מיכאל בן-ארי: אני אפילו לא מעלה על דעתי להעלות את הדברים כאן במקום הזה או במקום אחר, אפילו לא בשירותים.

אילן אבישר: אומרים בערוץ 2: "נא להתנהג בהתאם".

אילן אבישר: התקרית שאתה מדבר עליה היתה במקרה בערוץ של כבלים.

מיכאל בן-ארי: זו היתממות במיטבה, כמו שכל מה שיש פה מסביב.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לסיים בסיפור קצר.

מיכאל בן-ארי: ילדה אחת מקריית ארבע עלתה יום אחד לאוטובוס.

מיכאל בן-ארי: שאל אותה הנהג: "האם את רואה את "האח הגדול"", היא אמרה: "אני לא יכולה לראות אותו, הוא כל הזמן בישיבה".

מיכאל בן-ארי: אני מאחל לכל עם ישראל שיהיה כמו אותה ילדה, שלא יראה את התוכנית המתועבת, המטופשת והמנבלת הזו של קרבות גלדיאטורים, שמישהו עושה משהו ואחר כך מצדיק את כל הרשעה הזאת, את כל ההבל שבו אתם ממלאים את הציבור.

מיכאל בן-ארי: 45% מהציבור אתם מוליכים.

מיכאל בן-ארי: המונים גם הלכו לראות גלדיאטורים מחסלים זה את זה.

מיכאל בן-ארי: האם זה אומר שיש לנו רשות?

מיכאל בן-ארי: אתם אומרים מה הכנסת מתערבת.

מיכאל בן-ארי: בוודאי שהכנסת מתערבת.

מיכאל בן-ארי: אנחנו לא נתיר פה קרבות גלדיאטורים.

מיכאל בן-ארי: אם הדבר היה נתון בידי, הייתי עוצר את ערוץ 2 מלעשות כסף על חשבון השחטה, הן של הציבור והן של הקורבנות שהם מכניסים לתוך המקום הזה.

שרה לוין: תסלח לי, אל תכתיב לנו מה לראות ומה לעשות.

סער שיינפיין: כאשר את תקבלי כדורים פסיכיאטרים, תדברי.

סער שיינפיין: את לא קיבלת.

סער שיינפיין: את לא יודעת אפילו מי הרופא הזה.

שרה לוין: ברור.

סער שיינפיין: לא להאמין.

סער שיינפיין: כל החיילים שלהם התייצבו מאחורה.

שרה לוין: אם היו מציעים לי, הייתי חושבת אם לקחת או לא.

שרה לוין: חוצפה.

שרה לוין: הוא יגיד לי מה לראות ומה לא לראות.

נסים זאב: מזל שרק בוועדה אין כדורים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מרשה לילדים שלי לצפות בתוכנית "האח הגדול", כי אכן מזכירה לי קרבות גלדיאטורים, כפי שאמר חה"כ מיכאל בן ארי: "והעם אכן רוצה לחם ושעשועים".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצד שני, מאוד קשה לברוח מזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם חייבים להיות מעודכנים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם כאשר הם לא צופים, הם באים לבית הספר ושומעים על הדמויות ורוצים להיות מתואמים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אני, כאשר אני יושבת כאן הרבה שעות, מפספסת את העובדה שמדי פעם הם צופים בתוכנית, לצערי הרב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני שבאתי לפה, צפיתי ביו טיוב בתוכניות ריאליטי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ראיתי קטעים מזוויעים של האח הגדול בעולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אתה ראית את זה, אדוני היו"ר?

אלכס מילר: מאיפה יש לך זמן?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתכוננת תמיד לישיבות, כמו שאתה יודע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הקטעים שם מזוויעים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאוד מקווה, שבמדינת ישראל אנחנו לא נגיע לרמה הזו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התוכנית הזו פוגעת בילדים ובנוער חד משמעית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין על מה לדבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה ברור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין פה שום ערכים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם כאשר גברת פנינה טורנה אומרת שהיא מביאה מסר, מעניין אותי לדעת איפה הארגונים הפמיניסטים שדואגים לשמה הטוב של האישה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אני לא שומעת אותם כאשר אנחנו רואים את הקטעים הבוטים כלפי הנשים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם כלפי כל ההתנהלות הפיזית והמינית בתוכנית הזו לא שמעתי את אותם ארגונים.

פנינה טורנה: גברתי את לא ראית את התוכנית.

פנינה טורנה: את מרשה לעצמך לשפוט, ואת לא ראית.

פנינה טורנה: זה לא מוסרי מה שאת עושה כרגע.

סער שיינפיין: את לא ראית שהם ניסו לשכנע אותי לקיים יחסי מין בתוך השירותים, לקיים יחסי מין במקלחת.

שרה לוין: יש גם דברים טובים בתוכנית.

פנינה טורנה: יש גם אנשים טובים שנכנסו.

פנינה טורנה: התוכנית היא מיקרוקוסמוס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל תפריעי לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול כמה כסף קיבלת על התוכנית.

אלכס מילר: מה זה קשור עכשיו?

פנינה טורנה: אני אגיד לך.

פנינה טורנה: בשמחה רבה אני אגיד לך: 120,000 שקלים.

רון טורקלטאוב: וכמה שמלות מכרת אחר כך?

פנינה טורנה: אני מרוויחה בחודש 600,000 שקלים.

פנינה טורנה: הרווחתי מעט מאוד בתוכנית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אגיד לכם למה אני אומרת את זה, כי באמת עומדים 10,000 איש כדי להשתתף בתוכנית.

פנינה טורנה: גברתי, אני מרוויחה 600,000 שקלים באופן רגיל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תפסיקי להפריע לי.

פנינה טורנה: אז תעריכי שנכנסתי לשם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרבה מאוד אנשים שנכנסים לתוכנית,אכן מרוויחים הרבה מאוד כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לחלק ניכר מהאנשים המשתתפים בתוכנית הזו, זו פרנסה מאוד טובה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך גם לזה להתייחס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חוץ מזה שהאנשים הם נרקיסיסטים, כמו שאמר העורך דין, והם מבקשים פרסום, אל תשכח שהם גם מקבלים כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם סער, כנראה, קיבל כסף.

סער שיינפיין: לא.

סער שיינפיין: לא קיבלתי.

רון טורקלטאוב: קיבל גרוש וחצי, אבל קיבל הרבה פרסום.

אלכס מילר: אנחנו מדברים כרגע על נושא אחר, ולא על הכסף שקיבל הוא או היא.

סער שיינפיין: שקל אחד לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר לכם, שפעם אחת בטעות ראיתי את הפסיכיאטר רבינוביץ, לפני כל הבלגן, והיתה לי תחושה שהוא לוקח תרופות פסיכיאטריות ומוהל אותן בהרבה באלכוהול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הסתכלתי עליו, ואמרתי: משהו פה לא בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שבוע אחרי זה התפוצצה כל הפרשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: להבדיל מאנשים שיושבים פה, אני לא רוצה להעביר את האחריות רק לקשת, רק להפקה, רק למועצת הרשות השנייה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול, איפה האחריות של אזרחי מדינת ישראל, של ההורים שחיים במדינה הזו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה באמת, כמו שאמר יו"ר מועצת הכבלים, הם לא יכולים להיות האח הגדול, האמא הגדולה, האח הגדול והאחות הגדולה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעבר לזה שנעשה פה טיפול, נטפל בזה מבחינה רגולטורית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם יודעים עד כמה אני מעריכה אתכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קשת עושה טלוויזיה טובה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי אפשר לבוא ולברוח מזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם עושים עבודה יוצאת מן הכלל, אבל יש לי תחושה שאתם צריכים קצת יותר אחריות על השתתפות האנשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנשים הם נרקיסיסטים ורוצים פרסום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאשר אתם או קופרמן ביקשתם מהפסיכיאטר להיות בתוכנית, האם היו לכם תנאים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם הוא יתבקש, במידה ויהיה צורך, לתת תרופות למשתתפים?

אלכס מילר: השאלות האלה כבר נשאלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא שמעתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ראיתי את זה בשידור חי בדרך לכנסת.

אלכס מילר: נציג משרד הבריאות, בבקשה.

גדי לובין: סוגיית המותר והאסור, הראוי והלא ראוי בכל מה שקשור לעשיית פסיכיאטר בתוכניות מן הסוג הזה, תיבחן בפרטנות ותנוסח מחדש בדקדקנות יתרה.

גדי לובין: הערה שנייה, שאני מבקש להדגיש, היא שטיפול תרופתי פסיכיאטרי, כמו כל טיפול רפואי אחר, הוא חיוני עבור מי שצריך אותו והוא עלול לייצר אי נוחות עבור מי שלא זקוק לו.

גדי לובין: לא נכון לתת אותו למי שאינו זקוק לו.

גדי לובין: אני לא יודע מה בדיוק קרה כאן מכיוון ששמעתי רק מעמד צד אחד.

גדי לובין: אני מבקש להעיר הערה ולומר: חלק מבין האנשים ששמעו את הדיון הזה והטיפול הפסיכיאטרי עלול להציל את חייהם, עלול להירתע מלקחת את הטיפול התרופתי.

גדי לובין: אני מבקש לאזן את זה באמירה הזו.

גדי לובין: לא לנסות ולהיגרר בגלל בעיה בטיפול מסוים באירוע מסוים, ומזה לגזור על הכלל.

אלכס מילר: יו"ר הלשכה לאתיקה, פרופ' אבינועם רכס, בבקשה.

אבינעם רכס: הדיון פה הוא מאוד יצרי, ואולי הוא משקף את האופי של האנשים שבאים והולכים לסוג כזה של תוכניות.

אבינעם רכס: העובדות לא ידועות לי.

אבינעם רכס: אני יודע אותן רק מתוך המדיה.

אבינעם רכס: המדיה צבועה באינטרסים כלכליים, ולכן אני לא יכול לקיים דיון מתוך ידיעה.

אבינעם רכס: אני יודע, שהתוכניות הנוכחיות עם פסיכיאטרית אחרת עוברות בשלום, ובשתי העונות האחרונות לא היה צורך בהתערבות תרופתית, ככל שאני יודע.

אבינעם רכס: יכול להיות שאנחנו מדברים פה רק בצירוף מקרים פרטני - ההתנגשות הקולוסאלית הזו בין סער לבין רבינוביץ.

אבינעם רכס: רבינוביץ הוא חבר בהסתדרות הרפואית, אבל הוא לא חבר באיגוד הפסיכיאטרי.

אבינעם רכס: לכן ללשכה לאתיקה יש סמכות עליו.

אבינעם רכס: אפשר לגזור מתוך זה דברים כלליים יותר.

אבינעם רכס: מנשה סמירה פנה אלינו באופן פורמאלי, וביקש שאנחנו נבדוק את האירועים, גם לגבי ההתנהלות המקצועית הפרטנית של אילן רבינוביץ וגם לגבי הסוגיה הרחבה יותר של הבריאות הנפשית של המשתתפים בתוכנית.

אבינעם רכס: אני רוצה להצביע בפניך, שרופא שנשכר על ידי ההפקה ללוות תוכנית נכנס באופן מובנה לניגוד אינטרסים.

אבינעם רכס: מצד אחד הוא צריך לרצות את ההפקה שמשלמת את שכרו, ומנגד הוא צריך להיות אחראי, על פי הקוד האתי, לבריאות הנפשית של האנשים.

אבינעם רכס: השאלה המרכזית, שאנחנו בלשכת האתיקה נצטרך לפתור, היא האם הרופא היה נאמן לאתיקה המקצועית.

אבינעם רכס: באתיקה המקצועית אין אפור.

אבינעם רכס: יש רק שחור או רק לבן.

אבינעם רכס: השאלה היא, האם הוא חצה את הקווים ועבר מהמחנה של הרפואה למחנה של הפקה.

אבינעם רכס: אם הוא השתתף במניפולציות – ואני אומר את זה בזהירות הכי גדולה, מפני שאני לא יודע את העובדות, אלא רק מתוך המדיה - אם הוא הלך לחברתו של סער ונפגש איתה, הוא בוודאי חצה את הקווים.

אבינעם רכס: על זה נצטרך לתת את הדעת.

אבינעם רכס: יושבים פה החברים הפסיכיאטרים שלי.

אבינעם רכס: אנחנו נשאל, האם ישיבה בחדר האח הגדול – ואני לא יודע כמה זמן היא נמשכת – נחשבת סשן מקצועי שבו אתה יכול לאבחן את הבן אדם.

אבינעם רכס: האם אתה יכול לתת לאדם כדור מבלי להסביר לו את שם הכדור, את תכלית הכדור ואת תופעות הלוואי?

אבינעם רכס: אלה סוגיות שיצטרכו לתת עליהן את הדעת.

אבינעם רכס: התשובות, ככל שאני יודע אותן מהמדיה, מעוררות שאלות קשות מאוד.

אבינעם רכס: אני מוטרד.

אבינעם רכס: אני חושב, שהנושא התפצל ליותר מדי ועדות.

אבינעם רכס: אני הייתי מציע למצוא איזושהי דרך לקשר את זה לוועדה אחת ויחידה, שתביא תשובות גם לבית הזה וגם לכלל החברה בישראל: מה עושים במקרה הפרטני, מה לא היה נכון במקרה הפרטני ומה אנחנו רוצים לעשות בעתיד בתוכניות הריאליטי.

אלכס מילר: נציגי ההפקה, אני אתן לכם להתייחס לכל הסוגיה באופן כללי.

אלכס מילר: כאשר אותו פסיכיאטר היה בשיחה עם המשתתפים, האם ההפקה צילמה את המפגשים האלה?

אלכס מילר: האם אותו פסיכיאטר תיאם את אותן המסקנות שהיו לו לאחר ששוחח עם המשתתפים על המשכיות של התוכנית?

אלכס מילר: האם כאשר הוא שוחח עם המשתתף והמשתתף חשף בפניו כל מיני סוגיות, הוא הלך להפקה וביקש לעשות דבר כזה או אחר בשביל שתהיה איזושהי המשכיות?

אלכס מילר: אני שאלתי גם את קשת את אותה שאלה.

אלכס מילר: עד כמה אתם בתור הפקה הייתם מודעים לפעולות של ד"ר רבינוביץ?

אלכס מילר: מה קורה היום עם הפסיכיאטר?

אלכס מילר: אני מבין שהוא כבר לא נמצא בתוכנית.

אלכס מילר: האם יש המשכיות של אותן סוגיות?

אלכס מילר: האם יש היום טיפול פסיכיאטרי-תרופתי?

אלכס מילר: אנחנו לא מבקשים שמות.

אלכס מילר: אנחנו לא נפרוץ את חיסיון המטופלים.

אלכס מילר: עד כמה הדברים השתנו מאז אותה התוכנית?

אלכס מילר: חשוב לנו לשמוע, עד כמה אתם הייתם מודעים למה שהוא עושה.

אלעד קופרמן: אני יכול להגיד לך, שבשתי העונות האחרונות אין לנו שום צורך בהתערבות פסיכיאטרית.

אלעד קופרמן: בפרקטיקה של התוכנית הזו, ההפקה של האח הגדול יודעת הכל.

אלעד קופרמן: אני אומר שוב: אנחנו עושים טלוויזיה.

אלעד קופרמן: יש רופא שאחראי לטפל באנשים, והוא מטפל בהם על פי שיקול דעתו בלבד.

אלעד קופרמן: אנחנו יודעים לעשות טלוויזיה.

אלעד קופרמן: מה שאותנו מעניין זה טלוויזיה.

אלעד קופרמן: אני אומר לך, שמה שקשה בתוכנית הזו באמת זה שאתה פוגש את עצמך.

אלעד קופרמן: זו התוכנית.

אלעד קופרמן: זה המכשול.

אלכס מילר: את זה הבנתי.

אלכס מילר: אני שאלתי, האם צולמו המפגשים בין המטופלים לבין המטפל.

אלעד קופרמן: בתור נוהל של התוכנית, אנחנו יודעים מה קורה בתוך התוכנית.

אלעד קופרמן: אנחנו מדווחים על מה שקורה בתוך התוכנית.

אלעד קופרמן: ברגע שמתעוררת בעיה - ויש כאן עניינים של צנעת הפרט, שאנחנו לא נחשוף אותם כרגע.

אלעד קופרמן: מתעוררת בעיה, כי חיים שם אנשים, כי קורה להם כל מיני דברים, כי הם פוגשים את עצמם, כי הם עוברים משבר – יש התערבות של איש מקצוע.

אלעד קופרמן: לאיש המקצוע יש חופש פעולה לעשות כל מה שהוא רוצה.

אלעד קופרמן: אני לא איש מקצוע כזה.

אלעד קופרמן: אני לא יודע להיות רופא.

אלעד קופרמן: אני יודע להיות איש טלוויזיה.

אלעד קופרמן: שאלתם קודם למה לוחצים על אנשים.

אלעד קופרמן: אני אספר לך סיפור.

אלעד קופרמן: הגיע אליי בחור חרדי, שנורא רצה להיכנס לבית האח הגדול.

אלעד קופרמן: ישבתי איתו פעמיים, ושאלתי אותו: "האם אתה מבין את ההשלכות של מה זה יכול לעשות לך בתוך החברה שלך, ברגע שיראו אותך בתוכנית שלנו?

אלעד קופרמן: " הוא אמר: "זה לא מעניין אותי".

אלעד קופרמן: כעבור שבוע הוא חזר אליי ואמר: "תשמע, אני הבנתי שבעצם ההשתתפות שלי אני יכול לגרום לעצמי נזק בסביבה שלי ונזק לילדים שלי.

אלעד קופרמן: אני מודה לך על כך שפתחת את עיניי".

אלעד קופרמן: מציגים פה תמונה לפיה אנחנו לוחצים על אנשים.

אלעד קופרמן: אנחנו אנשים.

אלעד קופרמן: אנחנו בני אדם.

אלעד קופרמן: גם בתוך הבית הזה מדובר על בני אדם.

אלעד קופרמן: כשם שלכם בכנסת קורים כל מיני דברים, כך גם בבית האח הגדול קורים המון אירועים הדורשים טיפולים רפואיים וטיפולים אחרים.

אלעד קופרמן: זו המציאות.

אלכס מילר: השאלה שלי היתה ברורה מאוד.

אלכס מילר: האם ד"ר רבינוביץ ביקש שלא לצלם את המפגשים שלו עם המשתתפים בחדר עם האח הגדול, בגלל החיסיון?

אלכס מילר: האם הוא תיאם את המסקנות שלו לאחר המפגשים?

רן תלם: בסוף העונה?

אלכס מילר: לא בסוף העונה.

אלכס מילר: סער נכנס לחדר האח הגדול, ושם מתחילה שיחה בין מטפל למטופל.

רן תלם: התשובה היא נורא ברורה: המפגשים האלה לא מצלמים.

אלכס מילר: אני מנסה לשאול אתכם את זה כבר פעם שלישית.

רן תלם: אנחנו מנסים לענות.

רן תלם: חשוב שתשמעו את האנשים שהיו בבית האח הגדול, ולא נתתם להם לדבר עד עכשיו.

אלכס מילר: אין לנו כבר בכלל זמן.

רן תלם: חבל שלא נתתם לאנשים לדבר.

רן תלם: נתתם רק לצד אחד לדבר.

אלכס מילר: כולם קיבלו כאן במה שווה.

פנינה טורנה: אני ביקשתי לדבר מתחילת הישיבה.

פנינה טורנה: תרשה גם לאנשים שעברו חוויה לדבר.

אלכס מילר: אנחנו כרגע לא מדברים על חוויה, גברתי.

אלכס מילר: אם נעשה כאן ישיבה על חוויות שעברתם, אני אתן לכל אחד לדבר.

אלכס מילר: אני בטוח, שלכל אחד יש מה להגיד.

אלכס מילר: אנחנו לא מדברים כרגע על חוויות.

אלכס מילר: אנחנו מדברים על מצב של התערבות של ד"ר כזה או אחר בתוכניות ריאליטי, וההחלטה שלו להתחיל בטיפול תרופתי-פסיכיאטרי למשתתפים.

אלכס מילר: זו כרגע הסוגיה.

פנינה טורנה: יש משתתפים שלא לקחו כדורים, כי הם החליטו לא לקחת.

אלכס מילר: אז אין בעיה.

פנינה טורנה: אנחנו בוגרים.

פנינה טורנה: אנחנו לא ילדים.

פנינה טורנה: אנחנו לא קטינים.

פנינה טורנה: אנחנו בוגרים, ואיך שנכנסנו ככה התנהגנו בתוך הבית.

אלכס מילר: גברתי, היית שם, נהנית, הכל היה בסדר.

פנינה טורנה: הכל היה מעולה, ברוך השם.

אלכס מילר: יפה מאוד.

אלכס מילר: האם את מסכימה שיש כאלה ויש כאלה?

פנינה טורנה: אבל יש כאלה ויש כאלה גם בחוץ.

פנינה טורנה: אדם צריך להכיר את עצמו לפני.

אלכס מילר: יש שני צדדים למטבע.

אלכס מילר: אנחנו כרגע לא מדברים על החוויות שאתם עברתם.

אלכס מילר: אנחנו כרגע מדברים על נושא אחר.

פנינה טורנה: אני גם לא מדברת על החוויות.

פנינה טורנה: אני מדברת על האחריות של האנדוידואל בתוך הבית.

שרה לוין: אני השתתפתי בעונה הזו, ואני רוצה גם להגיד מספר דברים.

אלכס מילר: אנחנו כבר מאחרים ב-20 דקות לישיבה הבאה.

אלכס מילר: אני רוצה לעשות סיכום ביניים, לפני שאנחנו נתכנס שוב לאחר הממצאים שיהיו לרשות השנייה ולמועצת הכבלים ומשרד הבריאות.

אלכס מילר: אנחנו נחשפנו למצב, שנראה לכל הגורמים האחראים בתחום הרגולציה ובתחום הרפואה מאוד בעייתי.

אלכס מילר: אני מבקש מכל הגורמים הרלוונטיים: הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, מועצת הכבלים ומשרד הבריאות, לקיים ועדות ובדיקות במהרה, ולהביא לוועדת החינוך מסקנות.

אלכס מילר: אני דורש מכם, לקבוע כללים ברורים בכל מה שקשור לבריאות הנפש בתוכניות הריאליטי.

אלכס מילר: לא יעלה על הדעת, שמטעם ההפקה ישנו אדם שיכול להיכנס באמצע התוכנית ולקבוע שאדם מסוים צריך לעבור טיפול תרופתי- פסיכיאטרי ולקחת כדורים.

אלכס מילר: במידה והוא עובר משבר וצריך לעבור טיפול כזה ואחר, ההמלצה צריכה להיות שהוא צריך לקבל את זה במקום שנועד לכך, עם האנשים שהוא בוחר, עם המשפחה שיודעת שהוא עובר את הטיפול הזה.

אלכס מילר: לא יכול להיות שדבר כזה נמצא בחדרי חדרים, בצורה סגורה, כאשר יש רק אדם אחד או שניים המכיר את כל הסוגיה הזו.

אלכס מילר: אני פונה אליכם, המפיקים: רבותיי, אתם לא יכולים לשבת כאילו לא קרה שום דבר, כאשר דברים כאלה קורים מתחת לאף שלכם.

אלכס מילר: לא יכול להיות שלא נדלקה לכם נורית אדומה, כאשר אדם מחליט על דעת עצמו.

אלכס מילר: גם אם הוא סופר רופא, הכי טוב בארץ, צריך לבקש חוות דעת של רופא נוסף ולשאול האם מה שקורה זה דבר מקובל ויכול לעבור לסדר היום.

אלכס מילר: אם, חס וחלילה, היה קורה דבר הרבה יותר גרוע באמצע התוכנית או אחרי התוכנית, אתם לא הייתם יוצאים מזה.

אלכס מילר: היה אדם, שהחליט על דעת עצמו שהוא מתחיל בטיפול כזה או אחר, ואף אחד לא מתערב ואף אחד לא ידע מזה, כי זה היה בינו לבין אותו רופא.

אלכס מילר: אם אתם רואים שיש התערבות של רופא פסיכיאטר מול משתתף כזה או אחר שעובר משבר, חייבת להידלק אצלכם נורה אדומה.

אלכס מילר: חייב להיות איזשהו מצב של בדיקה, האם הרופא הזה צדק.

אלכס מילר: האם רק בגלל שהוא החליט אתם מתחילים להעביר כדורים למשתתפים כאלה ואחרים?

אלכס מילר: האם כאשר הם נמצאים תחת טיפול מותר להם לשתות אלכוהול או אסור להם לשתות אלכוהול?

אלכס מילר: האם לא שואלים שאלות כאלה?

אלכס מילר: אולי כן ידעתם ולא רציתם יותר מדי לשאול שאלות.

אלכס מילר: אומרים לנו כאן שככה זה התנהל.

אלעד קופרמן: אנחנו נמצאים בדיונים בבית משפט בנוגע לשלושה תיקים.

אלכס מילר: אני לא ועדת חקירה.

אלכס מילר: אני לא עושה כאן חקירות.

אלכס מילר: אני לא קובע כאן האם ידעתם או לא ידעתם, האם היתה לכם אפשרות להתערב או לא היתה לכם אפשרות להתערב.

אלכס מילר: את הבדיקה יעשו כל הגופים הרגולטורים.

אלכס מילר: אתם תקבלו את התוצאות, ותצטרכו להתמודד עם כל מה שיהיה, לטוב או לרע.

אלכס מילר: אני מציע, שאתם תעשו בדיקה נוספת אצלכם, ותקבעו את כללי האתיקה שצריכים להיות בתוכנית.

אלכס מילר: לא הכל מותר.

אלכס מילר: יכול להיות שכל הנושא של השתתפות פסיכיאטר בתוכנית ריאליטי הוא דבר פסול.

אלכס מילר: פסיכולוג יכול לעזור, לסייע ולתת עצה.

קריאה: רופא פנימי מותר?

אלכס מילר: תלוי למה.

שרה לוין: זו תוכנית של שלושה וחצי חודשים.

שרה לוין: זה המון זמן.

שרה לוין: אנחנו חיים שם כמו שאנחנו חיים בחוץ.

שרה לוין: בחוץ אנחנו הולכים לרופאים.

סער שיינפיין: אני אף פעם לא הלכתי לפסיכיאטר.

שרה לוין: כי לא עמדת במצב כזה כמו שם.

סער שיינפיין: גם שם לא רציתי.

סער שיינפיין: רציתי לצאת החוצה.

סער שיינפיין: אלירז גם כן קיבל כדורים.

סער שיינפיין: הבן אדם היה עובר שטיפות מוח, והוא לא אומר מילה.

אלירז שדה: אתה מוציא את דיבתי.

אלירז שדה: תיזהר מבית משפט.

סער שיינפיין: אל תאיים עליי.

אלכס מילר: אם יוחלט, שמדינת ישראל יכולה להרשות לעצמה לערוך תוכניות, כאשר המשתתפים יודעים מראש שהם יכולים להיחשף ולהיפגע נפשית, זה צריך להיות ברור להם.

פנינה טורנה: אבל בכל העולם זה ככה.

פנינה טורנה: זה ברור.

פנינה טורנה: זו הטלוויזיה בעולם היום.

אלכס מילר: אלה שנותנים רישיון ואנחנו, צריכים להחליט האם אנחנו רוצים תוכנית שהמשתתפים בתוכנית הזו ייצאו עם נזק נפשי.

פנינה טורנה: אבל זה בכל העולם.

אלכס מילר: לא מעניין אותי מכל העולם.

פנינה טורנה: לא מספיק שאנחנו מדינה שעושה כל כך הרבה בעיות בעולם, אנחנו גם נהיה מפגרים.

אלכס מילר: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איזה בעיות אנחנו עושים בעולם?

פנינה טורנה: אני חיה בניו יורק שבועיים בחודש.

פנינה טורנה: אני אגיד לך איזה בעיות אנחנו עושים בעולם.

פנינה טורנה: אנחנו ממש עם למופת.

אלכס מילר: אני מבקש לקבוע כללים בכל מה שקשור לבריאות הנפש של משתתפי ריאליטי.

אלכס מילר: כך גם לגבי התוכניות שבהן עלול להיות נזק נפשי למשתתפים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איזה מסר יש לך?

פנינה טורנה: תאמיני לי, אני מייצגת את המדינה שלנו יותר ממך.

פנינה טורנה: מי שלא יודעת עם מי היא מדברת, כדאי שתעשה שיעורי בית לפני כן.

פנינה טורנה: אני מייצגת את המדינה שלנו הרבה יותר טוב ממך.

פנינה טורנה: אני נפגשת עם פוליטיקאים, אני נפגשת עם אנשים.

קריאה: הפוטנציאל של נזק גופני הוא גם רלוונטי, ואנחנו בודקים את שני הדברים במקביל.

אלכס מילר: קודם כל, צריכים להיות כללים ברורים לבדיקה של אנשים שעומדים להשתתף בתוכנית: האם הם יכולים לשרוד את התוכנית מבחינה מנטאלית, בצורה כזו שלא יצטרכו התערבות של טיפול פסיכיאטרי.

אלכס מילר: דבר שני: צריך שיהיו כללים ברורים, האם נדרש פסיכיאטר או פסיכולוג.

אלכס מילר: לדעתי, הנוכחות של פסיכיאטר בתוכניות כאלה מיותרת.

רן תלם: אדוני, אני מציע שכל אחד יתעסק במה שהוא מבין בו.

אלכס מילר: פסיכולוג זה די מקובל.

אלכס מילר: טיפול פסיכיאטרי- תרופתי בתוכנית הוא דבר בעייתי.

אלכס מילר: תעשו את הבדיקות שלכם, ותביאו את המסקנות לוועדת החינוך.

אלכס מילר: אנחנו נקיים ישיבה נוספת לאחר המסקנות שתביאו לוועדה.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.