ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1054, 2012-03-21 09:30

משה גפני: רבותיי, בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הועדה.

משה גפני: אנחנו נשתדל שהישיבה תהיה קצרה יותר.

משה גפני: מי שירצה ללכת להלוויה של ההרוגים בצרפת.

משה גפני: גם יש הלוויה של חבר מועצת גדולי התורה אצלנו בערך באותה שעה, גם כן נפטר הרב שיינברג בן 102.

משה גפני: יש לנו סעיף אחד היום בסדר היום: הקיצוץ בכספי קרן הסיוע לארגונים חברתיים – עמותות.

משה גפני: הצוות, חברת הכנסת רוחמה אברהם ב – 14 בנובמבר וב – 3.1.2012 הצעתם של חברי הכנסת רוחמה אברהם – בלילא, חבר הכנסת ציון פיניאן וחבר הכנסת זבולון אורלב.

משה גפני: רוחמה, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב ראש, הסוגיה הזאת צצה ועלתה כמובן, לפני זה אני רוצה לומר משהו שזה בהקשר למה שאתה אמרת שזה בהחלט יום לא קל לראות את כל אותם מחזות זוועה של אותו רצח נתעב על ידי פושע שאני מאד מקווה שייתפס כמה שיותר מהר, של חפים מפשע, וכל זאת רק בשל היותם יהודים.

רוחמה אברהם-בלילא: זה פשוט מזעזע ואני משתתפת באבלם הכבד של המשפחות כולם.

רוחמה אברהם-בלילא: במעבר חד, אנחנו היום האחרון של הכנסת הנוכחית של מושב החורף.

רוחמה אברהם-בלילא: במושב החורף בתחילתו כבר התרעתי והודעתי שבמהלך שנה הקודמת הממשלה החליטה במחי יד להסיר את ידה מהתחייבות ממשלתית קודמת שבה היא הבטיחה לתקצב את עמותות הסיוע בכ – 200 מיליון שקלים, ולאחר שהם נוכחו לדעת שהמצב הכלכלי טוב, ובין היתר גם בשל הקריטריונים הרבים שמלכתחילה עמותות רבות לא עמדו בקריטריונים, לא נזקקו לכספים, נותר כסף והחליטו לקחת את ה – 110 מיליון שקלים הללו, בלי להתייעץ עם אף אחד, בלי לעשות שום דבר.

רוחמה אברהם-בלילא: במאמר מוסגר אני אומר שאני מברכת את משרד הרווחה על עצם ההחלטה שלו מהיום, של שר הרווחה, שאגב, שבעיני הוא אחד מהשרים הטובים ביותר בתוך הממשלה הגרועה הזו, לתקצב את אותם משפחות שנזקקות לסיוע הזה, אותם אנשים שעומדים בדרך כלל בתורים בערב חג הפסח וראש השנה, אז אתמול ברבע ל – 12 בלילה ראיתי כתבה בווינט, של הכתב עומרי אפרים, שבה הקרן לידידות בראשותו של הרב אקשטיין, יחד עם משרד הרווחה, מקצים כ – 12 מיליון שקלים לטובת מהלך שהוא דרמטי בעיני, כי מהרגע שהתחלתי לטפל בכל מה שקשור לביטחון התזונתי, סברתי שיש לשמור על כבודם של אנשים ולא לאפשר להם לעמוד בערבי חג לקבל את אותו קרטון כאשר הם רעבים במהלך כל השנה, וזה לא רק בחגים.

רוחמה אברהם-בלילא: אז משרד הרווחה החליט לצאת לפרויקט, או להרחיב את הפרויקט שבו מחלקים כרטיסי מזון כדי לשמור על כבודם של אנשים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מברכת, וזהו צעד חשוב מאד.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, הכותרת של הכתבה הזו היתה: האם הולכים לבטל את העמותות?

רוחמה אברהם-בלילא: האם הכרטיס מזון הזה יכול לבוא במקום העמותות?

רוחמה אברהם-בלילא: ואני אומרת, אדוני היושב ראש, לא עם שלושה סימני קריאה.

רוחמה אברהם-בלילא: משום שתפקידם של העמותות כמגזר שלישי הוא לא רק לחלק אוכל.

רוחמה אברהם-בלילא: העמותות הללו מסייעות לאותם נזקקים באשר הם, בין אם הם צריכים את ההשלמה של החינוך המיוחד, בין אם הם צריכים את ההשלמה של כל הפרוייקטים של עזרה בנזקקות בנפש ועוד אלפי פרוייקטים שאני חושבת שאלמלא אותו מגזר שלישי, מדינת ישראל מזמן היתה נראית באופן כה ברור שהיא מחולקת לשניים.

רוחמה אברהם-בלילא: היא מחולקת גם עכשיו לישראל הראשונה וישראל השנייה, אבל היינו חווים את הקשיים של אותם אנשים בעוצמות הרבה יותר חזקות.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן קיימתי מספר ישיבות בסוגיה הזו.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי, חבר הכנסת ציון פיניאן שמאמין ועוזר לי רבות בכל מה שקשור למהלכים החברתיים האלה שאני עושה, בין היתר, הקמת מועצה לביטחון תזונתי, החתימה על הרחבת מפעל חוק ההזנה לכלל תלמידי ישראל, למוכר ושאינו רשמי גם, ופה אני אצפה גם כן לתמיכה שלכם.

משה גפני: כן, זה לא דבר חדש אצלך בגלל שגם כשהעברת את ההזנה לפני כמה שנים, גם היה לנו.

משה גפני: לא עשית אפליה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא עושה אפליה, לא חושבת שצריכה להיות.

משה גפני: אגב, מה זה המועצה לביטחון תזונתי?

משה גפני: את יכולה - - -

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: המועצה לביטחון תזונתי זה תוקם מעין מועצה שהיא מרכיבה כ – 13 חברים שחברים בה מכל המשרדים אשר קשורים לעניין.

רוחמה אברהם-בלילא: בין היתר: משרד האוצר, רווחה, תמ"ת, כל המשרדים שקשורים - - -

משה גפני: ומה הם אמורים לעשות?

רוחמה אברהם-בלילא: בין היתר זה גם לקחת את כל סוגית הרעב במדינת ישראל, ולקבוע מדיניות, להתוות מדיניות לממשלת ישראל כיצד ניתן לטפל בבעיות הללו.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת אומרת, לשים את זה על השולחן בלי מכבסת מילים ולבוא ולומר שבישראל יש למעלה ממיליון וחצי משפחות שהן רעבות, ולמעלה מ – 780,000 ילדים רעבים במדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא דבר שאפשר לבטל אותו במחי יד.

משה גפני: את בטוחה בנתון?

רוחמה אברהם-בלילא: כן, כן.

רוחמה אברהם-בלילא: אני בטוחה.

ציון פיניאן: משפחות זה 435,000.

ציון פיניאן: 1,700,000 זה נפשות.

רוחמה אברהם-בלילא: נפשות, סליחה.

משה גפני: היא אמרה.

רוחמה אברהם-בלילא: מתוך המספר הזה יש 780,000,

ציון פיניאן: ילדים – 830,000.

רוחמה אברהם-בלילא: ילדים שהם רעבים וחיים מתחת לקו העוני.

משה גפני: מתחת לקו העוני אני יודע.

משה גפני: זה הנתון.

משה גפני: אני שואל האם זה רעב?

משה גפני: זה הבדל גדול.

משה גפני: לא שאני מזלזל במתחת לקו העוני.

רוחמה אברהם-בלילא: הביטחון התזונתי, אז אני אומר לך, הביטחון התזונתי – בעבר יכולנו לומר שתופעת הרעב באה לידי ביטוי כאשר ראינו את אותם ילדים רזים עם בטן נפוחה.

משה גפני: כן, נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: תופעת הרעב היום בישראל באה לידי ביטוי באופן שונה.

רוחמה אברהם-בלילא: יש לה פנים אחרות.

רוחמה אברהם-בלילא: והפנים שלה הם שילדים ניזונים למשל, מהבוקר עד הערב מתפוחי אדמה או מפחמימות, כי אין משהו אחר.

רוחמה אברהם-בלילא: כי ההורים נדרשים לעשות את החשבון האם פעם בשבוע הם ישימו את העוף על השולחן, או שהאבא יצא ברכב שלו לעבודה, או שהם צריכים לשלם את חשבון החשמל המנופח שהגיע אליהם?

משה גפני: או המים.

רוחמה אברהם-בלילא: או המים.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו צופים בעליה דרמטית, ודיברנו על זה בשבוע שעבר, של כל העלויות המטורפות של הצריכה במוצרי יסוד וביניהם זה מים, זה חשמל, זה דלק, זה התרופות, זה הכל.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן המסקנה שלי היא שבשנה הקרובה אנחנו עלולים למצוא את עצמנו במצב שיותר ויותר משפחות מתרסקות.

רוחמה אברהם-בלילא: פשוט יותר ויותר משפחות מתרסקות ולא רק מהמעמד הנמוך.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת אומרת, החשש שלי שאנחנו נראה הרבה יותר משפחות מקרב המעמד הבינוני והגבוה אפילו, שמשתכר 15, 20,000 אלף שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן אני חושבת שעל אחת כמה וכמה, הועדה הזו עשתה דברים שהם נפלאים.

רוחמה אברהם-בלילא: הועדה הזו, בראשותך, באמת הובילה במושב האחרון שאני זכיתי להיות חברה בו כמרכזת האופוזיציה, היתה קשובה מאד לצרכים של אותם נזקקים שֶנִמְנִים במעגלים ובשכבות הכי חלשות במדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: ב – 14 בנובמבר הועדה הזו התכנסה והחליטה שהצוות הזה ממליץ ליישם את אותה החלטת ממשלה שהתקבלה, ולתקצב בחזרה את העמותות ב – 200 מיליון שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת אומרת, לתקצב ולהחזיר את ה – 11- מיליון שקלים שהועלמו ככה במחי יד מבלי לחשוב פעמיים.

משה גפני: הם פשוט לא הביאו את זה.

משה גפני: אני אז דיברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: הם לא העבירו את זה.

משה גפני: הם לא לקחו את זה חזרה, הם פשוט לא העבירו.

רוחמה אברהם-בלילא: טוב, אז הכסף הזה נשאר.

משה גפני: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: הכסף הזה נשאר.

רוחמה אברהם-בלילא: היו העברות תקציביות.

רוחמה אברהם-בלילא: הועדה הזו עושה כל שבוע העברות תקציביות.

משה גפני: נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו רואים העברות תקציביות לפרוייקטים, חלילה אני לא מזלזלת בחשיבותו של אף פרויקט, אבל יחד עם זה, אני סבורה שאין פרוייקט חשוב יותר מלראות איך אנחנו לוקחים ומשקמים ועוזרים למגזר השלישי.

רוחמה אברהם-בלילא: תחשוב מה קורה לעמותה אשר נסגרת, על כל המערך כוח אדם שלה.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא אומר שלא צריך לעשות סדר.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא אומר שלא צריך לראות איזה כפילויות יש והאם לא צריך לטפל במשכורות כאלה ואחרות של מנכ"לים, ואני מכירה את הטענות.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל יחד עם זה, כאשר אני מסתכלת ואני רואה איזה עבודת קודש אותם אנשים עושים, ורובם גם בהתנדבות.

רוחמה אברהם-בלילא: כיצד הם מושיטים את היד.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע, מדינת ישראל, ממשלת ישראל וכנסת ישראל צריכים להצדיע להם.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן אנחנו צריכים לעשות את הכל כדי - - -

משה גפני: מטרת ההצעה הזאת שאתם מדברים עליה – להחזיר את הכסף?

רוחמה אברהם-בלילא: להחזיר את הכסף, שלושה סימני קריאה.

משה גפני: או.

משה גפני: קיי.

משה גפני: בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

משה גפני: ציון, בבקשה.

ציון פיניאן: תודה רבה, אני מודה לחברתי רוחמה אברהם שהיא כבר עוקבת אחרי הנושא הזה כמעט שאפשר לומר שנתיים.

ציון פיניאן: תודה לאדוני היושב ראש, זה הרגע המתאים.

ציון פיניאן: ההצעה הזו והבעיה הזו כבר היא עברה שני ראשי שנים ושני פסחים ועדיין פוסחים על שני הסעיפים.

ציון פיניאן: פשוט לא זז כלום.

ציון פיניאן: לא זז כלום והבנתי שלקחו, גם את ה – 100 שלקחו, אני לא יודע, 190, אני לא יודע מה שלקחו, גם בזה עדיין יש ספקות.

משה גפני: בסעיף התקציבי יש את הכסף המקורי.

ציון פיניאן: כן, אבל לא מעבירים אותו הלאה.

משה גפני: או.

משה גפני: קיי.

ציון פיניאן: לא מעבירים אותו הלאה, ולכן - - -

משה גפני: נמצא פה ממשרד האוצר?

משה גפני: משרד הרווחה?

קריאה: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: אגב, משרד הרווחה מאד רוצה - - -

משה גפני: כן, זה אני יודע.

משה גפני: בסדר.

ציון פיניאן: רק פשוט אנחנו בוודאי עוד פעם נגיע לראש השנה עוד פעם, ונגיע לזה, צריך, מה שנאמר פה, יש לנו, אני מבין, שבוע הבא גם ועדת כספים.

ציון פיניאן: כל מה שקשור.

ציון פיניאן: הנושא של כרטיסי מזון – אני כשהייתי סגן ראש עיריית טבריה חילקנו הרבה מאד חבילות מזון, אבל היה שמה בעיה שחלק מהמשפחות התביישו לקבל חבילה.

ציון פיניאן: למה התביישו לקבל חבילה?

ציון פיניאן: כי השכן לא קיבל והם קיבלו.

ציון פיניאן: כי זה סוף סוף אחד יודע על השני, וזה בעיניים.

ציון פיניאן: הנושא של כרטיסי מזון זה משהו מצויין.

ציון פיניאן: משהו מצויין.

ציון פיניאן: או תלושי מזון.

ציון פיניאן: אני הבנתי שעכשיו משרד הרווחה עובר לתלושי מזון, זה מה שאני הבנתי, וזה טוב.

רוחמה אברהם-בלילא: שנתיים אני מדברת על זה.

ציון פיניאן: זה טוב.

ציון פיניאן: כי פשוט אנשים הביאו להם את החבילה, ובנימוס רב אמרו: סליחה, אנחנו לא רוצים.

ציון פיניאן: אז זה חשוב.

משה גפני: זה גם כאילו מתן בסתר כזה.

ציון פיניאן: לכן מה שאמרה רוחמה זה נכון.

ציון פיניאן: הועדה הזו היא ועדה חברתית מעין כמוה ואמרתי את זה כבר פעם שזקני הכנסת לא זוכרים ועשה חברתית יותר ממה שיש היום.

ציון פיניאן: פה חייבים להפעיל את כל הלחצים, כולל עיכובים בועדת כספים בנושא של העברות.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותיי, אני אאפשר, שלום, אבל אני רוצה להגיד רק משפט.

משה גפני: אני מברך אתכם על הנושא הזה.

משה גפני: חברה מתוקנת, בוודאי חברה יהודית שיש גם ציווי בתורה, יש מצב שבו התורה אומרת: "כי לא יחדל אביון מקרב הארץ".

משה גפני: אין מציאות שלא יהיו אנשים שהם עניים.

משה גפני: לצערנו הרב זה המצב.

משה גפני: כך העולם בנוי.

משה גפני: היו אידיאולוגיות שניסו לשנות את זה וראינו מה עלה בגורלם.

משה גפני: אין אפשרות כזאת.

משה גפני: יש אנשים עשירים, יש אנשים עניים.

משה גפני: יש מעמד ביניים.

משה גפני: חברה מתוקנת ומתורבתת וחברה יהודית דואגת לאנשים גם לסייע להם וגם לסייע להם בכבוד, כמו שאמרתם.

משה גפני: לאפשר להם את הסיוע הזה.

משה גפני: חברה לא מתוקנת משאירה את זה, את האנשים האלה לגורלם ואין ערבות הדדית.

משה גפני: במציאות הזאת של קיצוץ בתקציבים האלה זה דבר חמור מאד.

משה גפני: עכשיו אני גם מסכים איתך, רוחמה אברהם, שזה צריך, העמותות צריכות להתקיים.

משה גפני: אנחנו יודעים מה שקורה.

משה גפני: יום אחד, ברגע שיש איזה מדיניות ממשלתית והכל משתנה, משרד הרווחה מקבל מעמד שונה מסיבות אחרות לחלוטין.

משה גפני: אנחנו עברנו גלגולים שונים של המשרדים השונים, גם של משרד הרווחה וגם של תקצוב של כל הדברים האלה.

משה גפני: זה שיש את המגזר השלישי, שיש את העמותות שהן נמצאות וזה תפקידן, זה גם תפקידן זה גם תעודת כבוד לחברה וגם נכון מבחינת יעילות הדברים ואני מסכים עם כל מה שנאמר כאן.

משה גפני: שלום, יושב ראש הארגון למנהיגות אזרחית, בבקשה.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: אני חייב הערה אחת כמנכ"ל ביטוח לאומי לשעבר, שהכרטיסי קרדיט האלה של מזון זה בסדר, זו ברכה.

סילבן שלום: אבל אני מקווה שזה צעד ביניים פשוט להחזיר את רמת הקצבאות של אלה שזקוקים להם כאבטחת הכנסה לרמה שהם יוכלו לקנות אוכל, כי זה בכל מקרה, לדעתי, תפקיד של קצבאות ולא איזה שהוא כרטיסים.

משה גפני: נכון מאד.

סילבן שלום: פשוט לא לשכוח את זה.

סילבן שלום: דבר שני – עמותות לא קמו משום שהתחשק למישהו פה לקום ולהקים עמותה ולעבוד בהתנדבות מלאה בנושאים האלה משום שהם נכנסו למקומות שהממשלה נסוגה מהם במהלך השנים.

סילבן שלום: כל הממשלות, לא מאשים ממשלה מסויימת.

סילבן שלום: לכן הם קמו והם משלימות את הממשלה.

סילבן שלום: עכשיו אני אומר באחריות מלאה: יש עמותות שיהיו בסכנת סגירה משום שהפילנתרופיה והתרומות ירדו.

סילבן שלום: יש פה כמה דוגמאות, בגלל הנושא של ה – 110 מיליון שקל.

סילבן שלום: אתן דוגמא אפילו של מנהיגות אזרחית.

סילבן שלום: דוגמה: אנחנו קיבלנו בשנה שעברה תרומה מ"קרן כהנוב" של 250,000 שקל.

סילבן שלום: קרן כהנוב הועידה שהיא סוגרת.

סילבן שלום: היא לא נותנת כסף לאף עמותה יותר בגלל המצב והמשבר הכלכלי.

משה גפני: בגלל המשבר הכלכלי העולמי?

סילבן שלום: העולמי.

סילבן שלום: כן.

סילבן שלום: הם הודיעו שהם מפסיקים לתת מענקים.

סילבן שלום: זה חסר.

סילבן שלום: מקרן הסיוע קיבלנו 200,000 שקל ויש פה עמותות נוספות שאני מבקש שהם גם יתנו דוגמאות.

סילבן שלום: זאת אומרת, העמותות בסכנת סגירה.

סילבן שלום: אני לא מכיר, ואני הייתי פעמיים מנכ"ל משרד ממשלתי, שוהים פה ידידי מהאוצר ומהרווחה, אני אומר שוב, הם עושים את תפקידם.

סילבן שלום: הרווחה, כשהוא היה צריך להקצות את הכסף הוא הקצה את זה בנאמנות, ביעילות ובצורה מאד מאד עם לב רחב.

סילבן שלום: אני לא מכיר מצב שבאוצר היתה החלטת ממשלה על הקצאת תקציב כלשהו והיא לא התקיימה.

סילבן שלום: עכשיו, זה לא משנה הסיבות.

סילבן שלום: זה לא רלוונטי.

סילבן שלום: ההחלטה לא התקיימה.

סילבן שלום: נקודה.

משה גפני: הם טענו שהחלטת הממשלה היתה לפרק זמן מוגבל כתוצאה ממצב כלכלי קשה.

משה גפני: אני אומר לך, לא שאני מסכים עם זה, אבל זאת הטענה.

משה גפני: אני אמרתי להם את מה שאמרת.

סילבן שלום: יפה.

סילבן שלום: אדוני היושב ראש, אני מתמודד עם הטענה הזאת.

סילבן שלום: אז בפרק הזמן המוגבל היה צריך להקצות את כל הכסף.

סילבן שלום: זה מה שאני אומר.

סילבן שלום: אני לא מבקש ...

סילבן שלום: כלומר, יש פה הליך לא תקין, אני חושב, מבחינת סדרי עבודה של הממשלה.

סילבן שלום: הממשלה הקצתה את הכסף, משרד האוצר, יחד עם המשרדים צריך להקצות אותו.

סילבן שלום: למה, לדעתי, מבחינת ועדת כספים זה לא ענייננו.

סילבן שלום: הם צריכים להקצות.

סילבן שלום: כי כל עוד יש עמותות שזקוקות לזה, ויש לי הוכחה, ויש לי רשימה של עמותות שה – 110 מיליון שקל האלה מעבירים אותם ממצב של לחדול או להתקיים.

סילבן שלום: אני רוצה להיות קצר ותכליתי ואני מבקש מהיושב ראש לנסות לקבל החלטה פשוטה, לא יותר כסף, לא כלום.

סילבן שלום: את מה שהוקצה – להקצות על פי קריטריונים, על פי החלטות של משרד הרווחה.

סילבן שלום: אנחנו לא מבקשים להתערב בזה.

סילבן שלום: אבל להקצות את הסכום הזה.

סילבן שלום: זה פשוט לקחת את כבשת הרש של העמותות שיושבות פה.

סילבן שלום: תודה רבה.

משה גפני: או.

משה גפני: קיי.

משה גפני: תודה.

משה גפני: יש עוד מישהו מהעמותות?

משה גפני: בבקשה.

בועז הרמן: שמי בועז הרמן, מנכ"ל עמותת מיח"א תל אביב והמרכז שמסייעת למאות ילדים חרשים ועם לקויות שמיעה.

בועז הרמן: אני חייב להגיד באמת שאין פה אנשים רעים.

בועז הרמן: אני אתמול דיברתי עם יריב, אני מדבר עם אנשים במשרד הרווחה, אבל אני חושב שבנושא של הקריטריונים - - -

משה גפני: איפה - - -

בועז הרמן: אני אומר במשרדי הממשלה, אני פשוט הולך להגיד דברים קשים, אבל הרשו לי לומר - - -

משה גפני: לא, נבהלתי שאמרת שאין אנשים רעים.

בועז הרמן: לא, לא, במשרדים אנשים שעושים את תפקידם, לצערי מישהו פה עשה עבודה שטחית ביותר בנושא של הקריטריונים.

בועז הרמן: אני רוצה לומר כמה דברים: קודם כל בנושא התמיכות – עמותות שמקבלות כאן תמיכות יודעות שכל שנה התמיכות יורדות ב – 20 אחוז.

בועז הרמן: עכשיו, בנוסף לזה התרומות יורדות.

בועז הרמן: נכון להבוקר, כי אני חיכיתי אולי תבוא תרומה הבוקר, אבל לא הגיעה.

בועז הרמן: נכון להיום יש לנו ירידה בין רבעון ראשון של 2011 ל – 12'.

משה גפני: אתם עוסקים בכבדי שמיעה?

בועז הרמן: כבדי שמיעה וחרשים.

בועז הרמן: כן.

בועז הרמן: בין 35 ל – 40 אחוז ירידה מרבעון ראשון 2011 ל – 2012.

בועז הרמן: לעמותות שחיות באמת "על הקשקש" תבינו מה זה אומר.

בועז הרמן: זה פשוט להפסיק טיפול.

בועז הרמן: עכשיו, צריך להגיד את האמת, ודובר פה על הטרמינולוגיה של מגזר שלישי – העמותות שיושבות כאן זה המגזר השלישי שעושה את תפקידו של המגזר הראשון.

בועז הרמן: אם אנחנו לא היינו קיימים היו צריכים להמציא אותנו.

בועז הרמן: לכן אני אומר גם לציניקנים שמדברים מתוך מה שנקרא " החור שהגרוש" אני מסכים כאן עם מה שאמר יגאל, עמותות יקרסו וצריך להקים אותם מחדש, אז העלויות יהיו הרבה הרבה יותר גבוהות ואנחנו כבר מכירים כמה דוגמאות.

בועז הרמן: אני רוצה לתת כמה דוגמאות לסבר את האוזן ומה פשוט הקריטריונים לא לקחו בחשבון: ראשית יש עלויות שכר משמעותיות ביותר.

בועז הרמן: אני אתן דוגמה: חוק הפנסיה – מ – 2008 ל – 2014 על פי חוק אני צריך לשלם, המעביד צריך לשלם הרבה יותר פנסיה.

בועז הרמן: בנושא של חוק שכר מינימום – חוק שכר מינימום אילץ אותנו לתת ובצדק, יותר שכר לעובדים שלנו.

בועז הרמן: היתה שביתה של עובדים סוציאליים שהוחלט לתגמל אותם יותר.

בועז הרמן: כלומר, בקריטריונים האלה אין קריטריון אחד שמדבר על גידול בעלויות שכר.

בועז הרמן: זה דבר לא שפוי.

בועז הרמן: עלויות שירותים – דלק, חשמל – הדברים האלה מתייקרים, אז גם אם באותה שנה שבדקתם לא היתה ירידה משמעותית של תרומות, אבל השחיקה שלנו, של העמותות - - -

סילבן שלום: אני בדקתי.

סילבן שלום: היתה ירידה משמעותית של תרומות.

בועז הרמן: אני אומר, אם גם עמותה אחת או שתיים, כי אנחנו לא קיבלנו.

בועז הרמן: היום וודאי היינו, גם לפי הקריטריונים של אז היינו זכאים, אבל כל הנושא הזה של שחיקה בשירותים, השחיקה של עלויות השכר, התוספת של עלויות השכר והשירותים, הדלק החשמל, הדברים האלה, בנוסף לירידה בתרומות.

בועז הרמן: עכשיו, יש יותר ילדים.

בועז הרמן: יש לנו יותר אנשים לשרת.

בועז הרמן: גם בנושא של עניים, גם בנושא של לקויות שמיעה.

בועז הרמן: כל שנה יש הרבה יותר אנשים שאנחנו משרתים.

בועז הרמן: הדברים האלה לא נלקחו.

בועז הרמן: מה שאני מבקש פשוט לשבת ולנסח קריטריונים אמיתיים ולשמוע אותנו ולהכניס את הדברים האלה.

רוחמה אברהם-בלילא: גם את זה ביקשנו בישיבה הראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: ביקשנו שינוי קריטריונים.

רוחמה אברהם-בלילא: כמובן שהיתה פה איזה שהיא אטימות מסוימת שאי אפשר לעשות, אי אפשר להקל בקריטריונים על מנת להכניס יותר ויותר עמותות.

רוחמה אברהם-בלילא: גם הדרישה הזו היא תבוא לאחר שתצא מפה החלטה שאנחנו משיבים את הכסף הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: ולאחר שיהיה הכסף הזה אני חושבת שכן, אנחנו צריכים לשבת לראות איך אנחנו מגמישים את הקריטריונים כדי שיותר ויותר אנשים בשורה התחתונה יזכו לקבל את מה שמגיע להם.

משה גפני: או.

משה גפני: קיי.

משה גפני: יש עוד מישהו?

משה גפני: כן, בבקשה.

גלית דשא: ד"ר גלית דשא, אני מנכ"ל שדולת הנשים ואני רוצה להגיד קודם כל שאני לא מגזר שלישי שעושה את עבודתו של המגזר הראשון.

גלית דשא: אני ארגון שעושה את עבודתו של המגזר השלישי.

גלית דשא: אנחנו ארגון לשינוי מדיניות.

גלית דשא: אנחנו ארגון לשינוי חברתי.

גלית דשא: התפקיד שלנו - אנחנו השותפים והשותפות של חברי הכנסת.

גלית דשא: חברי כנסת שעובדים עם ארגונים חברתיים מכירים את זה מצויין.

גלית דשא: מכירים את הצעות החוק שאנחנו מקדמים ושאתם חתומים עליהם.

גלית דשא: מכירים מצויין את השינוי בסדרי העדיפויות שאנחנו מנסות לקדם.

גלית דשא: אנחנו מטפלות כל שנה במשהו כמו 3,000 נשים שהזכויות שלהן נפגעות בעבודה, שעוברות הטרדה מינית, שמפטרים אותן בניגוד לחוק.

גלית דשא: אבל אנחנו עושות גם המון עבודה של שינוי חברתי.

גלית דשא: אני רוצה להוסיף, דרך אגב, רק עוד סעיף קטן, למשל, שאני יודעת שמנהיגות אזרחית מתעסקת בו כל הזמן, עוד אחת מהמטלות שרובצת על עמותות היא העובדה שאנחנו משלמות מע"מ כמו כולם על שירותים שאנחנו רוכשות ולא מקבלות על זה שום החזר, וגם זה חלק מההוצאה שלנו.

גלית דשא: והמע"מ עולה, והמע"מ יורד, וההוצאות רק הולכות וגדלות.

גלית דשא: אנחנו פשוט על סף קריסה, ואם אנחנו לא נהיה, לא יהיה שינוי חברתי בישראל, וישראל לא תגיע למקום שכולנו, אני מניחה, רוצים שתגיע אליו.

משה גפני: מה את מציעה לגבי הנושא שאנחנו דנים עליו?

גלית דשא: אין לי, אני הגעתי הנה היום כדי לתת את המורכבות של הפנים של החברה האזרחית בישראל.

משה גפני: הבנתי.

סילבן שלום: תגידי: להחזיר את הכסף.

משה גפני: רגע, את שדולת הנשים?

גלית דשא: אני שדולת הנשים.

משה גפני: אז אני צריך, רק שניה לפני שאת ממשיכה, זה שאת לא אומרת: תחזירו את הכסף, בגלל זה הנשים הם במספר יותר קטן בחברי הכנסת.

משה גפני: תגידי שיחזירו את הכסף.

משה גפני: תתחילי לדבר באגרסיביות.

גלית דשא: חבר הכנסת גפני, יש גם סיבות אחרות.

גלית דשא: תכניסו נשים לרשימה שלכם.

גלית דשא: אבל אנחנו לא ניכנס לזה עכשיו.

משה גפני: לא, זה מעניין, אני אפתח סוגריים.

משה גפני: אנחנו רשימה של 5 מנדטים שאנחנו אומרים: נשים אצלנו לא רוצות.

גלית דשא: אין מקום.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה לא שואל את הנשים.

משה גפני: רק שניה.

משה גפני: אני ביקשתי שתתלהבי, אבל בכל זאת תני לי להשחיל משפט.

משה גפני: אז אנחנו אומרים: מי שלא רוצה שלא יצביע עבורנו, זה בסדר.

משה גפני: בלאו הכי לא מצביעים, לא משנה.

משה גפני: גם אני יכול לעבוד עד מחר בלילה.

משה גפני: זאת אומרת, זה לא קריטריון בכלל.

משה גפני: אבל אלה שאומרים על שוויון נשים, אני נמצא 23 שנה בכנסת, תגידי לי גבירתי הנכבדה, כמה במפלגות האחרות שאומרות שיש ... נשים, כמה נשים יש ברשימה?

משה גפני: כמה בממשלות ישראל לדורותיהם, עברתי פה הרבה ממשלות, כמה היו נשים?

גלית דשא: המצב רע, המצב רע מאד אבל לא בשביל זה הגעתי.

משה גפני: לכן אמרתי לך: תהיי יותר אגרסיבית.

גלית דשא: אל תסיט את נושא הדיון.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן את צריכה לומר: תחזירו את הכסף.

משה גפני: לכן אמרתי: את צריכה להגיד תחזירו את הכסף.

גלית דשא: הנה, אני אומרת לכם: תחזירו את הכסף.

גלית דשא: עכשיו אני הולכת לירות לעצמי ברגל ולהגיד לכם כזה דבר: שבארגונים החברתיים בישראל, אתם דיברתם פה על משכורות של מנכ"לים, אני לא אפרוס את המשכורת שלי, גם לא של העובדות שלי, אבל לכו ותעשו בדיקה ותיראו איך אנשים, עם כישורים שבשוק הפרטי, וגם בשוק הציבורי היו מרוויחים פי 4 מוכנים לעשות עבודה מטורפת במשכורות אפס, ותחזירו את הכסף כדי שאנחנו נוכל לשלם שכר נורמלי.

סילבן שלום: אגב, השבוע שר האוצר הולך - - -

משה גפני: תודה, תודה לך.

סילבן שלום: אדוני היושב ראש, השבוע שר האוצר הולך לחתום על תקנה שמגבילה את שכר המנכ"לים בעמותות, בניגוד למגזר העסקי.

סילבן שלום: מגבילה את שכר המנכ"לים בעמותות, לא יהיה יותר מאשר תקרה של עלות שכר של 40,000 שקל.

משה גפני: טוב, תודה.

משה גפני: כן, בבקשה.

אוריאל לדרברג: אוריאל לדרברג מארגון פעמונים.

אוריאל לדרברג: רק שאלה לי, ואני חושב שבוועדה שפה נמצאת אין מישהו מאגף התקציבים.

משה גפני: יש.

אוריאל לדרברג: ...

אוריאל לדרברג: החשב.

אוריאל לדרברג: אגף התקציבים זה מבטא באמת את ההתייחסות שאגף התקציבים - - -

משה גפני: זה לא נורא.

משה גפני: לא נורא.

משה גפני: הם יצטרכו לבוא לפה כשנעכב להם תקציבים, הם יבואו.

אוריאל לדרברג: אני חושב שהשלבים האלה, אנחנו כבר נמצאים בשלב כבר בסוף המושב, והדברים האלה זה צורה כזו שבינתיים, מה שנקרא, לא יהיה למי לתת כבר.

אוריאל לדרברג: אני רוצה גם לחדד דבר נוסף: היו עמותות שקיבלו את האישור, עברו את סך הקריטריונים המאד מאד קשה.

אוריאל לדרברג: קיבלו אישור וגם את מה שהיו צריכים לקבל לא קיבלו כי החליטו שמורידים את סך התקציב, היה 100 מיליון לשנה אחת, 100 מיליון לשנה שניה.

אוריאל לדרברג: בשנה הראשונה לא חולקו ה – 100 מיליון, וכבר לשנה השנייה הקציבו 30 מיליון מראש.

אוריאל לדרברג: כלומר, אותן עמותות שעברו את הקריטריונים והוכיחו ירידה והוכיחו את כל, הקריטריונים מאד מאד קשים, גם הם קיבלו שליש ממה שהיו צריכים לקבל לפי מה שבאמת היתה החלטת הממשלה הראשונה.

אוריאל לדרברג: כלומר, גם אם ניקח את ההחלטה ואת הקריטריונים הקיימים ולא נשנה אותם, עדיין יש מה לעשות ויש מה לעזור להרבה הרבה ארגונים שהם בנו אפילו מבחינה תקציבית, כי הסתמכו על הכסף הזה ביחס למה שהם קיבלו בשנה קודמת.

אוריאל לדרברג: על אותו דבר.

אוריאל לדרברג: "והשיב את הגזילה" הרב גפני, ממש במילים האלה.

משה גפני: או.

משה גפני: קיי.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אתה צודק.

משה גפני: יש עוד מישהו?

משה גפני: בגלל שאני רוצה, משרד הרווחה, ואחרי זה משרד האוצר.

משה גפני: משרד הרווחה, אתה יועץ המנכ"ל, יריב מן.

משה גפני: בבקשה.

יריב לוין: למעשה אני אגיד את מה שאני אומר, אנחנו באים לכל הדיונים שתת הועדה מזמנת אותנו ואנחנו אומרים כל הזמן: ברגע שהממשלה תקבל החלטה על הקמה של קרן אנחנו ניכנס שוב למאמץ הזה.

יריב לוין: חשוב לי להגיד משהו אחד - - -

משה גפני: לא, אבל - - -

יריב לוין: אנחנו מקבלים פה הרבה ביקורת, אני רוצה להגיד משהו פה לכולם.

משה גפני: אפשר רק רגע, אתה יכול להגיד, דווקא משרד הרווחה לא מקבל הרבה ביקורת כאן בועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: ההיפך.

משה גפני: ההיפך.

משה גפני: כשמגיע פניות של משרד הרווחה אנחנו מתייחסים לזה.

משה גפני: אני גם חושב - - -

ציון פיניאן: משרד הרווחה פה בועדה הוא פרח מוגן.

משה גפני: כן, הוא פרח מוגן.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: הוא צודק במאה אחוז.

רוחמה אברהם-בלילא: הגדרה מצויינת.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני לא יודע מה זה ביקורת על משרד הרווחה.

משה גפני: לפני שאתה אומר את הדברים שלך, אתה המשרד הייעודי בעניין הזה.

משה גפני: אני רוצה לדעת, טענו פה חברי הכנסת שעוסקים בעניין, רוחמה שעומדת בראש הצוות, וחבר הכנסת ציון פיניאן, יש החלטת ממשלה, הכסף נלקח חזרה.

משה גפני: הוא התבטא בעניין של ו"השיב את הגזילה".

משה גפני: תגיד קודם כל, לפני שאתה אומר פרשנות, תגיד בבקשה את העובדות.

משה גפני: מה היה בהחלטת הממשלה?

משה גפני: כמה כסף היה לכם לצורך העניין הזה?

משה גפני: כמה יש עכשיו?

משה גפני: קודם כל בלי פרשנות.

משה גפני: עובדות.

יריב לוין: החלטת הממשלה המקורית דיברה על 200 מיליון שקל.

יריב לוין: בשנת 2009, אחרי שהכנסנו, ניגשו בערך קרוב ל – 400 עמותות נכנסו ל"פול" הראשוני, מתוכם 126 קיבלו תמיכה בגובה של 58 מיליון שקל.

יריב לוין: ואז למעשה לא ניצלנו סכום של קרוב ל – 40 מיליון שקל.

משה גפני: למה?

משה גפני: היה 200 מיליון?

יריב לוין: לא, בשנת 2009 היה 100 מיליון.

משה גפני: 100 מיליון.

משה גפני: או.קיי.

משה גפני: אז לא ניצלתם חצי מהסכום?

יריב לוין: כן.

משה גפני: בערך.

יריב לוין: נכון.

משה גפני: או.

משה גפני: קיי.

יריב לוין: בשנה השנייה, לאור הנתונים,

משה גפני: שזה 2010.

יריב לוין: ב – 2010 לאור הנתונים האלה הממשלה קיבלה החלטה להוריד את סכום הקרן מ – 230 מיליון, שאגב, אני לא קובע פה עמדה, 30 מיליון היתה הכוונה בתחילת הדרך.

יריב לוין: סביב המגעים הקואליציוניים זה עלה ל – 200 מיליון.

יריב לוין: ואז ב – 2010 ירד ל – 30 מיליון, שאת כל הסכום הזה חילקנו ב – 2010.

משה גפני: זאת אומרת, למעשה סכום הקרן עמד על 230 מיליון.

יריב לוין: לא, 200 מיליון.

סילבן שלום: וחולקו 90 מיליון.

יריב לוין: 90 מיליון, כן.

סילבן שלום: 200 היה הסכום.

משה גפני: אבל הוא אמר 230.

סילבן שלום: 60 מיליון חולקו ב – 2009, ו – 30 מיליון חולקו ב – 2010.

סילבן שלום: אלה העובדות.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: או.

משה גפני: קיי.

משה גפני: עכשיו, מה קורה ב – 2011?

יריב לוין: ברמה העקרונית אין החלטת ממשלה חדשה להמשיך - - -

משה גפני: אתם נשארים עם איזה סכום?

קריאה: כלום.

משה גפני: פסח הקודם מה עשיתם?

יריב לוין: חילקנו 30 מיליון.

משה גפני: זהו?

יריב לוין: כן.

משה גפני: והיו בקשות ליותר?

יריב לוין: תראה, מבחינת המגזר השלישי יש כל הזמן בקשות.

משה גפני: לא, אבל אתה אומר שלא הצלחתם בפעם הקודמת, ב – 2009 לא הצלחתם לנצל אלא רק 50 אחוז בערך.

יריב לוין: נכון.

משה גפני: אני שואל: האם ב – 2011, נניח שהיה הסכום המקורי, האם הייתם יכולים לנצל את הכסף הזה על ידי העמותות?

משה גפני: להערכתך.

יריב לוין: להערכתי אם היינו,

אוריאל לדרברג: התכוונתם באמת לחלק את הכסף?

משה גפני: אתה שואל אותו שאלה פרשנית.

משה גפני: אני קודם כל העובדות.

משה גפני: האם מבחינת הבקשות וההתמודדות של המשרד, שהוא הרגולטור בעניין הזה וגם מעביר את הכסף.

משה גפני: אם היה הסכום הקודם, שב – 2009 לא נוצל במלואו, אם ב – 2011 היה אפשר לנצל אותו?

משה גפני: זה משנה מאד את המצב.

משה גפני: אתה לא יודע לענות על זה.

סילבן שלום: תגיד: כן.

סילבן שלום: נו, מה הבעיה.

יריב לוין: אני אומר - - -

משה גפני: יגאל!

סילבן שלום: הוא מתבייש.

סילבן שלום: הוא פוחד מהפרוטוקול זה הכל.

מיכל באום: זה שאלה היפותטית, כי לא היה הגשות.

קריאה: היה, היה.

משה גפני: מה אתה אומר?

יריב לוין: אני אומר שלא, זה שאלה קצת תיאורטית, מכיוון בשתי השנים שבהם הופעלה הקרן - - -

משה גפני: מדינה שמתכננת את צעדיה שואלת גם שאלות היפותטיות ותיאורטיות.

משה גפני: יש שתי סוגיות, אני פשוט רוצה להגיע לנקודה.

משה גפני: יש שתי סוגיות: יש סוגיה אחת שהיא סוגיה טכנית במהותה, היא נושקת למהות, אבל היא טכנית: האם ממשלת ישראל תעמיד את הסכום ההוא שהיה, האם המצב ב – 2011 היה יכול להיות שונה מבחינת הביצוע?

משה גפני: שזה, אם אתה אומר: לא, היה נשאר אותו דבר, אז תגיד: הממשלה.

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: אפילו אם היו מקצים לנו כסף לא היינו יכולים ...

משה גפני: זה שאלה מאד קריטית, מכיוון שאם התשובה שלך היתה שאפשר, אם המצב התיאורטי הוא כזה, אז זה בעיה אחת, אבל אם אתה אומר שב – 2011 היה אפשר, תיאורטית, להוציא יותר כסף, אז אנחנו הולכים למשרד האוצר ואומרים: למה לא החזרתם את הכסף?

משה גפני: מה אתה עונה על זה?

יריב לוין: אני עונה, מבחינה תיאורטית, לפי מה שאני שומע העמותות כל הזמן מעלות דרישות.

יריב לוין: בסדר?

משה גפני: כן.

יריב לוין: זה לתשובה הזאת.

יריב לוין: אחת הביקורות שאנחנו קיבלנו מיחידת הביקורת של החשב הכללי ...

יריב לוין: זה שלממשלה אין למעשה מאגר נתונים על העמותות.

יריב לוין: היא לא יודעת, און ליין, להגיד מה המצב בעמותות.

יריב לוין: היא רק יכולה לשמוע את הצעקה ולהתנהל בהתאם לזה.

יריב לוין: זה היתה ... עניינית.

משה גפני: אם אתם הייתם צריכים לקבל החלטה להעביר החלטה בממשלה, מה הייתם מעבירים החלטה?

משה גפני: תתנתק עכשיו מהמחויבות הממשלתית, משרד האוצר.

משה גפני: אתם משרד ייעודי, מה הייתם מבקשים?

רוחמה אברהם-בלילא: אני יכולה לומר משהו?

משה גפני: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: בתום הדיון הראשון אנחנו ביקשנו, וזה רשום בפרוטוקול עוד לפני שהקמת את תת הועדה.

משה גפני: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: שמשרד הרווחה, אני שאלתי: האם משרד הרווחה, בראשות שר הרווחה, מוכן לחדש את הצעת המחליטים ולהניח אותה על שולחן הממשלה?

משה גפני: או.

משה גפני: קיי.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא אמר שכן.

רוחמה אברהם-בלילא: עברה למעלה מחצי שנה, אז גם למשרד הרווחה קודם כל יש לי ביקורת.

משה גפני: טוב.

רוחמה אברהם-בלילא: לא טרח להניח שום הצעת מחליטים - - -

משה גפני: או.

משה גפני: קיי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: תודה מר מן.

משה גפני: משרד האוצר.

משה גפני: אתה יודע מה נושא הדיון?

עדו בן ששון: כן.

עדו בן ששון: כן.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה אתה אומר?

עדו בן ששון: אני אומר, אני חוזר על מה שיריב אמר.

משה גפני: שמה?

עדו בן ששון: זה לא משרד האוצר בא והחליט לקחת את הכסף מהקרן, אלא היתה החלטת ממשלה מסודרת שאמרה שהסכום של הקרן סיוע יפחת בשנת 2010 מ – 100 מיליון ל – 30 מיליון.

משה גפני: זאת החלטת הממשלה?

עדו בן ששון: כן.

משה גפני: לא.

עדו בן ששון: כן, הנה, אתה רוצה, אני יכול להקריא אותה.

עדו בן ששון: אני מדבר על 2010.

סילבן שלום: מי הביא את ההצעה הזאת לממשלה?

אוריאל לדרברג: אז יש שתי הצעות.

אוריאל לדרברג: להחלטה הזאת שמבטלים את ה – 200 מיליון ל – 30 מיליון, הרווחה התנגדה?

משה גפני: רבותיי, בואו, אנחנו חייבים לסיים את הדיון.

משה גפני: תעביר לנו את החלטת הממשלה.

משה גפני: אני ביקשתי פה שזה יהיה, גם אצלנו יש, אבל אתה בקצרה - - - ועדת הכספים מחליטה רבותיי, לפנות קודם כל לממשלה, לחדש את ההחלטה, ההחלטה הזאת של הפחתת הסכום ל – 30 מיליון שקל.

משה גפני: בהעידן הזה של בעיות חברתיות כל כך קשות בחברה הישראלית הוא דבר חמור מאין כמותו, אנחנו נפנה לראש הממשלה ולשר האוצר.

משה גפני: אנחנו מבקשים לחדש את ההחלטה הקודמת של להעמיד את הסכום על אותו סכום שהיה קודם.

משה גפני: אנחנו במקביל נפנה לשר הרווחה.

משה גפני: אנחנו נגיד לו שתמונת המצב הזאת, כפי שהצטיירה כאן גם בדיוני הצוות של ועדת הכספים, וגם בדיון הנוכחי של ועדת הכספים, הוא דבר חמור.

משה גפני: הוא מופקד על העניין של הרווחה.

משה גפני: אנחנו יודעים שמשרד הרווחה עושה עבודה מצויינת ואנחנו מבקשים ממנו להביא את הצעת המחליטים כדי לחדש את ההחלטה הקודמת.

משה גפני: אנחנו הולכים בדרך הטובה, אם לא – נשאיר את זה לישיבה הבאה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב ראש, אני רק רוצה לתחום את זה בפרק זמן.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו מנהלים את הדיונים האלה כמדומני - - -

משה גפני: תגידי כמה זמן.

משה גפני: מבחינתי אין בעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: פרק זמן של חודש ימים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שזה - - -

משה גפני: חודש זה לא מספיק בגלל החגים באמצע.

אוריאל לדרברג: תחשבו שהמצב של העמותות הוא קריטי השנה.

אוריאל לדרברג: אם זה יימשך עוד שנה עוד כמה עמותות לא יהיו כאן - - -

רוחמה אברהם-בלילא: אז בוא תוסיף להצעת המחליטים שבפרק זמן של החודשיים הקרובים משרד הרווחה יניח הצעת מחליטים על שולחנה של הממשלה שמחזירה את הכסף הזה, ואם לא, שלוש נקודות, מה?

משה גפני: לא, כלום.

רוחמה אברהם-בלילא: כלום?

משה גפני: כמו שעשיתי בשבוע שעבר שלא עבר כסף, ה – 100 מיליון שקל שלא עבר ...

משה גפני: תעסוקה, סגרתי את הישיבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אם אתה לוקח את הדוגמה של שבוע שעבר וזה השוט של הדבר הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר או.

רוחמה אברהם-בלילא: קיי.

משה גפני: לא אמרתי כלום.

משה גפני: אבל רוחמה, לא אמרתי כלום לפני זה.

משה גפני: בתוך יומיים העבירו את הכסף.

רוחמה אברהם-בלילא: אני סומכת על אדוני.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: תודה רבה רבותיי.

משה גפני: הישיבה נעולה.