ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 534, 2012-01-16 12:30

אלכס מילר: צהריים טובים לכולם, נפתח את ישיבת ועדת החינוך.

אלכס מילר: התאריך – 16/1/12, כ"א בטבת תשע"ב.

אלכס מילר: הנושא: הצעה לסדר היום (דיון מהיר): תיכון מקיף חדש אקראא בלקייה פועל זאת שנה שנייה בתנאים בלתי נסבלים – של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ג'מאל זחאלקה: וחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אלכס מילר: זה מה שכתוב לי.

ג'מאל זחאלקה: לא, זו היתה טעות - - -.

ג'מאל זחאלקה: התקשרו להתנצל.

אלכס מילר: בסדר.

יהודית גידלי: זו לא פעם ראשונה שהמזכירות טועה – זו פעם שנייה – וזה מעצבן.

ג'מאל זחאלקה: אבל שהיושב-ראש יזכיר, לפחות.

יהודית גידלי: מפאת תקלה במזכירות, אכן - - -

אלכס מילר: טוב, אז גם של חבר הכנסת זחאלקה.

אלכס מילר: רבותיי, תקנו אותי אם אני טועה, היתה תכנית בגלי-צה"ל שבה שמעתי על הנושא הזה.

יהודית גידלי: נכון.

אלכס מילר: מי התראיין שם?

קריאה: הוא לא נמצא, הוא לא הגיע.

אלכס מילר: הוא לא נמצא.

אלכס מילר: ראש העירייה נמצא כאן?

קריאה: לא.

אלכס מילר: גם הוא לא נמצא.

אלכס מילר: הוא הכריז שם על העניין הזה, שמהראשון בספטמבר אמור להיות מבנה חדש – יש קבלן שנכנס; יש תקציב שעומד לרשות העניין הזה כבר כמה שנים, לדעתי, אם אני לא טועה.

מסעוד גנאים: כך אמר ראש המועצה?

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: אנחנו מדברים על זה, רבותי?

סלימאן אלסאנע: כן, כן.

אלכס מילר: שמעתי שיש בעיה עם החשמל; שיש בעיה עם הכיתות; שיש בעיה שהתלמידים נמצאים במבנים יבילים; ובעיה עם הביוב – זה הנושא, נכון?

שמוליק דוד: ועוד, ועוד.

אלכס מילר: בסדר גמור, כנראה שאנחנו מדברים על אותו עניין.

אלכס מילר: בבקשה, חבריי, חברי הכנסת, אני אתן לכם להציג את הנושא: חבר הכנסת גנאים, ואחריו חבר הכנסת זחאלקה וכל מי שרוצה להתייחס, אנחנו - - -

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, תחילה ברכות לאורחים שבאו לדיון.

מסעוד גנאים: ממה שהגיע אלינו; ממה שקראנו; וממה ששמעתי מוועד ההורים ומכולם – אזי אלה תנאים שלא יכולים לקיים בהם חינוך, לימודים והוראה.

מסעוד גנאים: ראשית, אנחנו רוצים שהתלמידים ילמדו באווירה, באקלים ובתנאים אנושיים.

מסעוד גנאים: שנית, באקלים חינוכי שייתן להם ללמוד.

מסעוד גנאים: ממה שאני קורא על החטיבה שנהפכה לתיכון ואחר-כך למקיף – שהתחילה כחטיבה עם 950 תלמידים: הכול שם קרוונים, דחוס, צפוף, אין חדר מחשבים, אין מעבדות, אין ספרייה, מה יש?

מסעוד גנאים: – אין גדר מתאימה, אין חצר מתאימה.

מסעוד גנאים: אני לא אאריך כדי לתת לוועד ההורים לדבר.

מסעוד גנאים: אני חושב שעלינו, כוועדת החינוך, התרבות והספורט, לצאת מכאן עם מסקנה וקריאה למשרד החינוך, למועצה המקומית, לכל הנוגעים בדבר ולרשויות הנוגעות בדבר – לתקן את המצב הזה, ובמהירות; גם את עניין הצפיפות בכיתות – 43 תלמידים, 42 תלמידים.

מסעוד גנאים: אני מסתפק בזה בכדי לשמוע מה אומרים ועד ההורים והנוגעים בדבר.

אלכס מילר: חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: תודה, אדוני היושב-ראש.

ג'מאל זחאלקה: אני מברך את תושבי לקייה שהגיעו לכאן – ההורים והאחראים, הפעילים בחברה האזרחית.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, בוועדת החינוך, התרבות והספורט – אני חבר הוועדה משנת 2003 – ערכנו עשרות ישיבות, וכל יושבי-הראש וחברי הוועדה יצאו מנקודת מוצא פשוטה, כאילו אקסיומטית, אבל היא חשובה: שעל החינוך אחראי משרד החינוך, כבוד היושב-ראש.

ג'מאל זחאלקה: משרד החינוך צריך לדאוג – אנחנו יודעים שיש גורמים שונים שמשפיעים לטובה או לרעה על מצב החינוך.

ג'מאל זחאלקה: אבל איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: בכל מקום, בכל מוסד, לא משנה מי מפעיל אותו: אם זה מופעל על-ידי השלטון המקומי, או על-ידי גורם פרטי – משרד החינוך אחראי על החינוך.

ג'מאל זחאלקה: בכל פעם שיש בעיה בחינוך אני קופץ למשרד החינוך, וככה צריך - - -.

ג'מאל זחאלקה: אחר-כך נטפל בעניינים האחרים, אבל בוא נסכים לעיקרון הזה.

ג'מאל זחאלקה: כל נציגי משרד החינוך ושרי החינוך שהיו בשנים האחרונות, הסכימו לעניין הזה, כלומר שאנחנו כשרי חינוך אחראים על החינוך, וככה צריך לטפל בבעיה שלפנינו.

ג'מאל זחאלקה: כי היא בעיה פשוטה, איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: רואים אותה בעין: יש בית-ספר במצב בלתי סביר – לא רק קרוונים, אלא קרוונים במצב רע; חצר שמתמלאת בשלוליות בחורף; יציאה וכניסה לא מוסדרות – יש ילד שנדרס ונותח, ויש לו שברים באגן; אין אבזור מינימאלי; בעיות חשמל; ריצוף לא ראוי; בעיות בטיחות – בית-הספר לא בטיחותי.

ג'מאל זחאלקה: כל אלה דברים שאסור שיהיו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים, כבוד היושב-ראש, שאין בעיה תקציבית במשרד החינוך.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, הבעיה היא לא תקציב.

ג'מאל זחאלקה: כך אני מתרשם, וכך אומר לנו שר החינוך שיש כסף לבניית כיתות.

ג'מאל זחאלקה: אז למה לא בונים?

ג'מאל זחאלקה: – יש עיכובים בירוקרטים פה ושם.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב, כבוד היושב-ראש, שהוועדה צריכה להתערב: אם הבעיה ברשות המקומית, במשרד הפנים או במינהל מקרקעי ישראל – אני לא יודע היכן הבעיה, אבל אנחנו צריכים לצאת היום בהחלטות שאנשים שבאו הרחק מהדרום יחזרו הביתה עם בשורות; שוועדת החינוך, התרבות והספורט היתה להם לסעד, והחליטה להתערב ולשפר את מצבם של מאות תלמידים.

ג'מאל זחאלקה: אתה יודע?

ג'מאל זחאלקה: – ההורים מעניינים אותי פחות, מה שמעניין אותי זה הילדים.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות ש-560 ילדים לומדים במצב כזה, כאשר אפשר לפתור את הבעיה; לא שיש אוזלת יד, ואסור שהדבר הזה יימשך.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה לאדוני.

אלכס מילר: נמצאים איתנו ההורים, נכון?

קריאה: כן.

אלכס מילר: מי מדבר בשם ההורים?

אלכס מילר: בבקשה אדוני, שִמְךָ.

מרעי אלסאנע: אני אלסאנע מרעי, יושב-ראש ועד ההורים המרכזי בלקייה.

אלכס מילר: - - - כמה זמן?

מרעי אלסאנע: אנחנו התאגדנו בשנה האחרונה - - -

אלכס מילר: אתה מכיר את כל הסיפור?

מרעי אלסאנע: אני מכיר את כל הסיפור; אני חי את הסיפור; אני מרגיש את הסיפור.

אלכס מילר: ספר לנו בקצרה מה העניין שם.

מרעי אלסאנע: בית הספר נמצא בקשר עין עם הבית שלי, אז אני יודע, בדיוק, מה קורה שם.

מרעי אלסאנע: מדובר בבית-ספר שנמצא בכפר לקייה, שמצבו קשה מאד: אין שם אווירה לימודית, אין שם אקלים חינוכי – ילדינו לא יגיעו לשום מקום מבית-הספר הזה.

מרעי אלסאנע: הם לא לומדים שום-דבר בבית-הספר הזה, כי התנאים בבית-הספר אינם תנאים.

מרעי אלסאנע: אדוני היושב-ראש, לבית-הספר קוראים: "אִקְרָאא".

מרעי אלסאנע: אקראא בערבית זה תלמד, תקרא.

אלכס מילר: מה?

מרעי אלסאנע: תקרא.

אלכס מילר: תקרא.

מרעי אלסאנע: לא תקרה.

מרעי אלסאנע: תקרא.

מסעוד גנאים: לא בה', אלא בא'.

מרעי אלסאנע: אין שם אקראא, ולא תכתוב ולא כלום.

אלכס מילר: לא עם א', ולא עם ה'.

מרעי אלסאנע: שום דבר.

מרעי אלסאנע: ילדינו נמצאים, בכל יום, בסכנת חיים.

מרעי אלסאנע: אני חושב עליהם בכל יום.

מרעי אלסאנע: אני בכל יום מודאג - - -

אלכס מילר: בית-הספר לא היה אף-פעם?

מרעי אלסאנע: מה?

אלכס מילר: בית-הספר היה לפני זה?

מרעי אלסאנע: לא היה בית-ספר.

מרעי אלסאנע: בית-הספר הזה הוקם – לפי דעתי, ולפי דעת הרבה אנשים בכפר לקייה –במחדל.

אלכס מילר: מתי המבנה היביל הראשון - - -?

מרעי אלסאנע: המבנה הזה הוקם לפני שנה וחצי, עם הבטחה - - -

אלכס מילר: שנה וחצי, בגלל שהיה חוסר בבתי-ספר אחרים לקלוט את הילדים.

מרעי אלסאנע: זאת הטענה שאנחנו שומעים.

מרעי אלסאנע: אני לא יודע אם יש דברים אחרים.

אלכס מילר: אתם הייתם מעדיפים שהם יהיו במקומות אחרים, מה שהיה לפני שנתיים?

ג'מאל זחאלקה: 950 היו בבית-הספר הראשון.

ג'מאל זחאלקה: יש פיצול של בית-הספר.

מרעי אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני מעדיף שהילדים שלנו יהיו במקומות אחרים וטובים יותר מהמקום הזה.

מרעי אלסאנע: גם לא בבית-הספר ההוא.

אלכס מילר: אבל יש הגיון – כמו שחבר הכנסת זחאלקה אומר – כאשר בבית-הספר יש 950 איש ומפצלים בשביל שלא תהיה צפיפות בכיתות - - -

טלב אלסאנע: אבל לפצל לבית-ספר, לא לפצל למכלאה.

מרעי אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני בעד לפצל בית-ספר לטובת הילדים, אבל לפצל בית-ספר לשני בתי-ספר ולא לבית-ספר ולקרוונים.

מרעי אלסאנע: אני עם הפיצול, אין לי בעיה: זה טוב לרווחת הילדים והתלמידים, וגם המורים.

אלכס מילר: אוקיי, בוא נתחיל לסדר את זה: לפני שנה וחצי החליטו לפצל, ואז העבירו.

אלכס מילר: כמה תלמידים לומדים היום במבנים - - -?

מרעי אלסאנע: בקרוונים לומדים היום כ-560 ילדים.

אלכס מילר: באיזה כיתות?

מרעי אלסאנע: איזה כיתות, מר סלימאן אלסאנע?

קריאה: זו חטיבת ביניים.

מרעי אלסאנע: מכיתה ט' ועד כיתה י'.

אלכס מילר: מכיתה ט' ועד כיתה י'.

מרעי אלסאנע: סליחה, ז'.

קריאה: ז' עד ט'.

אלכס מילר: מדובר על חטיבת ביניים.

קריאה: חטיבת ביניים צומחת.

אלכס מילר: ולאן הם ממשיכים משם?

מרעי אלסאנע: אדוני היושב-ראש, מדובר בחטיבת ביניים צומחת.

אלכס מילר: לאן הם ממשיכים משם?

מרעי אלסאנע: אין להם לאן להמשיך.

אלכס מילר: למה?

אלכס מילר: אין תיכון?

מרעי אלסאנע: עכשיו אין.

אלכס מילר: מה זאת אומרת?

מרעי אלסאנע: מה שהם צריכים לעשות עכשיו זה להוסיף קרוונים ועוד קרוונים.

אלכס מילר: אבל אין תיכון?

מרעי אלסאנע: אין תיכון.

טלב אלסאנע: אמור להיות תיכון.

טלב אלסאנע: זה בית-ספר - - - צומח לתיכון.

ג'מאל זחאלקה: צריך להיות תיכון.

ג'מאל זחאלקה: יש תיכון אחר.

אלכס מילר: רגע, לאיפה הלכו כל התלמידים שבשנה שעברה סיימו ללמוד בכיתה י'?

מרעי אלסאנע: זה בית-ספר צומח, הם נשארים באותו מקום.

אלכס מילר: זאת אומרת, - -

קריאה: - - -

קריאה: - - -.

קריאה: - - - בונים, עד י"ב.

אלכס מילר: - - זאת חטיבת ביניים שממשיכה לתיכון?

מרעי אלסאנע: נכון.

יהודית גידלי: זאת אומרת, הוסיפו עוד קרוונים?

מרעי אלסאנע: אדוני היושב-ראש וחברי הוועדה, הבעיה שלנו היא שמדובר בבית-ספר תיכון שהתקציבים לבנות אותו מוקצים משנת 2006.

מרעי אלסאנע: משרד החינוך הקצה בשנת 2006 את התקציב למועצה בסך של 6,500,000 שקל.

מרעי אלסאנע: יש בעיה, שאותי לא מעניינת: הכסף הגיע ממשרד החינוך למועצה וחזר למשרד החינוך בגלל שלא השתמשו בכסף.

מרעי אלסאנע: שוב פעם החזירו את הכסף למועצה ולא השתמשו בזה, ושוב החזירו למשרד החינוך.

מרעי אלסאנע: ילדינו סובלים ומחכים לבית-ספר תיכון למעלה משש שנים.

מרעי אלסאנע: בשש שנים ניתן להקים עיר שלמה, ולא בית-ספר של 20 כיתות.

אלכס מילר: מי נמצא כאן ממשרד החינוך?

עלי אלקרנאוי: אני מייצג את משרד החינוך.

אלכס מילר: שִמְךָ, אדוני.

עלי אלקרנאוי: עלי אלקרנאוי.

עלי אלקרנאוי: אני מפקח כולל לחינוך העל-יסודי במגזר הבדווי.

עלי אלקרנאוי: ברשותכם, אדוני היושב-ראש וכל הנכבדים, אני אעשה קצת סדר בכל מה שנאמר כאן, כי נאמרו דברים וחצאי דברים שלא נתנו תמונה נכונה ומדויקת כל-כך: במשך כל הזמן היה בית-ספר תיכון אחד בישוב לקייה, שלמדו בו תלמידי י'-י"ב.

עלי אלקרנאוי: בנוסף, היתה חטיבת ביניים עצמאית אחת שלמדו בה תלמידים מכיתה ז' ועד כיתה ט'.

עלי אלקרנאוי: הצפיפות, בחטיבת הביניים הזו, היתה מאד קשה, והרבה תלמידים למדו שם – הוזכרו 950 תלמידים; הם הגיעו, אפילו, ל-1,000 ול-1,100 תלמידים.

עלי אלקרנאוי: אדוני היושב-ראש והחברים הנכבדים, בעקבות הצפיפות הכיר משרד החינוך בהקמת בית-ספר על-יסודי נוסף בשנת 2006.

עלי אלקרנאוי: הוקצה לזה כסף – נאמר כאן 6,500,000 שקל, והכסף הזה עומד לרשות הישוב עד היום.

אלכס מילר: זאת אומרת, לא העברתם כסף לרשות; זה אצלכם במשרד.

עלי אלקרנאוי: לא, לא – זה עבר בהרשאה תקציבית לביצוע, לניצול.

אלכס מילר: אתם יודעים מה קורה עם הכסף?

אלכס מילר: הכסף נכנס לחשבון העירייה?

עלי אלקרנאוי: הכסף לא נכנס; המועצה קיבלה - -

ג'מאל זחאלקה: יש הרשאה.

עלי אלקרנאוי: - - הרשאה תקציבית על-מנת שתיקח קבלן ותתחיל לבנות.

טלב אלסאנע: אז ההרשאה קיימת, אבל - - -

עלי אלקרנאוי: ההרשאה קיימת, הכסף קיים והרשות לא בנתה, משנת 2006 ועד לשנת 2009.

עלי אלקרנאוי: בדקנו, עקבנו וביקשנו כל הזמן.

עלי אלקרנאוי: יש בעיות; קיבלנו תשובות של בעיות קרקע.

אלכס מילר: בסדר, הבנו.

אלכס מילר: שאלה: שמעתי כאן שזו חטיבת ביניים שממשיכה להיות תיכון?

עלי אלקרנאוי: בית-הספר הזה צומח למקיף שש-שנתי.

עלי אלקרנאוי: לומדים בו היום כ-100 תלמידי כיתה י'.

אלכס מילר: התחילו ללמד שם תיכוניסטים, או שעדיין מלמדים כחטיבת ביניים?

עלי אלקרנאוי: הקרוונים הוקמו במטרה לצמצם או להוריד את עומס התלמידים בחטיבת הביניים, ובמטרה נוספת שב-1/9/12 יתחילו בבניית בית-ספר חדש – מבנה – והכסף קיים.

אלכס מילר: חכה רגע, אני שאלתי שאלה ואתה עונה על משהו אחר.

אלכס מילר: שאלתי שאלה פשוטה: האם התחילו ללמד תיכוניסטים בבית-הספר?

עלי אלקרנאוי: בקרוונים אנחנו לא מלמדים תלמידי תיכון.

עלי אלקרנאוי: - - -

אלכס מילר: אז מה קורה עם תלמידי כיתה י' שסיימו ללמוד בשנה שעברה?

ג'מאל זחאלקה: כיתה ט'.

עלי אלקרנאוי: לא סיימו עדיין כיתה י', - -

אלכס מילר: עדיין לא - - -

עלי אלקרנאוי: - - היום יש כיתה י' בבית-הספר.

עלי אלקרנאוי: הם אמורים להיכנס למבנה חדש, הבנוי בניית קבע, ב-1/9.

עלי אלקרנאוי: היו אמורים להיכנס ב-1/9 הזה – עוד פעם לא נכנסו, ועוד פעם הכסף משוריין.

עלי אלקרנאוי: יש קבלן, ויש - - -

אלכס מילר: אז איפה הם נמצאים?

עלי אלקרנאוי: בבקשה.

אלכס מילר: איפה נמצאת כיתה י'?

מסעוד גנאים: הביאו קרוונים.

עלי אלקרנאוי: היום לומדים בקרוונים.

אלכס מילר: זה מה שאני שואל: התיכוניסטים התחילו ללמוד שם - - -

עלי אלקרנאוי: התחילו ללמוד בקרוונים, דבר שאנחנו לא - - -

אלכס מילר: ומי מלמד אותם?

עלי אלקרנאוי: מה זאת אומרת "מי"?

אלכס מילר: משרד החינוך הקצה מורים המתאימים ללמד בתיכון?

עלי אלקרנאוי: מי שמלמדים את כיתות ז'-ט' הם מורים שמועסקים על-ידי משרד החינוך, ומי שמלמדים את כיתה י' הם מורים המועסקים על-ידי הרשות המקומית, ורשת סכנין במקרה הזה.

אלכס מילר: ובדקתם - - - שאמורים ללמד בתיכון?

עלי אלקרנאוי: כן, מהבחינה הזאת אין שום בעיה.

אלכס מילר: ומה קורה עם כל הציוד שאמור להיות לאותם התלמידים?

אלכס מילר: בדקתם מה קורה מבחינת הנושא הזה?

אלכס מילר: – על הספריות נֶאֶמָר כאן.

עלי אלקרנאוי: באופן חריג הוקצו ארבע כיתות יבילים על-מנת להקים מעבדות לאור הסוגיה שנוצרה, והרשות המקומית לא סיפקה את זה, עדיין, למרות שהיא קיבלה הרשאה תקציבית.

אלכס מילר: אדוני, מתי בפעם האחרונה היית שם?

עלי אלקרנאוי: אני נמצא שם בכל שבוע.

אלכס מילר: אדוני, האם כנציג משרד החינוך אתה יכול להגיד שזה המנגנון שקרוב ל-500 תלמידים צריכים ללמוד שם?

עלי אלקרנאוי: מה זאת אומרת "המנגנון"?

עלי אלקרנאוי: הם לומדים בכיתות.

עלי אלקרנאוי: אגב, נאמר תחזוקה – הכיתות מאד יפות ומאד מתוחזקות: יש אישור בטיחות, אישור בריאות ורישיון לתפעול בית-הספר – אין שום בעיה מהבחינה הזאת.

עלי אלקרנאוי: הכיתות חדשות, בזה אין בעיה.

עלי אלקרנאוי: אבל, שוב, השאיפה שלנו כמשרד היא שכל תלמיד ילמד בבית-ספר בנוי, ושהבנייה תהיה ברמה גבוהה.

עלי אלקרנאוי: הקצנו לזה כסף; אנחנו רוצים שבית-הספר ייבנה; אנחנו דורשים את זה; מנהלת המחוז מצויה בקשר עם משרד הפנים בתחום הזה, על-מנת להביא לבניית בית-הספר.

עלי אלקרנאוי: זו המטרה שלנו.

אלכס מילר: אוקיי.

אלכס מילר: מי נמצא כאן מטעם העירייה?

יהודית גידלי: יש היום שביתה.

אלכס מילר: מה "שביתה"?

יהודית גידלי: יש היום שביתה.

יהודית גידלי: מה שאתה שומע.

סלימאן אלסאנע: זה לא מעניין אותם.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת מילר, אני אתייחס, ברשותך: אני חושב שוועד ההורים צודק.

טלב אלסאנע: זכותם של ההורים - - -

ג'מאל זחאלקה: למען ההגינות תגיד: אני תושב לקייה.

טלב אלסאנע: אני אגיע לזה.

טלב אלסאנע: לי ולחבר הכנסת גנאים יש זיקה לעניין, אבל זה לא ייפגע בגישה העניינית - - -

ג'מאל זחאלקה: אני האובייקטיבי היחיד.

אלכס מילר: - - - איזו זיקה בדיוק - - -?

ג'מאל זחאלקה: - - -

טלב אלסאנע: אני תושב היישוב, ואני מכיר את בית-הספר, ואנחנו קיימנו פגישה עם משרד החינוך וגם המפקח השתתף, ומלווים את העניין.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת גנאים מסכנין, והרשת שמפעילה קשורה לסכנין – באיזשהו מקום שנינו מעורבים.

טלב אלסאנע: הבעיה היא שלפעמים יש מציאות קשה שמביאה לפתרונות גרועים, והסובלים הם התלמידים.

אלכס מילר: לא, אני אגיד לך איך הביטוי הזה נאמר:

אלכס מילר: רצינו כמה שיותר טוב, יצא כרגיל.

טלב אלסאנע: אפשר להגיד כרגיל גם בלי הנקודה - - - לכן, יש צפיפות - - - עד שייבנה בית-הספר הקבוע שאמור להיבנות, שיתוקצב על-ידי משרד החינוך וצריך לאשר.

טלב אלסאנע: זו עובדה שמשרד החינוך מילא את חובתו, תיקצב, נתן הרשאה תקציבית, - - -

ג'מאל זחאלקה: אז למה אין בית-ספר?

ג'מאל זחאלקה: - - - שנשמע, אנחנו במתח.

טלב אלסאנע: בגלל ויכוח בין המחזיק בשטח לבין הרשות - - -

יהודית גידלי: שהוא מי?

יהודית גידלי: מי מחזיק בשטח?

טלב אלסאנע: תושב המקום.

אלכס מילר: קרקע פרטית.

טלב אלסאנע: בגלל הוויכוח זה התעכב, ובכדי לקדם את הפיתרון המועצה הכניסה קרוון באופן זמני עד שבית-הספר ייבנה.

טלב אלסאנע: אבל גם את הקרוון - - -

אלכס מילר: האם זה נכון שאף קבלן לא מוכן לבנות שם כי יש לחץ - - -?

טלב אלסאנע: לא, אני מבין שזה לקראת פיתרון, אני חושב ומקווה שזה נפתר.

טלב אלסאנע: אנחנו, כולנו, נרתמים לעניין בעקבות הישיבה שהיתה במשרד לקדם את הפיתרון.

טלב אלסאנע: אבל עד שיהיה פתרון, התלמידים זכאים למערכת חינוך ראויה.

טלב אלסאנע: לא סוכם אז – בישיבה שהיתה במשרד החינוך – שיעבירו ויבנו עוד ארבעה מבנים יבילים.

טלב אלסאנע: עד היום, ארבעת המבנים הללו לא הוקמו למרות שמדובר בישיבה שהיתה לפני חודשיים.

עלי אלקרנאוי: ויש הרשאה תקציבית.

טלב אלסאנע: - - - אפשר להגיד הרשאה.

טלב אלסאנע: אין סיבה בעולם שארבע כיתות לא ייבנו.

טלב אלסאנע: אין סיבה בעולם שבית-הספר לא יהיה מחובר למערכת החשמל.

טלב אלסאנע: משרד החינוך התחייב לפנות למשרד הפנים – אז מר ניר שמואלי אמר:

טלב אלסאנע: אני אפנה למשרד הפנים, אני אסדר את העניין; בגלל ההתנגדות של משרד הפנים; בגלל שמדובר במבנים זמניים.

טלב אלסאנע: משרד החינוך התחייב, והדבר הזה לא נעשה.

טלב אלסאנע: לדעתי, צריך לעשות שני דברים באופן מיידי: א.

טלב אלסאנע: ארבע כיתות יבילים.

טלב אלסאנע: ב.

טלב אלסאנע: חיבור בית-הספר.

טלב אלסאנע: ג.

טלב אלסאנע: להמליץ שבהקדם האפשרי תתחיל בניית בית-הספר במבנה קבע כדי לתת מענה בתחילת שנת הלימודים הבאה.

אלכס מילר: העירייה לא נמצאת כאן, אז אני אשאל אותך – נציג משרד החינוך: אם אתה מבקר שם בכל שבוע, מה הסיכומים האחרונים עם השלטון המקומי?

עלי אלקרנאוי: אני לא אחליף אותם, - -

אלכס מילר: ברור.

עלי אלקרנאוי: - - אבל אני אגיד מה סוכם, ובהמשך למה שנאמר על-ידי חבר הכנסת טלב אלסאנע: באותה ישיבה סוכם שתונפק הרשאה תקציבית לרכישת ארבע כיתות יבילים.

עלי אלקרנאוי: ההרשאה הונפקה, על-פי הסיכום ועל-פי ההבטחה של משרד החינוך, והיא נמצאת ברשות המקומית מה-7/12.

אלכס מילר: ומה הם עושים עם זה?

עלי אלקרנאוי: לא עשו שום דבר.

עלי אלקרנאוי: עד עכשיו, בשטח, לא נעשה – - - - אני לא יודע, אבל בשטח לא נעשה דבר.

טלב אלסאנע: לפני הפגישה שוחחתי עם ראש המועצה.

טלב אלסאנע: הוא אמר שהוא קיבל את ההרשאה - - -

אלכס מילר: גם אם הוא לא הגיע היה לו קשה להוציא לנו מכתב הבהרה?

טלב אלסאנע: אני לא יודע.

טלב אלסאנע: אני רוצה להגיד - - -, ואני רק מעביר את הדברים – במקרה הזה, לא לצורך הדיון.

טלב אלסאנע: כי שוחחתי איתם: מה הבעיה?

טלב אלסאנע: למה הנושא לא התקדם מאז הישיבה שהיתה במשרד החינוך?

טלב אלסאנע: הוא אמר שהוא קיבל את ההרשאה; הוא קיבל אישור ממשרד הפנים לצאת למכרז; יוצאים למכרז, כי יש סכום של 380,000 שקל – מדובר בארבעה מבנים יבילים, זה מחייב מכרז.

טלב אלסאנע: לכן, ההתחייבות שלו, וזה מה שהוא אמר לי – אני לא לוקח על אחריותי שום-דבר – שעד סוף החודש יהיו ארבעה מבנים יבילים.

טלב אלסאנע: אני חושב שזה צריך להיות מתחילת השנה, זה צריך להיות מה-1/9.

אלכס מילר: כן, אבל לפי מה שאני שמעתי אז, הם מתחילים לבנות שם בתוך תקופה קצרה של חמישה חודשים - - -

טלב אלסאנע: המבנה הקשיח ייקח זמן, יש הבדל.

טלב אלסאנע: לבנות מבנה קבע ייקח תקופה ארוכה.

ג'מאל זחאלקה: מתחילים – מתי מתחילים?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים לראות התחלה.

טלב אלסאנע: מבנים יבילים צריכים להעביר באופן מיידי.

אלכס מילר: כן אדוני, מי אתה?

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשאול שאלת הבהרה שנבין איפה אנחנו עומדים, - -

אלכס מילר: חבר הכנסת זחאלקה, סיימת.

ג'מאל זחאלקה: - - מחבר הכנסת אלסאנע: האם יש סיכומים אמיתיים על התחלת הבנייה?

טלב אלסאנע: אדם שמחזיק את השטח - -

ג'מאל זחאלקה: אתה אמרת שיש שיקולים - - -

טלב אלסאנע: - - צריך לפנות את השטח, וברגע שהוא מפנה הם מתחילים להכשיר את השטח לבנייה.

טלב אלסאנע: הוא כבר מתחיל לפנות - - -

קריאה: מתי הוא יְפָנֶה?

טלב אלסאנע: הוא מתחיל לְפָנות.

אלכס מילר: בסדר, זה לא יעזור, זה שמועות.

אלכס מילר: בבקשה, מי אדוני?

סלימאן אלסאנע: אני אלסאנע סלימאן, יושב-ראש ועד ההורים בבית-הספר.

סלימאן אלסאנע: בית-הספר הזה מבחינה בטיחותית – גם הרחבה בפנים היא מאבנים גדולות שיכול לשמש נשק גם לילדים קטנים.

סלימאן אלסאנע: לפעמים יש ריבים בין הילדים והם משתמשים באבנים, - - - זה מסוכן.

אלכס מילר: אדוני, אני אגיד לך: אנחנו מתעסקים במשהו שאין אדם אחד שיכול לענות על הסוגיות האלה.

אלכס מילר: כל מה שקשור לחשמל ולמסביב זה עניינה של הרשות המקומית, והם לא נמצאים כאן.

סלימאן אלסאנע: זה לא מעניין אותם.

אלכס מילר: מנהל בית-הספר נמצא כאן?

אלכס מילר: – מישהו מבית-הספר, מהנהלת בית-הספר.

אלכס מילר: אתה לא יודע?

אלכס מילר: טוב, בסדר, רבותיי תראו מה אנחנו עושים: - - -

מרעי אלסאנע: אדוני היושב-ראש, ברשותך, רק עוד מילה - -

אלכס מילר: מילה.

מרעי אלסאנע: - - – אם כבר הגענו מהדרום, ואנחנו פה – אתם המקלט האחרון שלנו כי אנחנו לא יודעים לאן להגיע מפה.

מרעי אלסאנע: אני רוצה להביא את צעקת הילדים בבית-הספר, את צעקת התושבים; אנחנו נמצאים בבית-ספר, לא בית-ספר.

מרעי אלסאנע: יש משפט שאומר שהדרך לגהינום רצופה בכוונות טובות: כוונות המועצה טובות, כוונות משרד החינוך טובות – אז אני מאמין שכולם ילכו לגהינום.

מרעי אלסאנע: מה שאולי יש לנו זה - - - של הכוונות הטובות ביישוב.

מרעי אלסאנע: מדובר בבית-ספר שאתה אדוני, היושב-ראש, וחברי הוועדה, לא יכולים להגיע אליו ברגל.

מרעי אלסאנע: מדובר בבית-ספר שחוצה אותו ואדי שמלא בזבל, חרקים, נחשים – כל מה שאתם מעלים על דעתכם.

מרעי אלסאנע: לפני כמה ימים נדרס ילד בגלל שאין חנייה לאוטובוסים.

מרעי אלסאנע: אין מעבדות בבית-הספר; אין ספרייה; אין אינטרנט, אדוני היושב-ראש – איך אדם בכיתה י' - - -

יהודית גידלי: אם אין חשמל, אין אינטרנט.

מרעי אלסאנע: אין חשמל, אין אינטרנט.

קריאה: אין חשמל תקין.

מרעי אלסאנע: איך תלמיד בכיתה י' יכול לגשת למבחני בגרות?

מרעי אלסאנע: אנחנו עוצרים את ילדינו; הם לא יכולים ללמוד, אפילו, מקצוע אחד במדעים.

מרעי אלסאנע: תודה רבה.

אלכס מילר: רבותיי, אני אסכם – אני אעשה סיכום ביניים: קודם כל, צר לי על כך שלא היה כאן נציג פורמאלי של השלטון המקומי.

אלכס מילר: אני חושב שבעניין הזה אין שום קשר לנושא השביתה.

אלכס מילר: אם יושב-ראש השלטון המקומי מוכן להיפגש בכל שעה ובכל רגע עם ראש הממשלה כדי לפתור סוגיות ובעיות, כך גם כל נציג של השלטון המקומי, כל עוד מדובר על נושאים חשובים ביותר למועצה שלו: אם זה נושא החינוך, ואם זה נושא הבינוי העולים על סדר-יומה של הכנסת, ונמצאים כאן שלושה חברי כנסת שבאים לדון בעניין זה, מן הראוי היה, לפחות, לשלוח נציג שמטפל בסוגיה זו.

אלכס מילר: בכך אני יכול להגיד שכל הטענות שנשמעו על-ידי ההורים שנמצאים כאן – ואף-אחד לא בא להגיד שהטענות לא נכונות – הוועדה מקבלת אותן, כמו שנאמר כאן.

מרעי אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אנחנו מודיעים פה חגיגית - -

אלכס מילר: לא צריך.

אלכס מילר: שנייה, אדוני.

מרעי אלסאנע: - - שאם הפתרונות שלנו לא - - -

אלכס מילר: סליחה, אדוני, אני באמצע סיכום.

מרעי אלסאנע: אנחנו נביא את כל הכפר ב-25 לחודש, שכולם יידעו את זה.

אלכס מילר: קודם-כל, זו לא חגיגה.

אלכס מילר: צריך ללמוד שכשיושב-ראש מסכם, - -

מרעי אלסאנע: הם עשו עלינו חגיגה.

אלכס מילר: - - אף-אחד לא מתערב.

אלכס מילר: מה שאני מבקש, קודם-כל: אני מבקש מחברי הכנסת לפנות אליי מייד אחרי שהשביתה מסתיימת, ולבקש ממני דיון נוסף על הסוגיה.

אלכס מילר: אני כבר אומר לכם שברגע שכל העניין של השלטון המקומי מסתיים, אנחנו נקיים כאן דיון.

אלכס מילר: אני פונה למשרד החינוך ומבקש לעשות בדיקה מקיפה לתנאים הבלתי נסבלים – כפי שנשמע כאן מההורים – במיוחד כאשר מדובר על תלמידים שצריכים להיות בדרכם ללימוד מקצועות הבגרות.

אלכס מילר: כמובן שכל אותם התלמידים שלא מקבלים תנאים כדי ללמוד מקצועות הקובעים את עתידם, בסופו של דבר משרד החינוך צריך לקחת את זה כנורית אדומה ולהפיק לקחים.

אלכס מילר: אם יש צורך בהטלת סנקציות, כאלה ואחרות, על כל מי שמקבל החלטות, אז צריך לעשות את זה.

אלכס מילר: אם הוצאתם את כל ההרשאות, אז צריך לפנות לגופים האחראים: גם לשלטון המקומי אם זה משרד הפנים, ואם זה מבקר המדינה אז גם מבקר המדינה.

אלכס מילר: לא יעלה על הדעת שיש הקצאה משנת 2006, ועד היום אף-אחד לא מזיז שם אצבע בצורה כזאת שהדברים יתקיימו בפועל.

אלכס מילר: דרך אגב, אני לא מאשים את ראש העיר אם הוא מתמודד עם הבעיה של שטח פרטי, אז כמובן שהפתרון הזמני שצריך להיות, צריך להיות פתרון זמני אבל לא זמני רק במשהו אחד, אלא פתרון זמני מקיף: אם שמים מבנים יבילים אז צריך להיות חשמל, ביוב וכל מה שצריך להיות.

אלכס מילר: אם צריך להציב ספרייה אז תביאו מבנה אחד שישמש כספרייה.

אלכס מילר: רבותיי, אתם תצטרכו להתמודד עם מאות תלמידים שבגלל שאין להם תנאים, הם לא מצליחים לקבל את השכלתם – אז מה עשינו בזה?

אלכס מילר: ועדת החינוך דורשת, קודם-כל, באופן חד-משמעי, לסיים את הסאגה עם אותם המבנים שאישרו אותם, והם צריכים להיות כבר בשטח.

אלכס מילר: אותם המבנים שהקצתם עליהם הרשאה בדצמבר.

ג'מאל זחאלקה: יש לי הצעה קטנה, - -

אלכס מילר: כן.

ג'מאל זחאלקה: - - מתוך ניסיון:

ג'מאל זחאלקה: אני מציע – ברשותך, כמובן – שאנחנו, אני וחברי הכנסת אלסאנע וגנאים, נהיה ועדה שנלך לשם לבדוק ונביא דו"ח לוועדה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, נבדוק את העניין, ניכנס לעובי הקורה, כי חבל - - -

אלכס מילר: זה לא צריך להיות בסיכום.

אלכס מילר: חבר הכנסת זחאלקה, אתה בכל רגע נתון – כמו שהכנסת נתנה לך את הזכות להיכנס לכל מקום – אתה יכול להגיע לשם, לעשות סיור ולישיבה הבאה להביא המלצות.

אלכס מילר: כי אם אנחנו מקימים ועדה – אני אומר לכם:

אלכס מילר: אם אתם יכולים להביא לדיון הבא חומר נוסף:

אלכס מילר: אם אתם יכולים לגשת לשם ולעשות מצגת יחד עם ההורים.

ג'מאל זחאלקה: אז אני מודיע שאנחנו נלך לשם, ניכנס לעובי הקורה - - -

אלכס מילר: בסדר גמור, - - -.

אלכס מילר: אני לא רוצה לכפות, ואני לא רוצה שהישיבה הבאה תהיה כפופה לממצאים שאתם תביאו – אתם חברי כנסת, ולא גוף שאמור להביא לנו ממצאים.

אלכס מילר: אבל ממשרד החינוך, מהשלטון המקומי וגם בקשה להורים: אם אתם רואים לנכון להביא לישיבה הבאה תמונות או מצגת להמחשה על מה שקורה בשטח, אנחנו נשמח לראות את הסוגיות הללו ואנחנו, בוועדת החינוך, נוציא מכתב לראש העיר – מה שמו בישראל?

מרעי אלסאנע: חאלד אלסאנע.

אלכס מילר: חאלד אלסאנע, - -

קריאה: - - -

אלכס מילר: - - שקודם-כל אנחנו רואים שאין זה מכובד שוועדת החינוך דנה על סוגיה שאינה פשוטה בעניין השייך לרשות המקומית שלו, ולא נשלח לכאן אף נציג – זה דבר ראשון.

אלכס מילר: דבר שני, אנחנו קוראים ליישם את כל ההחלטות שהתקבלו בשנת 2011 סביב המבנים, וכמובן לנצל את ההרשאות שהתקבלו ממשרד החינוך.

אלכס מילר: אנחנו מבקשים ממשרד הפנים לתת את כל האישורים הנדרשים – כמובן שבכפוף לחוק – להקמת המבנים, כי אחרת סביב הבירוקרטיה אנחנו נראה שמי שנפגע הם רק הילדים.

אלכס מילר: אנחנו נקיים ישיבה – בכפוף לבקשה של חברי הכנסת – בזמן הקרוב, ושם נבקש; אני מקווה שראש העיר יגיע ביחד עם נציגיו ועם החלטות ברורות.

אלכס מילר: כך או אחרת, אני קורא לשלטון המקומי בלקייה שמה-1/9/12 הילדים ילמדו במבנה קבוע, חדש.

אלכס מילר: לדעתי, בתוך חמישה חודשים אפשר להרים מבנה אם יש תקציב ואם יש הכול, ולא צריך להתעסק בסוגיות בירוקרטיות כאשר מדובר על ילדים שצריכים לקבל את החינוך הטוב ביותר שמדינה יכולה לתת.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.