ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 525, 2012-03-21 09:00

אמנון כהן: בוקר טוב, שלום לכולם, ברוכים הבאים לכנסת ישראל, אני פותחת את הדיון של והגנת הסביבה.

אמנון כהן: הנושא: הצעה לסדר היום – דיון מהיר – הסכמי קרקעות למגזר הדרוזי של חברי הכנסת דני דנון, חמד עמאר ומגלי והבה.

אמנון כהן: הבנתי שבזמנו היה הסכם לגבי אדמות משפחות גביש, גם קיבלתי מהמשפחה את התהליכים, כל ההיסטוריה בצורה מתומצתת על דף אחד.

אמנון כהן: הבנתי שבשנת 2008 עם הנציגים הבכירים במינהל, ישבו המשפחה למצוא איזשהו פתרון, הסדר.

אמנון כהן: פעם אחת ולתמיד לסיים את הסכסוך הזה או אי ההבנה הזאת שכל אחד יידע את מקומו, כל אחד יידע מה מגיע לו.

אמנון כהן: אני קורא מה שכתוב פה – בסעיף 4 כתוב "במרץ 2008 התקיימה פגישה בין הצדדים במשרדי מינהל מקרקעי ישראל בירושלים, בה נכחו מר אפרתי שהיה מנהל מינהל, מנהל אגף, מנהל מחוז ושייח' מר טריף ואחרים נציגי משפחת גביש.

אמנון כהן: בפגישה הם סיכמו כי הקרקעות נשוא הסכסוך יחולקו בין הצדדים כדלקמן: המשפחה תקבל 75% מהקרקעות, ואילו המדינה תקבל 25%.

אמנון כהן: בחודש אוגוסט באותה שנה ב-2008, התקיימה שנה נוספת עם המינהל, אז למעשה מנהל המינהל התחלף עם ירון ביבי, אמרו כי ההסכם הוא בגדר שלטונית שניתנה על ידי מי שאין לו סמכות לתיתה, ועל כן אינו מחייב.

אמנון כהן: סעיף 6 – אנו מבקשים את עזרתך, ופונים לחברי הכנסת".

אמנון כהן: בדרך כלל, אנחנו לא אוהבים להיכנס לנושא של משא ומתן בין המדינה כי זה נושא של הסכמים.

אמנון כהן: אבל ברגע שלא עומדים בתנאים, לא עומדים בהסכמים, באים הנה נבחרי ציבור ולא מן הנמנע שאנחנו צריכים להתערב, לשמוע איפה זה עומד.

אמנון כהן: ולא פעם אנחנו כחברי כנסת מהווים גשר בין אלף לבין בית, ברגע הזה זה משפחה מול מינהל.

אמנון כהן: ראשית, אני רוצה לדעת ישירות אם למינהל אנחנו ניגש, ואם אתם יש לכם פתרון אז אנחנו שמחים, אם אין פתרון תגידו לנו איפה הבעיה שנוכל לעזור, אולי אין לכם כלים, אולי החוק מגביל אתכם במשהו.

אמנון כהן: הבטחנו משהו – יש פה שאומר משהו לא חוקי, הבטחה לא סמכותית כאילו.

אמנון כהן: לכן אני רוצה לדעת מה הבעיה, המשפחה שנים רבות לא יודעת את המעמד שלהן.

אמנון כהן: אולי צריך לדבר עם השר, לא יודע איפה זה עומד - אנחנו כמובן רוצים לעזור.

אמנון כהן: מציע הדיון רוצה לומר משפט, נאפשר לו.

אמנון כהן: מייד אחר כך ניגש למינהל כדי שיתנו תשובות, ולפי התשובות נדע איך נתקדם.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: בוקר טוב לכולם, אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות לך על קיום הדיון החשוב הזה.

חמד עמאר: אני רוצה לברך את השייח'ים שהגיעו – משפחת גביש וכל הנציגים שהגיעו מירכא, מהצפון.

חמד עמאר: אני רוצה לתת סקירה בקצרה על המצב של הקרקעות במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אני עשיתי בדיקה רק בשביל הדיון הזה, רציתי לבדוק מה קרה בשנות החמישים, ואיך המצב של העדה הדרוזית היה בשנות החמישים, ומה מצבנו היום – אתחיל ביישוב ירכא, שם נושא הסכסוך עכשיו, והנושא של הבטחה שלטונית, אי הבטחה שלטונית.

חמד עמאר: קראתי את המסמך – שני יושבי ראש המינהל הבטיחו את זה, אחר כך אמרו שהם לא מוסמכים להבטיח, שזה לא הבטחה שלטונית.

חמד עמאר: אתחיל בירכא.

חמד עמאר: בירכא בשנות החמישים היו 65 אלף דונם.

חמד עמאר: היום ירכא משתרעת על 15 אלף דונם, אפילו פחות.

חמד עמאר: פקיעין – 16 אלף דונם, היום משתרעת 5,400 דונם.

חמד עמאר: עוספייא – 38 אלף דונם, היום 7,000 דונם.

חמד עמאר: בית ג'אן – 40 אלף דונם, היום 6,300 דונם, ג'וליס - 16 אלף דונם, היום 4,000 דונם, לא אמשיך ואסקור ישוב וישוב כי המצב מבחינת קרקעות היום בעדה הדרוזית הוא מצב מאוד קשה, וכאן הגענו למשפחה שיש לה את כל המסמכים שהקרקע שייכת לה.

חמד עמאר: אני קראתי את המסמך, אמרתי לא מספיק שאני אקרא את המסמך, אני רוצה לפגוש את שייח' מואפק טריף, לברר, אני רוצה להיות מוכן לדיון הזה – איך המשא ומתן התנהל.

חמד עמאר: ישבתי עם המשפחה, אחר כך ישבתי עם מואפק טריף.

חמד עמאר: שייח' מואפק טריף אימת לי מלה במלה מה שכתוב כאן.

חמד עמאר: אמר: "הגענו להסכם של 75% מול 25%, אני לא יודע מה קרה למינהל.

חמד עמאר: לפני שנתיים שולחים שאנחנו מאשרים 70% דונם, לפני 4-5 חודשים, חצי שנה, שולחים – אנחנו מאשרים לכם 230 דונם".

חמד עמאר: הרי הקרקע היא 470 דונם.

חמד עמאר: מה שמגיע מ-70% זה קרוב ל-350 דונם.

חמד עמאר: אנחנו כאן צריכים לבוא, והסכם שחתמו עליו שני מנהלי מינהל, ואישרו אותו, גם אפרתי, גם ביבי.

חמד עמאר: מי יותר מוסמך מהם במינהל שיכול להגיד שאני לא מאשר ולא מקבל את ההסכם שהיה?

חמד עמאר: לכן, אדוני היושב ראש, אנחנו כוועדה, אנחנו ככנסת, אמרת מאוד לעניין בהתחלת דבריך.

חמד עמאר: אנחנו ביחד הרבה זמן, ואנחנו רואים שאתה עם היכולות שלך והניהול שלך והניווט שלך אתה מצליח להגיע מאוד רחוק ולקחת את הוועדה למקומות הנכונים, ואני מאמין שאנחנו גם נסתדר בתכנון ובבנייה.

חמד עמאר: לכן, אני אומר לך, אדוני היושב ראש, כאן צריכה להיות אמירה.

חמד עמאר: זו משפחה שזה רכוש פרטי שלה.

חמד עמאר: זה זכות קניינית, זה לא באו והשתלטו על הקרקע, זה שלהם.

חמד עמאר: זה שלהם מזמן התורכים.

חמד עמאר: הטאבו שלהם משנת 1870.

חמד עמאר: מ-1870 הטאבו התורכי שלהם, אנחנו לא יכולים לבוא היום ולהגיד להם, אנחנו לא יכולים לתת לכם את זה, אנחנו רוצים לתת לכם 230, 240 דונם – צריך להגיד להם תודה רבה שהסכימו לתת 25% מהקרקע למינהל, על זה אתה צריך להגיד להם תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה ותודה על הדיון.

שכיב מוראד שנאן: אני מצטרף לכל מלה שחבר הכנסת חמד עמאר אמר, ומברך, חותם בעשר אצבעות.

שכיב מוראד שנאן: אני גם מקבל את זה, אדוני היושב ראש, שאתה תמיד אדם הגון, ישר.

שכיב מוראד שנאן: הדבר שעולה פה, אני רוצה שיירשם לפרוטוקול בצורה חד משמעית.

שכיב מוראד שנאן: מדינת ישראל בקטע של הטאבו והבעלות על הקרקעות, עולה לצערי הרב, מובילה את עצמה לסכסוך דמים כבד וקשה שיהיה עם העדה הדרוזית, כי העדה הדרוזית לא מתכוונת לוותר על סנטימטר אדמה אחד מהאדמות שלה שיש להם בהם טאבו בצורה ברורה וחד משמעית.

שכיב מוראד שנאן: אני מתריע, אדוני היושב ראש ומבקש, שהוועדה תקרא למינהל מקרקעי ישראל, כרשות שממומנת ומנוהלת על ידי מדינת ישראל ומפוקחת על ידה.

שכיב מוראד שנאן: לא ייתכן שהיא לא תכבד הסכמים.

שכיב מוראד שנאן: ההסכם הזה חייב להיות מכובד, וחייב להיות פתח להסכמים עתידיים נוספים במקומות אחרים ביישובים הדרוזים שהקרקעות בהם יש עליהן סכסוך.

שכיב מוראד שנאן: לא יכול להיות שהאנשים האלה שיושבים פה לפני שנתיים, שלוש, חזרו בקול תרועה רמה, בקול שמחה וחגגו בירכא, ושחטו כבשים והזמינו את כל העולם לארוחות.

שכיב מוראד שנאן: אני אומר לך בצורה חד משמעית, אדוני היושב ראש, וחברי, חבר הכנסת דנון, אני מדבר בשמו גם של חברי חמד עמאר.

שכיב מוראד שנאן: אנחנו לא ניתן גם כנציגי ציבור וגם כבעלי קרקעות שימשיכו להשתלח באדמות שלנו בצורה הזאת, הגיע הזמן לשים לזה קץ.

שכיב מוראד שנאן: אני אומר את זה לא כאחד שממריד, אני מדבר מגרונם ומשכלם של כל הדרוזים בכל המדינה.

שכיב מוראד שנאן: מה שהיה בכרמל, מה שהיה בבית ג'אן, מה שקורה עכשיו בירכא, מה שיש בחורפייש, מה שיש בכל הכפרים, המדינה מאבדת את בן הברית היחיד שיש לה שזה העדה הדרוזית.

שכיב מוראד שנאן: המדינה, אני אומר את זה, תכתבי את זה בפרוטוקול גברתי.

שכיב מוראד שנאן: המדינה מאבדת את העדה הדרוזית על מזבח שליטה בכמה גרגירי עפר שאינם ראויים, בני האדם יותר טובים מהעפר.

שכיב מוראד שנאן: תודה.

חבר הכנסת דנון, אתה בין המבקשים של הדיון.

דני דנון: אדוני היושב ראש, הייתי מבקש לשמוע את נציג מינהל מקרקעי ישראל.

אמנון כהן: קודם כל נאפשר ליועץ שר הפנים שהגיע במיוחד, הוא גם תושב המקום.

אמנון כהן: הוא יאמר משפט לפני כן, כי הוא בטח גם מלווה את הסיפור הזה.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

סעיד מועדי: אדוני היושב ראש, חבריי הכפר הנכבדים, ספק אם השר הממונה על המינהל יודע מה מתרחש בנושא הזה, כי אם היה יודע, בטוח שלא היה מסכים לזה.

סעיד מועדי: לא רק המנכ"ל, גם את מנהל המינהל, פה קורה דבר שלא מקובל על הדעת.

סעיד מועדי: יש הסכם, סיכמו, חתמו, ופתאום שום דבר לא זז.

סעיד מועדי: יש יד שמאל שלא יודעת יד ימין מה עושה.

דני דנון: מה עמדת שר הפנים בנושא הזה?

סעיד מועדי: עמדת השר - לאשר את ההסכם.

אמנון כהן: אתה נציג שר הפנים, לכן נשמע את העמדה שלך.

סעיד מועדי: אדוני היושב ראש, אני מסתובב בכפרים הדרוזים, ואני מרגיש התמרמרות במיוחד מהמינהל.

סעיד מועדי: לצערי, אני אומר את זה, וכאילו שאנחנו לא שותפים, או שהמינהל לא רוצה את השותפות הזאת, דברים קשים אפשר להגיד עד השמיים.

סעיד מועדי: יש זעקה, אני מבקש, אחרי הישיבה הזאת מהמינהל, לקחת את הדבר הזה בידיים, במחשבה צלולה ולפתור את הבעיה הזאת שכל תושבי ירכא מחכים לרגע הזה שהמינהל יישב ויפתור את הבעיה הזאת.

אריה ביבי: כל הדרוזים - לא רק ירכא.

סעיד מועדי: הדיון הזה הוא על ירכא, אני מבקש לא לכלול.

סעיד מועדי: אנחנו לא באנו להצטלם ולא באנו לעשות הצגה.

סעיד מועדי: באנו במיוחד בשביל הנקודה הזאת לפתור אותה עם משפחת גביש.

סעיד מועדי: אנא מהמינהל, תסיים את זה כמה שאפשר מוקדם.

אמנון כהן: הנה, קיבלת תשובה.

אמנון כהן: בבקשה, המינהל, תגיד לנו מה אתה אומר.

אמנון כהן: מר יעקב, כל החברים שדיברו, דיברו מגרונם של התושבים.

אמנון כהן: אלה אמוציות אמיתיות ונכונות, ולפעמים אתה יודע, הייעוץ המשפטי פתאום מבהיר נקודה, אבל פה מדובר במשפחות ותיקות, מבקשים נקודתי כרגע, לא מתכוונים להתפרס על כל האזורים שיש לנו בעיה.

אמנון כהן: ירכא כרגע, בוא נפתור את הבעיה, אני רוצה לדעת איפה אנחנו עומדים.

אמנון כהן: בבקשה, איפה הפלונטר שלך.

יעקב וידל: שתי ההבטחות השלטוניות שניתנו גם על ידי מר אפרתי וגם על ידי מר ביבי שרירות וקיימות, ההסכם שמדבר על 75% לאנשי משפחת גביש, ו-25% למדינה שריר וקיים, אנחנו עומדים מאחוריו.

יעקב וידל: אני אגיד לכם איפה הבעיה – הבעיה היא מאיפה לוקחים את ה-75% וה-25% מאיזה סכום של דונמים, ופה נוצרה הבעיה, משום שאם תסתכלו על ההיסטוריה של התביעה של משפחת גביש שהתחילה בשנת 70', בפסק דין על 3, או 4, דונם למשפחת גביש ובזה זה נגמר.

טלאל גביש: זה לא נכון.

יעקב וידל: לאחר מכן נפתח הדיון מחדש ב-87' על הסיפור הזה, דובר שם על 67 דונם, זאת הייתה התביעה של משפחת גביש.

יעקב וידל: בשנת 99' משפחת גביש הוסיפה לתביעה עוד סדר גודל של כ-400 דונם, שעדיין לא נכנסו כי המשמעות של התביעה של ה-400 דונם היא ביטולי תביעות הסדר אחרות שהיו.

אני רוצה להבין.

אתה אומר בשנות ה-70' היה 3, 4 דונם.

יעקב וידל: ב-87' זה התרחב ל-65 דונם.

יעקב וידל: ב-99' ניסו להכניס להליך הזה, ומאז אנחנו באיזשהו במשא ומתן.

יעקב וידל: ההבטחה של מנהל המינהל, ואני בדקתי את זה לפני שבאתי לפה גם של יעקב אפרתי וגם של ביבי, היו על הבסיס של 67 דונם, על זה זה התבסס, לכן אני חושב שיש פה את הויכוח.

יעקב וידל: הויכוח הוא פה לא על 25%, 75%, ההחלטה הזאת קבילה, היא בסדר.

מאיפה זה ייגזר מ-67 או מה-400 דונם.

יעקב וידל: הבעיה היא מאיפה אתה גוזר את ה-25% ואת ה-75%.

כשאתם קיבלתם החלטה ב-2008, על איזה בסיס אתה אומר דיברתם?

יעקב וידל: על בסיס 67 כי לא היה משהו אחר בהסדר.

דני דנון: זה כתוב בהסדר?

יעקב וידל: בסיכום לא כתוב.

חמד עמאר: הטאבו התורכי על כמה דונמים?

אמנון כהן: ב-2008 כאשר דיברתם על 25% 75% על איזה גודל שטח דיברתם?

יעקב וידל: ב-2008 בשני הדיונים שנערכו, דובר על 67 דונם, לא דובר על יותר מזה, כי ה-400 שהוכנסו הם עדיין לא בתביעה בכלל.

חמד עמאר: למה כאשר עשיתם את ההסדר איתם לא רשמתם 67 דונם, 65 דונם, למה השארתם את זה ריק?

יעקב וידל: איפה זה נשאר ריק?

חמד עמאר: עכשיו שאל אותך היושב ראש, האם רשום שם שזה 65 דונם, ובהסכם שנחתם?

יעקב וידל: אני לא רשמתי את הפרוטוקול, אני לא אחראי עליו.

יעקב וידל: עובדה שאני בדקתי גם עם הפרקליט שנכח בישיבה, מדובר בפירוש על מה שהיה בהסדר.

ב-2008 כאשר ישבתם עם המינהל עם כל הצוות הזה, אתה ישבת כבודו?

קריאות: היינו.

אמנון כהן: על איזה גודל דיברו.

אסעד גביש: דיברנו על כל השטח, לא דיברנו על 3 דונם או 4 דונם כמו שהוא מדבר.

אסעד גביש: מההתחלה אנחנו תבענו את כל השטח.

אסעד גביש: השטח הוא 470 דונם, לא כמו שהוא מדבר.

אמנון כהן: מה שדיברתם ב-2008 – חשוב לדעת.

אסעד גביש: 470 דונם, השטח שלנו הוא רצף.

אסעד גביש: אין לאף אחד דונם בתוך השטח לא למינהל ולא לכפר ירכא.

אסעד גביש: כל השטח רצף כמו השולחן הזה.

אמנון כהן: מה כתוב בפרוטוקול?

יעקב וידל: הסיכום של 2008 אומר – "המינהל יביא בפני הוועדה לטיפול בסכסוכי קרקעות בפרקליטות המדינה חיפה והצפון הסדר של 25% 75%, בגין הקרקע נשוא המחלוקת המשפטית".

יעקב וידל: נשוא המחלוקת המשפטית – מה שנמצא היום בבית המשפט הדבר היחידי זה התביעה הקטנה.

איפה מוכיחים לנו מה זה נשוא הקרקע, איפה זה מופיע?

יש לך את התביעה שלהם?

אסעד גביש: הוא יש לו את המסמכים שלו.

אמנון כהן: מאיפה אתה מתבסס 67 לא 400?

אמנון כהן: לא הבנתי את זה.

יעקב וידל: זה הדבר היחידי שנמצא במחלוקת משפטית.

שכיב מוראד שנאן: אתה אומר שהתביעה הוגשה רק על 67 דונם, או שנשוא המחלוקת המשפטית זה כל הקרקע?

שכיב מוראד שנאן: את מי אתה מנסה לבלף?

יעקב וידל: התוספת של ה-400 דונם היא נמצאת בבית המשפט רק לא דנו עליה, עוד לא פתחו את תהליך ההסדר עליה אפילו.

פואד ח'יר: אדוני, המינהל כבר הציע 250 דונם, איך הוא הציע בעבר 250 דונם כשמגיע למשפחה 60 דונם?

פואד ח'יר: או שהמשפחה גנבים או שהם צודקים?

פואד ח'יר: הטענה היא אחרת.

פואד ח'יר: הטענה היא שבשנות ה-60' הגיע אבו-יעקב לכפר ירכא, הוא דיבר על מגילת העצמאות, על שוויון זכויות, הוא ביקש את הקושאן בשביל להחליף אותו בדגל כחול לבן בטאבו.

פואד ח'יר: הסבא בטוב ליבו נתן את הקושאן על מנת לקבל את הטאבו, זה כל הסיפור.

פואד ח'יר: פה מתחיל ופה נגמר, גנבו את הקושאן של המשפחה, מאז הכניסו את המשפחה לתוך התנהלות משפטית, המשפחה היה לה קשה לעמוד בה, עם מאות אלפי דולרים הרבה מאוד שנים.

פואד ח'יר: אני לא מבין עכשיו את המלה הסדר, הסדר עושים עם הפלסטינים עם על סכסוך.

פואד ח'יר: אנחנו לא מבינים מה הסכסוך כאן.

פואד ח'יר: האדמה מגיעה למשפחה בקושאן.

פואד ח'יר: התנהלה מערכת משפטית במשך הרבה מאוד זמן.

גודל הקושאן, כמה אתה אומר?

פואד ח'יר: גודל הקושאן כ-400 דונם.

פואד ח'יר: המערכת המשפטית התנהלה כשהמינהל טען שהקושאן מזויף, וכך בעצם ניסו להגיע להסדר.

פואד ח'יר: אם הקושאן מזויף, על מה ההסדר, תכניסו את המשפחה לכלא?

פואד ח'יר: אבל לפני כעשר שנים הביאו את הקושאן מתורכיה, ואז המינהל טען שהם לא דנים על נייר של מדינה זרה.

פואד ח'יר: האם אתם מכבדים קושאן תורכי, כן או לא?

פואד ח'יר: לפני כמה שנים הם כן אימתו את הקושאן, ואז מנסים להגיע להסדר.

פואד ח'יר: אדוני, אני את המלה הסדר לא מבין.

פואד ח'יר: האם הסדר הוא רק לגבי מוחמד דורזי, או הסדר גם לגבי אנשים שהם לא דרוזים?

פואד ח'יר: אנחנו טוענים על האדמה.

פואד ח'יר: לדעתי, אפשר על ה-400 דונם לא לתת 25% למינהל, בואו תנו 25% ל-18 כפרים דרוזים.

פואד ח'יר: בואו נעשה שם עוד איזושהי חלקה שצעירים דרוזים עם בעיות קרקע מאוד קשות – את ה-25% שהמינהל רוצה לקחת מה-400 דונם למה לתת למינהל?

אתם הולכים לבית המשפט לתבוע לפי הקושאן התורכי?

פואד ח'יר: המשפחה מתנהלת משנות ה-60' - - -

יכול להיות שהמדינה עושה בעיות, בוא נגיד כך.

יכול להיות שהמדינה, בוא נגיד, אני קצת מקצין גם, לא רוצה לתת - יש בית משפט.

אני חושב אם יש זכות ויש לך מסמך מתורכיה שהוא מעיד על הגודל של השטח, יכול להיות שלא צריך לוותר אפילו על 25% אלא לקבל 100% אם זה מגיע בטאבו לאותה משפחה.

אני אומר, אם יש זכות מסמך מתורכיה שהוא מעיד על הגודל של השטח, יכול להיות אם זה מגיע בטאבו לאותה משפחה, איפה זה נמצא בתביעה הזאת?

אם יש תביעה אז כחברי כנסת קשה - - -

פואד ח'יר: אנחנו טוענים שאין סכסוך, האדמה בקושאן שאחר כך היה אמור להיות מומר לטאבו מגיע לאדמה.

פואד ח'יר: על מה אנחנו דנים, מה הסכסוך אני לא מבין?

פואד ח'יר: אדמת משפחה - - -

המינהל מאמץ את הנייר הזה?

פואד ח'יר: המינהל משך אותנו למשפטים, המינהל בכלל לא הכיר בקושאן התורכי.

פואד ח'יר: כשהביאו את הקושאן הוא טען שזה מזויף.

פואד ח'יר: לפני כמה שנים, כאשר המשפחה עלתה לאדמה בשביל לעבד אותה, אז הגיעו בלי צו משטרה ופינו אותם בכוח.

פואד ח'יר: ישב פה הבן של המשפחה, כמעט שלוש שנים בכלא.

פואד ח'יר: הגיעה התקשורת, ואז כינו את הדרוזים – גנבים, פושעים, לאומנים.

פואד ח'יר: אז בציבור הלאומנות הזאת הפכה למלים מאוד גסות.

פואד ח'יר: כשהמשפחה אפילו באה היום לדבר עם התקשורת, אנחנו אפילו מגלים שאנחנו לא מעניינים את הציבור.

פואד ח'יר: אין לנו רייטינג בציבור.

פואד ח'יר: אנחנו פה כבודו, ואנחנו מבקשים שתקבע שהאדמה שייכת ל- - -

קביעה כזו אני לא יכול, אבל אני כן אשמע חברים כי הם ביקשו את הדיון.

אני כן אכנס לעובי הקורה, אנחנו ניזום דיון אצל השר, נלמד את הסוגיה לעומק, אם אפשר לפתור אותו בדרך של הבנה הדדית אני חושב שהכי טוב, אם לא, יש לכם תמיד את הכלי הזה של ללכת לבית משפט.

שכיב מוראד שנאן: אדוני היושב ראש, חשוב שנציג המינהל ייתן תשובה לטענה של 67 – 250.

אמנון כהן: אין לו תשובה כרגע.

מגלי והבה: מה זאת אומרת?

מגלי והבה: אדוני, אני רוצה להבין.

מגלי והבה: נציג המינהל אין לו תשובה, מה זאת אומרת?

אמנון כהן: יש לו תשובה, לא שמעת את התשובה.

חסיין פארס: למעשה, אני הכנתי מצגת גדולה שנותנת רקע ותמונת מצב בכל מה שקרה מאז קום המדינה בירכא.

חסיין פארס: מה קורה אחד לעשרים שנה, ואני מתנצל שזה קרה לי הפעם – רציתי להגיע מוקדם יותר.

אמנון כהן: איפה אתה רואה את הפתרון בוא נגיד, לא את הבעיה, את הבעיה אנחנו הבנו.

אמנון כהן: גם רקע, משום שהפתרון הוא חלק מפתרון כולל רקע, ויש פה בעיה אקוטית שהיא נותנת בהחלט גם סימנים.

אמנון כהן: עכשיו עסקתי בכמעט הריסת בית בירכא, וסוף סוף עם המינהל יחד הצלחנו להגיע לאיזשהו הסדר, ולא היה חסר שיהיה הריסת בית, ואני אומר לכם, זה לא המקרה.

אמנון כהן: אין פה דגל שחור שמתנוסס מעל כולנו, שאדם בא ואומר אני בונה על אדמת מדינה, זה גם לא יקרה.

אמנון כהן: אני לא מוכן ואף אחד לא נותן יד לדברים מהסוג הזה.

אמנון כהן: 51% מאדמות - - - אתמול ישבתי על המצגת 6 שעות, ישבתי עליה מאז קום המדינה עד היום – 51% רבותיי, בדיוק, בשתי טענות.

אמנון כהן: טענה אחת – קושאן לא נכון, וטענה שנייה אדמת טרשים.

אמנון כהן: למשל, באדמת הסכסוך שכמעט הייתה הריסה, הסלע שייכת למדינה, והאדמה שייכת לתושב.

אמנון כהן: אבל הבאתי בחור מחיל האוויר שהוא היה ראש מדור לפיענוח תוצאות והוכיח לי שהפוך - 70% ניתן להכשרה ו-30% אדמת טרשים.

אמנון כהן: זאת אומרת, הנושא הוא פרשנות, הופקעו 51% בפועל מאדמות ירכא, כל הדרוזים פה אבל בעיקר ירכא.

אמנון כהן: זה מין תקנה, חוק, שהמינהל עובד איתם, דרך הדבר הזה אפשר להגיש - - -

מגלי והבה: אדוני, יושב ראש המועצה, אני מבקש שתתייחס ספציפית למקרה שהמדינה החרימה להם את הקרקע, הגיעה איתם להסדר, והיא לא עומדת בהסדר, לא המינהל ולא הממשלה.

מגלי והבה: אני מעיר לו בשביל להאיר לו את הדרך.

אמנון כהן: אל תעיר לו, הוא יודע את העבודה.

מגלי והבה: אבל תסלח לי, הדיון הזה היום הוא על הנושא הזה כרגע.

מגלי והבה: בחמש דקות אפשר לדבר, בדקה אפשר לדבר 420 מלים למי שלא יודע.

מגלי והבה: אם תתנו לי שלוש דקות, אני אדבר אלף מלים ואני אגע בכול.

מגלי והבה: אני אעשה זאת שוטף.

מגלי והבה: אני לא אדבר ספציפית, צריך לראות את כל הבעיה כולל, אי אפשר להסתכל רק על בעיה ספציפית בלי לראות את המכלול בכללותו.

מגלי והבה: כפר ירכא היום מונה 16,000 תושבים.

מגלי והבה: הכפר יושב על 13 אלף מטר מרובע שטח שיפוט, כאשר היה לו 38 אלף שטח שיפוט.

מגלי והבה: מתוכם תמ"א 35 סגרה אותי רק על 4,500 מטר בלבד, זאת אומרת, שטח שיפוט שהוא על הנייר בכלל, אתה לא יכול להתעסק איתו בשום דבר, משום שתמ"א 35 אני מקווה נזיז את הקו הזה, קו אדום, רק בהחלטת ממשלה נוכל לעשות תכנון לשטח שלך.

מגלי והבה: אין כזה דבר בעולם שלך יהיה שטח שיפוט שלא תוכל להוציא עליו שום תכנית קרקע.

מגלי והבה: דבר שני, איפה שיש חורש טבעי, ואיפה שיש חורש זיתים, הפכו אותו לחורש טבעי, כך שכל ה-13 אלף אני יכול לתכנן כראש רשות על 4,000 דונם בכלל, זאת מדיניות לא בריאה, מכוונת ואיננה בריאה.

מגלי והבה: אני עכשיו לקחתי לעשות תכנית ל-35 שנה קדימה לכפר ירכא, אני לא מסוגל, אני לא יכול.

מגלי והבה: פה שמורת טבע, פה חורש טבעי, ופה תמ"א 35 סגרה אותי.

מגלי והבה: זאת אומרת, 13 אלף דונם, אני יכול לתכנן עליהם אך ורק על 4,000 דונם, - - - יש לי אזור תעשייה שהוא 1,200 דונם.

מגלי והבה: זאת אומרת, בצד דרום יש לי שטח אש, הימ"חים של צה"ל שם, לא יכול לתכנן.

מגלי והבה: בצד צפון מדרון תלול, לא יכול לתכנן, אז יש לי רק דבר אחד – לעוף אני לא יודע, צריך לחפור בקרקע.

דני דנון: אדוני ראש הרשות, זה לא הנושא שלנו היום.

דני דנון: אני אשמח לעזור לך בנושא הזה, אבל אנחנו באנו לנושא אחר.

דני דנון: הנושא שלנו היום משפחת גביש, אני מכיר את הנושא גם כמפקד משמר הגבול לשעבר, פעלנו שם במקרה לצערנו וגם עכשיו.

דני דנון: יש סכסוך, הגענו להבנות.

דני דנון: הגיעה המשפחה עם המדינה להבנות ש-25% למינהל, המינהל זה בתוך אדמת הכפר בסופו של דבר לתושבים, לא המינהל יפתור נכון לתושבים כי אנחנו נתכנן עליהם דברים, ו-75% צריך לכבד את ההסכם הזה.

דני דנון: ההסכם הזה על כל האדמה הזאת, על אדמה מסוכסכת שלפי הקושאן התורכי, הקושאן הוא לא מזויף.

דני דנון: הביאו דוגמה של קושאן מתורכיה, הוא לא מזוייף.

דני דנון: אני חושב שדווקא המקרה הזה הוא סמן ימני, ואני אומר לכם כראש מועצה, אני לא אוכל להסתכל לשום צעיר בעיניים.

דני דנון: מנכ"ל שר הפנים אתמול ביקר אצלנו ביישוב, הוא אמר לי מה קורה עם הצעירים?

דני דנון: ישבתי עכשיו עם 800 צעירים שהם עשו פייסבוק, דיברתי איתם, כל הבעיות סביב התמ"א - - -

כרגע משפחת גביש, מה אני עושה איתה?

זה סמן ימני, שאם זה לא יקרה, אני אומר לך יהיה תוהו ובוהו.

חייבים לכבד את ההסכם הזה.

אמנון כהן: כבודו נפגש עם השר, עם מנהל מינהל לקדם את הנושא?

אמנון כהן: בהחלט, עם מנהל המינהל אנחנו בשיח איתו, אמר ההסכם עומד בעינו מבחינתי.

אמנון כהן: לב הסכסוך, האם זה באמת 400, או מה שאמר הנציג של המינהל בצפון – הסכסוך הוא על 400 דונם, כל הקושאן עצמו צריך לכבד אותו כפי שהוא.

אמנון כהן: צריך לכבד אותו אדוני כפי שהוא ולהמליץ בפני השר ללכת על כיבוד כפי שהוא, יפה שעה אחת קודם.

אמנון כהן: אני מכיר את המינהל היטב, צריך ללכת ולכבד אותו על 400 דונם על פי הקושאן.

חמד עמאר: אני רוצה לשאול את נציג המינהל שאלה.

חמד עמאר: אתם הצעתם בחודש שמיני 2011 – מנהל מחוז צפון הציע למשפחת גביש 230 דונם.

חמד עמאר: אתה מודע להצעה הזאת?

יעקב וידל: הייתה הצעת פשרה שגבי גיבש אותה.

חמד עמאר: אז מה שדיברת בהתחלה על 65 דונם תשכח.

יעקב וידל: תן לי לסיים.

יעקב וידל: הוצעה הצעה שהיא הצעת פשרה, היא לא נענתה ולכן היא בטלה.

חמד עמאר: אז הצעתם 230 דונם.

יעקב וידל: היא לא נענתה ולכן היא בוטלה, היא לא בתוקף.

חמד עמאר: כל הכבוד.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת המציע דני דנון.

דני דנון: אני לפני כשלושה חודשים ביקרתי ביישוב ירכא בביתו של מר עפיף עבאד, הגיעו נכבדי העדה והציגו בפניי מסמכים.

דני דנון: אני לא שופט, אמרו יש פה עוול, פוגעים בנו, אני לא אחזור על הדברים שנאמרו על קשר הדם, על החשיבות, כולנו יודעים, כולנו מכירים לא צריך לחזור על הדברים האלו.

דני דנון: אבל אמרו פוגעים בנו, ויש פה עוול, פשוט מתעמרים בנו.

דני דנון: לכן ביקשתי את הדיון הדחוף, וביקשתי מחבריי חברי הכנסת להצטרף כיוון שזה נושא שנמצא על שולחנם זמן רב.

דני דנון: מה שאני מבקש היום מחבריי מהמינהל לא להכריע פה, אין לנו את המנדט להכריע.

דני דנון: אבל בואו, תנו תשובה בכתב למשפחה, תגידו זוהי עמדת מדינת ישראל.

דני דנון: אנחנו טוענים שמגיע לכם 67 דונם בלבד, ולפי ההסכם שנחתם בתאריך כך וכך, אתם מקבלים 75%.

דני דנון: לגבי שאר האדמות אנחנו לא מכירים בזה, אבל שמדינת ישראל תבוא ותגיד מהי עמדתה, ועם זה יוכלו ללכת האנשים שפה לבית המשפט ולקבל צדק.

דני דנון: היום מה שקורה, יש שיהוי, עובר זמן והולכים לעוד דיון ופחות דיון.

דני דנון: אני לא יודע כרגע איפה הצדק נמצא, אין לי את הכלים המשפטיים להחליט אם הצדק נמצא אצלם או אצל המינהל, אבל מה שאני כן יודע, שההתנהלות מול התושבים, ההתנהלות מול המשפחה היא התנהלות לא מקובלת.

דני דנון: התנהלות של לך תבוא, היה ירון ביבי, החליף אותו עכשיו בנצי ליברמן, יחליף אותו מישהו אחר בעוד שנתיים שלוש, בינתיים הזמן עובר.

יעקב וידל: אגיד לך מבחינה משפטית, ואני אסביר לך איפה זה עומד משום שזה לא עניין שעכשיו מישהו צריך להחליט אם זה 260, 67 או 400.

יעקב וידל: העסק הוא שהתביעה על 67 עדיין נידונה בבית המשפט.

יעקב וידל: ה-400 מתחיל להידון כאשר כדי לדון עליה צריך לבטל 11 תביעות אחרות.

יעקב וידל: הוצעה הצעה של 260 דונם בזמנו כהצעת פשרה כדי לגמור - - -

דני דנון: מתי הוצעה ההצעה הזאת?

יעקב וידל: בתאריך שאמר חבר הכנסת.

יעקב וידל: ההצעה הזאת הוצעה כדי לצאת מבתי המשפט ולהגיד בוא נגמור את הסאגה הזאת של בתי משפט.

אריה ביבי: למה צריך להסכים?

יעקב וידל: הוצעה הצעה שלדעתי אם תראו אותה על פניה היא נדיבה, כי מ-67 ששני ראשי המינהל חתמו עליה ואמרו שזה ה-25% 75%, מדובר פה על 230, לא זוכר כמה.

דני דנון: בהצעה שהצעתם מי בחר את החלקות אתם או המשפחה?

קריאות: הם.

יעקב וידל: לא, מנהל המחוז שלי.

יעקב וידל: מנהל המחוז שלי העביר להם הצעה מסודרת שהם היו צריכים לתת עליה את התשובה, לא קיבלו.

אמנון כהן: הם לא קיבלו או לא ענו?

מאג'ד גביש: - - - אבל חסר לנו עוד 100 דונם של ה-75%.

אמנון כהן: חבר הכנסת ביבי, בבקשה.

אריה ביבי: אדוני, אני מכיר את משפחת גביש.

אריה ביבי: אני לא מכיר אותם זייפנים, אני לא מכיר אותם גנבים, אנשים ישרים.

אריה ביבי: הם באו, יש להם אדמה, יש להם קושאן על האדמה, ואם הקושאן אמיתי ובדקו את הקושאן, למה הם צריכים להסכים על 250 דונם?

אריה ביבי: למה?

אריה ביבי: אתה תגיד לי את זה, או שמישהו אחר יגיד לי את זה.

אריה ביבי: אם הם זייפנים, בוא נכניס אותם לבית סוהר.

אריה ביבי: אם הם רמאים, בואו נטפל בהם בתור רמאים.

אריה ביבי: נביא את יחידת הרמאויות שיבדקו אם הם רמאים.

אריה ביבי: אבל אם הם צודקים, מה צריכים לעשות להם?

אריה ביבי: לקחת אותם ושהאדם הפרטי התמודד מול הממסד.

אריה ביבי: אתה יודע מה זה להתמודד מול הממסד?

אריה ביבי: אני אגיד לך מה זה.

אריה ביבי: זה להתחיל היום לגמור עם - - - שלי, בשום אופן אסור לעשות את זה.

טלאל גביש: חמישים שנה אנחנו - - -

אריה ביבי: אנחנו כוועדה, אנחנו חייבים לתמוך בהם.

אריה ביבי: אני לא רוצה לומר לך על הנגב שגופים אחרים משתלטים על אדמות.

דני דנון: תגיד על הבדואים, למה אתה מפחד?

דני דנון: 40 אלף דונם - - - תגיד את זה.

אריה ביבי: אני לא רוצה לפתוח את הדיון.

אריה ביבי: יש לנו דיון, נושא ספציפי, אני מדבר מדם ליבי, כי אני מכיר את המגזר הזה, אני חי הרבה במגזר הזה.

אריה ביבי: אני לא רוצה להרחיב את הנושא, אבל יש לנו פה דבר ספציפי בוא נגמור אותו.

מגלי והבה: אדוני היושב ראש, צריך לזכור תמיד, גם אתה כיושב ראש שנושא הדיון הוא האדמות של משפחת גביש בירכא, בשביל זה ביקשנו את הדיון.

מגלי והבה: כל הנושאים האחרים שמפריעים לעדה זה לא מקומם כרגע.

מגלי והבה: אני מתפלא דרך אגב, גם על המינהל, גם אם אדוני לא קיבל את המסמכים.

מגלי והבה: אם אנחנו כוועדה לא מכבדים את המסמכים שחתומים עליהם פקידי ממשלה, הרי יושב ראש מינהל מקרקעי ישראל בשתי פגישות אחד ב-26 במרץ 2008.

אמרתי כבר.

מגלי והבה: רגע, לא אמרת.

אמנון כהן: לא שמעת, לא היית.

אמנון כהן: איך אתה יכול לומר לא אמרת - אתה נביא?

מגלי והבה: אתה יודע למי ניתנה הנבואה, אני לא רוצה לסמן וי על הדיון.

מגלי והבה: אני רוצה שאנחנו פה כשאנחנו מחזיקים שני מסמכים - - -

אתה תגיד לי איך לסמן את הדיון?

אני מנהל את הדיון לא אתה.

אני סיימתי את הדיון?

מגלי והבה: אני רוצה להתמקד בסוגיה אחת שהיא ברורה.

אמנון כהן: בסדר, אתה תגיד לי איך אני מסמן את הדיון.

מגלי והבה: אם בשני מסמכים יושבי ראש מינהל מקרקעי ישראל חתמו להסכם עם המשפחה שיקבלו את הקרקעות שלהם, אמנון, זה עכשיו לא קואליציה אופוזיציה.

אני ראיתי פה מה כתוב, הקראתי את כל זה.

מגלי והבה: אתה ראית, אם ראית אז הדברים מדברים בעד עצמם.

מגלי והבה: יש פה ממשלה, ויש פה מינהל מקרקעי ישראל שאותה ממשלה ואותו מינהל מקרקעי ישראל משקרים לאזרחים האלה, אין מלה אחרת.

ממשלת קדימה שיקרה להם כל הזמן.

מגלי והבה: לא, תסלח לי, ממשלת קדימה עשתה שני הסכמים - - -

דני דנון: זה קדימה וליכוד, מגלי, זה לא קשור לדיון.

חמד עמאר: בוא נתמקד בנושא הדיון.

חמד עמאר: זה לא קדימה ולא ליכוד ולא ישראל ביתנו.

מגלי והבה: אני לא ביקשתי להכניס את זה לנושא פוליטי.

מגלי והבה: מה שאני רוצה להגיד לך, אדוני היושב ראש, המשפחות אפשר לשלוח אותם לבית המשפט.

שאלתי איפה זה עומד?

מגלי והבה: ההתחמקות הזאת של המינהל - צריך לקרוא לילד בשמו - משך כל השנים האלה מוכיחה שאין כוונה לפתור את הבעיה.

מגלי והבה: אם יש להם כוונה לפתור את הבעיה, יש הסכם, חתומים עליו יושב ראש המינהל.

מגלי והבה: גם כן אני רואה את אלה שהיו בישיבות, באחת הישיבות גם אני השתתפתי, ואסור לנו להתחמק מהחלטות שהן קיימות.

מגלי והבה: אם המינהל בא עכשיו ואומר, ומנסה להתחמק בדרך זאת או אחרת, זה בריחה מהמציאות.

מגלי והבה: דני דנון לא הבין את הסוגיה הזאת אחרי כל כך הרבה שנים, או חמד עמאר או אנוכי בשביל לסמן וי.

מגלי והבה: אנחנו רוצים להגיד למינהל - חייב שיושב ראש המינהל יהיה פה.

מגלי והבה: תמשיכו להתכסות בכל מיני החלטות כאלה ואחרות.

מגלי והבה: הקרקע היא שייכת לאזרחים כפי שאתם סיכמתם וחתמתם.

מגלי והבה: מפה צריכה לצאת החלטה שהקרקע כפי שסוכם, יש לכבד את ההסכם שאתם חתמתם עליו והאזרחים יקבלו את הקרקע הזאת.

יעקב וידל: עמדתי מאחורי ההבטחה של שני הסיכומים.

תודה.

אנחנו בשעה עשר חייבים לסיים דיון כי יש דיון אחר.

אנחנו נוציא סיכום וזה לא יהיה סיכום וי.

עלי סלימאן הזימה: חבריי הועדה המכובדים, השייח'ים, כל המכובדים, אנחנו מדברים לא על פוליטיקה, אני נגד כל פוליטיקה.

עלי סלימאן הזימה: אני בטוח ומשוכנע שבבית הזה, בכנסת ישראל אם זה מימין ואם זה משמאל, כולם תומכים במגזר הדרוזי ובעדה הדרוזית - יש שם פקידים שפה ושם צריך ללחוץ עליהם.

עלי סלימאן הזימה: לכן אני בטוח ומשוכנע שאדוני וכל המכובדים חבריי הכנסת תומכים שכל האדמה הזאת, שכל הסיכום הזה שהיה, שהמינהל יבצע את זה.

עלי סלימאן הזימה: היום יש לנו בערך בין 70% ל-80% מהאדמות של העדה הדרוזית שלקחה המדינה.

עלי סלימאן הזימה: היום נשאר לנו בסך הכול 20%.

עלי סלימאן הזימה: אנשים יש להם טאבו, יש להם הכול.

עלי סלימאן הזימה: יש לנו היום מצב קשה, אנחנו לא מסתדרים עם הצעירים, יש בעיה.

עלי סלימאן הזימה: היום לא מספיק ממה שלקחו לנו, וחתמו על הסכמים.

עלי סלימאן הזימה: אני חושב שצריך לכבד את ההסכם, וכפי שנאמר לא רק את ההסכם, אפילו צריך לתת להם את כל מה שמגיע להם לפי הרישום שיש להם בטאבו, זה מה שצריך לעשות.

עלי סלימאן הזימה: לא צריך להעניש את העדה הזאת, אנחנו לא כובשים אדמות ועולים על ג'בלאות, אנחנו רוצים לגור על אדמתנו ומבקשים להחזיר את האדמה שלנו לאנשים שיש להם טאבו, מה שלקחו, לקחו בדרך זו או אחרת.

עלי סלימאן הזימה: אנחנו נשתדל להחזיר חלק מהאדמות.

עלי סלימאן הזימה: היום הכי כבוד של העדה זה האדמה, אם היום המינהל ימשיך לקחת את האדמה שלנו זה בעיה, אנחנו קו אדום העניין של משפחת גביש בירכא.

עלי סלימאן הזימה: מה יהיה אחר כך, תהיה אחראית ממשלת ישראל.

אמנון כהן: תודה.

טלאל גביש: אתה התחלת בשקרים.

טלאל גביש: אנחנו כשעשינו הסכם עם מנהל המינהל אפרתי הוא יודע על 470 דונם, ואנחנו בבתי משפט כבר 50 שנה.

טלאל גביש: לא שאתה עכשיו תגיד לנו תלכו לבית משפט, אחרי 50 שנה אם הייתם זוכים והאדמה שלכם מזמן היתה שלכם.

יש פסק דין של בית משפט?

טלאל גביש: אדוני, תיק 33047440 זה כבר משנות השישים בבית המשפט.

מה נגמר?

טלאל גביש: נגמר שהאדמות הן אדמות סכסוך.

טלאל גביש: כל הזמן טענו במשך 30 שנה שאין לנו קושאן כי הם יודעים שהם גנבו את הקושאן מסבא בשנות השישים כאשר הצלחנו להביא את הקושאן, יצאתי לתורכיה והבאתי את הקושאן.

אמנון כהן: ביתה משפט מה אמר על הקושאן?

טלאל גביש: הקושאן זה על 470 דונם.

אמנון כהן: בית המשפט בחן את הקושאן שלכם?

טלאל גביש: בחן, בטח בחנו, והם יודעים את זה טוב מאוד.

טלאל גביש: לא יהיה פסק דין אדוני, 50 שנה אנחנו בבית משפט.

טלאל גביש: לא יהיה, אין תקדים במדינת ישראל ששופט יחזיר אדמות.

טלאל גביש: אדוני היושב ראש, החבר הזה שלי שקוראים לו אברהם מרדכי מירושלים, כשעשינו את ההסכם ב-2008 עם ראשי העדה ועם ראשי המינהל, אתה יודע מה אמר לי? הם משקרים לך, הם לא יעמדו בהסכם.

טלאל גביש: למה אברהם, אומר לי ככה, כי הם לא יעמדו בהסכם, וזה נכון.

טלאל גביש: ישבנו פעם ראשונה עם אפרתי, פעם שנייה עם ירון ביבי.

טלאל גביש: אדון ירון ביבי אומר לי תשמעו חבר'ה, אנחנו נשלח לבדוק את הקושאן בתורכיה, יכול להיות שהוא מזויף.

טלאל גביש: אמרתי לו על חשבוני, בוא עכשיו נעשה הסכם היו עורכי דין שלנו ושלהם.

טלאל גביש: נעשה הסכם אם הקושאן מזויף אין לנו אדמה.

טלאל גביש: אבל אם הקושאן לא מזויף אתה לא תקבל 25%.

טלאל גביש: עכשיו אני אומר לאדון המינהל, אתם תחזרו מההסכם גם אנחנו נחזור, ואנחנו ניפגש בשטח למעלה.

טלאל גביש: מי שבתוך השטח הוא שלו.

טלאל גביש: אחרי שאתם עשיתם הסכם עם ראשי העדה, חברי כנסת, עם המשפחה אתם לא רוצים לעמוד, גם אנחנו לא נעמוד.

טלאל גביש: אנחנו לא נוותר על 25% - 120 דונם.

טלאל גביש: אנחנו נראה אתכם למעלה בשטח.

חאדר גביש: הוא בעצמו ב-26 למרץ 2008, הודה בפרוטוקול של יעקב וידל, שהשטח המסוכסך הוא 470 דונם, וזה מצוין בפרוטוקול.

טלאל גביש: זה היה בו לפני שנתיים – למה אתה משקר?

יעקב וידל: אני אומר גם עכשיו, אבל מה שתלוי בבית משפט זה ה-67.

טלאל גביש: איזה בית משפט?

טלאל גביש: יש שני תיקים בבית משפט.

סאלח פארס: בסך הכול אני מאלה שסבלו, ומאלה שממשיכים לסבול.

סאלח פארס: אני נגד קיום ההסכם, כבוד היושב ראש, אני נגד קיום ההסכם, ואם משפחת גביש מסכימה להסכם, אנחנו לא נבוא יותר לו, אני נגד קיום ההסכם.

סאלח פארס: מה שקרה פה, באו - - - מהממשלה, באו לפלאח פשוט, תקע יד ואמר אני אתכם בטוב וברע.

סאלח פארס: זרק את כל הדרוזי, שם את כל הביצים שלו פה לפני קום המדינה.

סאלח פארס: מה שעשו איתנו – היה לנו 362 אלף דונם, היום יש לדרוזים 116 אלף דונם.

סאלח פארס: אם בן אדם יש לו קושאן טאבו ב-470 דונם מה הם רוצים מהחיים שלו?

סאלח פארס: האדמה שלו, אין הסכם, אם יעשו הסכם - באים וכופים הסכם חזק - מה זה הסכם?

סאלח פארס: זה כפיית רצונו של החזק על החלש.

סאלח פארס: איזה הסכם?

סאלח פארס: כאשר משפחה באה ועושה הסכם עם הממשלה, זה הסכם?

סאלח פארס: לקחו להם את האדמה, אתה לא תיכנס לאדמה, בכוח לקחו להם את האדמה.

סאלח פארס: אתה רוצה את האדמה שלך, בוא ניקח חצי, תחתום שלקחת חצי.

סאלח פארס: יש לנו הסכמים שעשו אותם בשנות החמישים, כתבו עליהם 1936.

סאלח פארס: אתה עושים איתי הסכם בחמישים, אתה מחתים אותי על 36, למה איפה היית?

סאלח פארס: זה לא שיטה.

סאלח פארס: לקחו את האדמות שלנו חילקו אותם לקק"ל, הלאימו אותה ולמינהל.

סאלח פארס: למה הלאימו אותה, הלאימו אותה כאילו חברה פרטית קנתה מקק"ל בשביל לא להחזיר לנו את האדמה.

סאלח פארס: לקק"ל ולמינהל זה לא שיטה.

סאלח פארס: אנחנו עדה שבימיה האחרים בוגדים.

סאלח פארס: אנחנו עדה שאת העתיד שלנו קשרנו איתכם.

סאלח פארס: מספיק כבר.

סאלח פארס: 98% מהילדים שלנו מתגייסים, לא מסכימים ג'ובניקים, רק ליחידות מיוחדות ולקרביות.

סאלח פארס: אנחנו הקמנו את המדינה הזו, אל תזלזלו במספר שלנו היום.

סאלח פארס: המשקל הסגולי שלנו לא קל.

סאלח פארס: משפחת גביש אסור לה להסכים רק 470 דונם – אסור להסכים.

בייאן קבאלן: העותמאנים היו יותר רחמנים, הם מה היו עושים?

בייאן קבאלן: היו באים ומתחלקים איתך ביבול, לוקחים 50%, 60%, 30%, תלוי לפי הקשרים, ולפי הכוח שלך.

בייאן קבאלן: מדינת ישראל הפקיעה 83% אצלי בבית ג'אן.

בייאן קבאלן: שמו אותנו בתוך שמורת טבע וחונקים אותנו מכל הכיוונים, ובסוף ממה שנשאר הם רוצים לקחת בהסכמים.

בייאן קבאלן: מה שנשאר אנחנו לא נוותר כהוא זה על שום סנטימטר.

בייאן קבאלן: תודה.

אני רוצה לטפל בנושא הזה, הנושא הזה מבחינתי הוא אחד הנושאים שהוועדה לא תעשה רק דיון, אלא תטפל לעומק עד שנמצא פתרון.

אני רוצה נציג אחד מהמשפחה על מנת לקחת אותו איתי באחד הפגישות עם השר ומנכ"ל המינהל.

אתה ועוד אחד, ויכול להיות שהעורך דין שלך יכול להיות, כי הנושא משפטי פה.

לא צריך עשרה איש, קצר ולעניין.

אני רוצה לפתור בעיות, לא לעשות וי, לפתור בעיות.

אני לוקח על עצמי לקיים דיון יחד עם השר, עם ראש המינהל, הוא יביא את הנציגים שלו ודאי, ייעוץ משפטי כל מה שצריך.

אתה תביא ייעוץ משפטי שלך.

תביאו את הטלפונים שלכם, אני רוצה לקיים מספר דיונים ברצף עד שנגמור את הנושא הזה על הצד הטוב ביותר.

לכן, לא מכתבים, לא וי, לא סיפורים.

רוצים לפתור את הבעיה, ואחרי שגומרים את הבעיה בשעה טובה ומוצלחת, בעזרת השם זה מגיע לכם, אנחנו מחזקים את ראשי הקהילה, את כל האנשים המכובדים כאן.

דני דנון: אדוני היושב ראש, אתה תדווח לוועדה?

ודאי.

תרומת

כם רבה למדינת ישראל, לכן אנחנו מעריכים ומוקירים את העבודה שלכם.

יש פה עניינים של ביורוקרטיה, זו לא הכוונה האמיתית של המדינה.

את הביורוקרטיה רציתי להעביר רפורמה בוועדה הזאת, ישראל ביתנו התנגדו, וזה היה פותר את הבעיה של ביורוקרטיה אבל זה לא זה.

אבל אנחנו נמצא פתרון, אנחנו שותפים לאורך שנים רבות, ועוד נמשיך להיות שותפים.

אני לוקח את זה אישית, אנחנו פשוט יוצאים לפגרה עכשיו.

בדרך כלל בימי רביעי השר נמצא פה עם ראש המינהל.

בימי רביעי יכולתי לקיים דיון ראשון, דיון שני, עד שפותרים את הבעיה.

היינו יושבים פה כל שבוע עד שנפתור את הבעיה.

אבל זה לא נורא, חיכינו 50 שנה, 60 שנה.

דני דנון: תוך כמה זמן, אדוני היושב ראש, אתה תדווח לוועדה?

אמנון כהן: עד שאני אפתור את הבעיה.

דני דנון: תוך 45 יום?

אמנון כהן: אני לא יכול לנקוב בזמן, זה לא רק תלוי בי.

אמנון כהן: פשוט יש פגרה.

אמנון כהן: מייד אחרי הפגרה אני קובע מעכשיו, החל מהשבוע הראשון של הפגרה אנחנו נשב, אני איידע אותך, תשאיר מספר טלפון פה בוועדה.

אמנון כהן: באופן שוטף אני אעדכן אתכם.

אמנון כהן: המציעים – כל מי שהציע אני אעדכן אתכם, גם את חבר הכנסת מגלי והבה, ייתכן שמיידי פעם אני אקח אתכם, תבואו איתי ביחד.

אליהו ישי: אנחנו מבקשים שהשר יגיע לוועדה.

אמנון כהן: אם צריך.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לא דיבורים.

אמנון כהן: אתה רצית וי, אני לא רוצה וי, אני רוצה לפתור את הבעיה.

חמד עמאר: אני מציע שהמינהל יישבו עם המשפחה.

מגלי והבה: עם יועץ השר לא נסתדר, אנחנו צריכים שהשר יגיע לפה.

אמנון כהן: אם אני אכשל, אתה תיקח את זה עם השר.

אמנון כהן: תקיים 10 דיונים עם השר, שום דבר לא ייגמר.

אמנון כהן: אני אומר לך, 10 דיונים עם השר פה לא ייגמר, צריך לפתור את הבעיה.

אמנון כהן: תודה רבה, חברים.

אמנון כהן: הישיבה נעולה.