ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 586, 2012-03-13 09:30

אלכס מילר: בוקר טוב לכולם, נפתח את ישיבת ועדת החינוך, תאריך 13 למרץ 2012, י"ט באדר תשע"ב.

אלכס מילר: הנושא: מחסור במעונות סטודנטים ומחירם הגבוה.

אלכס מילר: הדיון בעקבות פנייתם של חברי הכנסת, גם חבר הכנסת יואל חסון, גם חבר הכנסת אחמד טיבי וכמובן שהנושא הקשור לדיור ומעונות של הסטודנטים נמצא על סדר היום של ועדת החינוך מאז ומתמיד.

אלכס מילר: דנו על זה גם בעבר.

אלכס מילר: קיווינו שההמלצות של דו"ח טרכטנברג גם יאושרו בממשלה, אבל כמו שראינו עד היום, אותן המלצות של תוספת קרוב ל- 10,000 יחידות חדרי מעונות ותוספת של 100 מיליון ש"ח לבניית מעונות סטודנטים בשיטת BOT, עדיין לא אושרה וכמובן שאנחנו חוזרים לאותו מצב אבסורדי, כאשר הסטודנטים נאלצים לחפש לעצמם פתרונות יצירתיים סביב המוסדות להשכלה גבוהה, משלמים הון תועפות וכמובן שזה פוגע ברמת השכלתם, כאשר במקום לשבת וללמוד בצורה מעמיקה ביותר, הם נאלצים לצאת לעבוד ולהוסיף שעות עבודה, בכך שצריכים לממן לעצמם גם את המגורים וגם את החיים סביב העולם הסטודנטיאלי.

אלכס מילר: אני אתן לך את רשות הדיבור, חבר הכנסת יואל חסון, ואחר-כך חבר הכנסת טיבי, שתפתחו בדברי פתיחה וכמובן יש לנו את הנציגים הרשמיים, גם של המועצה להשכלה גבוהה, ועד ראשי האוניברסיטאות, מינהל מקרקעי ישראל כאן?

אלכס מילר: משרד הפנים, מישהו?

אלכס מילר: כרגיל, אין.

אלכס מילר: טוב, בבקשה, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: אני מודה לך על שהסכמת ואתה מקיים את הדיון הזה.

יואל חסון: הדיון הזה אמנם נולד בעקבות הדיווחים או הפרסומים שהיו באמצעי התקשורת לגבי המחירים החדשים של המעונות בירושלים, אבל הוא חושף בעיה שאנחנו מכירים אותה כבר שנים ארוכות, של גם צמצום במספר המעונות, גם העובדה שהמחירים שם רק עולים ונהיים יותר ויותר ביוקר.

יואל חסון: יש לי פה רשימה וטבלה שמראה את המחירים.

יואל חסון: תראו, יש גם עניין שאני קצת בדקתי ולמדתי.

יואל חסון: האוניברסיטאות בישראל הן אוניברסיטאות שיחסית יש להן שטחים רחבים.

יואל חסון: יש להן שטחים, יש להן בניינים.

יואל חסון: כשאתה מסתכל וממפה, ועוד פעם, אני קצת יוצר הכללה כי יכול להיות שיש אוניברסיטאות יותר ויש כאלו שפחות, אבל אתה רואה, לדוגמה, בתוך אוניברסיטאות שונות, בניינים שמושכרים למטרות שבכלל לא קשורות, בכלל לא קשורות לאוניברסיטה, אלא מתייחסים לזה כנדל"ן מניב שמכניס כסף לאוניברסיטה, שאותו כסף אף אחד, כמובן הוא הולך לטובת האוניברסיטה וזה בסדר, אבל אף אחד לא מתייחס אליו או בודק אם יש לו ייעוד מיוחד, האם הוא צבוע לאן שהוא.

יואל חסון: אנחנו יודעים שבירושלים, לדוגמה, יש בניינים שלמים שהושכרו לטובת חברות היי-טק, אנחנו יודעים על דברים במקומות אחרים.

יואל חסון: וקודם כל, הייתי רוצה בכלל שהוועדה תבדוק ותבחן מה, עד כמה לאוניברסיטאות יש באמת את העצמאות בעניין הזה, להחליט מה הם עושים עם הנדל"ן ועם השטחים שניתנו להם לטובת מטרה מאוד מאוד מוגדרת, לטובת האקדמיה ולטובת לימודים.

יואל חסון: זה נושא שכן הייתי רוצה לגעת בו, בין לבין הדברים האחרים כי אני מתכוון לטפל בזה, זה משהו שאני ככה נחשפתי אליו בימים האחרונים.

יואל חסון: נראה מה יהיה בוועדה.

יואל חסון: אני אפילו שוקל לבקש את מבקר המדינה לבחון את העניין הזה, על השימוש שהאוניברסיטאות עושות במבנים שלהן, במתקנים שלהן, שאינם קשורים באופן ישיר לעניינים אקדמיים או לאוניברסיטאות או לסטודנטים או למרצים או לכל מה שצריך ואנחנו רואים את זה יותר מדי וזה בא גם על רקע של צמצום מספר המעונות, מחסור בהם, מחירים יקרים וזה גם סוג של התעמרות בסטודנטים.

יואל חסון: אנחנו ראינו, וזה גם פורסם בעבר, אני חושב שזה היה בירושלים, לגבי הדרך שבה ההנחיות וההוראות, כיצד להתנהג במעונות, כל מיני הנחיות דרקוניות שיוצאות מכיוון האוניברסיטה כלפי הסטודנטים שגרים שם.

יואל חסון: תראו, יש בעיה, יש בעיה אמיתית לסטודנטים במדינת ישראל מבחינת מקום לגור, מקום להיות בזמן הלימודים.

יואל חסון: זאת עובדה, זה דבר שכולם יודעים אותו.

יואל חסון: אני חושב שבעולם האידיאלי שלנו, רוב הסטודנטים, בוודאי אלו שנזקקים לכך וצריכים, צריכים שתהיה להם עדיפות בנושא המעונות, צריכים לקבל עדיפות בעניין הזה, צריך שתהיה להם את האופציה הזאת.

יואל חסון: אני חושב שגם בטווח הארוך, זה גם משתלם יותר, גם לאוניברסיטאות וגם למדינת ישראל וגם צריך לגעת, כמו שאמרתי, בנושא של המחירים.

יואל חסון: המחירים בעיני הם לא הגיוניים, אני לא אכנס אליהם עכשיו, אבל בטח זה ייפתח כאן במהלך הדיון ואני באמת הייתי מציע שנשאל את השאלות הקשות בדיון הזה.

יואל חסון: גם בנושא הראשון שהעליתי לגבי שימוש במתקנים של האוניברסיטאות למטרות שלא קשורות לאוניברסיטה, וגם בנושא של מחירי המעונות וגם פעילות המעונות שיש היום באוניברסיטאות.

יואל חסון: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות לך על שאתה מקיים את הדיון החשוב הזה וגם לעמיתי, חבר הכנסת יואל חסון, שיזם גם הוא.

אחמד טיבי: אני ביקשתי לקיים את הדיון הזה אחרי שפנו אלי מהתאחדות הסטודנטים, איתי וחבריו, וגם סטודנטים אחרים בעיקר אלו המתגוננים במעונות בירושלים.

אחמד טיבי: למרות שאני מכיר את המקום, כי גם אני למדתי בירושלים ואני גרתי במעונות רזניק ואדלסון ועין-כרם וכדומה, ביקרתי במקום לפני מספר שבועות ורזניק היא אותה רזניק, אולי קצת פחות טובה ממה שהיתה קודם.

אלכס מילר: יש התיישנות.

יהודית גידלי: דילגת על מעונות האלף.

אחמד טיבי: את יודעת, זה המקום היחידי שלא גרתי בו ואני מודה לאלוהים שלא גרתי באלף.

יהודית גידלי: זה בטח עדיין נשאר באותו מצב.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: אני לא גרתי במעונות האלף וטוב שכך.

אחמד טיבי: ויכול להיות שהתדמית שיש למעונות האלף היא תדמית נכונה.

אחמד טיבי: אני ביקרתי במקום גם בכפר, כפר הסטודנטים, וגם במעונות רזניק.

אחמד טיבי: שמעתי תלונות, אל"ף, על המחירים.

אחמד טיבי: על העלויות.

אחמד טיבי: על השכר שהוא יחסית גבוה, בסביבות 1,500 שקל, ואם זה חשמל, מים ודברים נוספים, אז זה מגיע ל- 1,600, 1,700 שקל.

אחמד טיבי: אני קורא מנייר עמדה מצוין שחילקה לנו עכשיו התאחדות הסטודנטים בישראל, על השוואה למשל בין עלות שכר דירה חודשי בגבעה הצרפתית בירושלים, לשכר דירה במעונות, זה כמעט אותו דבר – שלושה חדרים, גודל הדירה, 1,500 עד 1,750, שכר דירה חודשי במעונות – 1,445.

אחמד טיבי: כמעט אותו דבר ואני אומר לך שיש שם, שהדירה והחדר הוא לא רחב, Understatement, בלשון המעטה.

אלכס מילר: לא, קצת מוזר לי שחדר עולה 1,500 שקל, אולי לבן-אדם.

אחמד טיבי: לבן-אדם.

יואל חסון: שותף.

יואל חסון: אם אתה עושה שותף בדירה.

אלכס מילר: שלושה חדרים זה לשני שותפים, זה לא שלושה, אלא אם מישהו גר בסלון.

יואל חסון: זה יוצא לך בערך.

יהודית גידלי: זה שכר דירה, 4,500 שקל בערך, כל אחד זה 1,500.

אחמד טיבי: וכמובן שהכפר הוא לא, נדמה לי שהוא לא רכוש של האוניברסיטה, אלא זה משהו פרטי, שיש לו הסכם עם האוניברסיטה העברית, עם הגבלות על הסטודנטים, עם הגבלות על הסטודנטים.

אחמד טיבי: מלבד הטענה על מחירים גבוהים.

אחמד טיבי: אני שמעתי טענה, למשל, שאתם מחייבים אותם להתחבר לאינטרנט בזק בלבד, כאשר מחוץ לכפר, המחירים הם נמוכים יותר, של שירותי אינטרנט.

אחמד טיבי: זו רק דוגמית, לניצול של הסטודנטים.

אחמד טיבי: כל שקל חשוב לסטודנטים, כל שקל חשוב והם עושים הכל כדי לחסוך.

אחמד טיבי: כאן עושים הכל כדי, אני לא רוצה לומר לסחוט את כיסו של הסטודנט, אלא, שישלם יותר.

אחמד טיבי: תפקידה של האוניברסיטה, מלבד העובדה, מלבד למצוא דיור קרוב, זמין ונוח לסטודנטים, הוא גם ליצור את התנאים הטובים ביותר עבור הסטודנטים שלה, ולא כך הוא המצב, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: כך גם במקומות אחרים, במעונות אחרים בארץ ולכן הבעיה היא בעיה כללית.

אחמד טיבי: ממשלת ישראל הכריזה על החלטה להקים איזה 10,000 יחידות?

אלכס מילר: זה לא הממשלה, זה המסקנה של דו"ח טרכטנברג.

אחמד טיבי: וגם המינהל אמר שהוא יקצה קרקע ללא עלות, להקמת מעונות סטודנטים.

אחמד טיבי: אני לא יודע מה יקרה, מה קרה, מה יקרה עם התוכנית הזאת.

אחמד טיבי: בשלב זה, הבעיה זועקת, אדוני היושב ראש, ואנחנו רוצים למצוא פיתרון כדי שהמחירים יהיו סבירים לסטודנטים.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אלכס מילר: בסדר גמור, תודה רבה.

אלכס מילר: אני תכף אתן רשות דיבור, התאחדות הסטודנטים, איציק, אתה רוצה להתייחס או אחר-כך?

איציק שמולי: כן.

איציק שמולי: תודה רבה.

אלכס מילר: יש לי בקשה.

אלכס מילר: אני אחר-כך אפנה גם לוועד ראשי האוניברסיטאות ולכל נציגי האוניברסיטאות.

אלכס מילר: אם תוכלו, עד שאיציק מדבר, להתכונן להציג את מנגנון התמחור של המעונות בתוך האוניברסיטאות.

אלכס מילר: כי אכן יש כאן עניין שהוא קצת מוזר מבחינת העלות של החדר של אותו סטודנט במעונות, שבאמת דומה לשוק הפרטי, אז מה הרציונל בדבר הזה אני עדיין לא מבין.

אלכס מילר: ודבר שני, גם מבחינת המדיניות שזה גם קשור לשלטון המקומי, שלפי מה שאני רואה כאן, שהיום תל-אביב נחשבת לאוניברסיטה הכי גדולה בארץ, נכון?

אלכס מילר: אם אני לא טועה, קרוב ל- 23,000 איש, ובסך-הכל 1,000 מיטות, כאשר ירושלים עומדת על 5,000 מיטות.

אלכס מילר: בקיצור, אין פה איזה שהיא מדיניות ברורה בכל האוניברסיטאות למול השלטון המקומי, איזה יחס צריך להיות בין כמות הסטודנטים למעונות, זה דבר ראשון.

אלכס מילר: ואנחנו גם נשמח לשמוע מה הקריטריונים לקבלת אותם הסטודנטים, אם יש מנגנון של מלגות במוסדות וכמה סטודנטים נהנים מהמלגות הללו, מבחינת אחוז אלו שנהנים משימוש בחדרים במעונות.

אלכס מילר: אלו השאלות ככה מבחינתי, ויכול להיות שיעלו עוד שאלות במשך הדיון.

אלכס מילר: בבקשה, איציק.

אחמד טיבי: אדוני היושב ראש, יש כאן נציג של כפר הסטודנטים, של החברה שמנהלת?

אלכס מילר: תכף אנחנו נגיע.

אלכס מילר: אני קודם רוצה שההתאחדות תתבטא, ואז את כל השאלות אנחנו נפנה אליהם.

אלכס מילר: האוניברסיטה העברית נמצאת כאן.

אלכס מילר: כן, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

איציק שמולי: חברי הכנסת שיזמו את הדיון החשוב וזו לא פעם ראשונה שאנחנו מדברים כאן בוועדה על בעיית המעונות.

איציק שמולי: הדברים די חוזרים וידועים אבל הטיפול משום מה לא מתקדם.

איציק שמולי: מעונות זה משהו שהוא דבר אלמנטארי, נחשב אולי דבר מובן מאליו במקומות אחרים במדינות אחרות בעולם.

איציק שמולי: כאן זה משום מה נושא שהוא, יש תחושה שהוא תקוע, למרות שהבעיה היא דחופה.

איציק שמולי: היום יש, אני מעריך, רק כ- 5% - 6% מהסטודנטים שמשתמשים בפיתרון הזה.

איציק שמולי: שימו את זה מול בעיית הדיור שבאמת הולכת ומחריפה, ותבינו כמה הבעיה היא דחופה.

איציק שמולי: אני רוצה לגעת ברשותכם, בשתי בעיות עיקריות, כדי להוסיף לדיון ולא להאריך אותו.

איציק שמולי: בבעיית העלויות, אותה אתם הזכרתם כבר, אז אני לא אתייחס לזה.

איציק שמולי: גם המחירים פחות או יותר לנגד עיניכם.

איציק שמולי: אני אתייחס רק לדברים אחרים.

איציק שמולי: יש בעיה מאוד מאוד חמורה של מעונות, דווקא בפריפריה, במכללות היותר רחוקות, שם אין.

אלכס מילר: אוניברסיטאות וגם מכללות.

אלכס מילר: יש בסך-הכל אולי שלוש או ארבע מכללות שבכלל יש להן מעונות.

אלכס מילר: זה לא משהו מובן מאליו שלמכללה יש מעונות.

איציק שמולי: נכון.

איציק שמולי: אני חושב שאולי יש קצת יותר, אבל ממילא מספר המיטות במכללות היותר רחוקות הוא נמוך במיוחד, מה שמאפשר לפתרונות הדיור האחרים, כמו למשל קיבוצים מסוימים או שכונות מסוימות, להפקיע מחירים לסטודנטים.

אלכס מילר: זה, דרך אגב, אנחנו פתרנו כבר בוועדה, את הסיפור של הקיבוצים, שאז היה שם איזה שהיא החלטה, מבחינת הסטודנטים והאפשרות לשכירויות שם בתוך הקיבוצים.

איציק שמולי: נכון.

איציק שמולי: אבל עדיין, באמת יש הקלה במקומות מסוימים.

איציק שמולי: במקומות אחרים, כל עוד לא מתקדם הפיתרון הזה של מעונות, של בנייה של מעונות, אז לא פותרים את השורש של הבעיה.

איציק שמולי: אני רוצה להצביע על בעיה נוספת שקשורה לניהול של המעונות.

איציק שמולי: כמעט בכל המקומות, אין שיתוף של אגודת הסטודנטים המקומית באופן שבו מתנהלים המעונות וזה גורם לקשיים ובעיות.

אלכס מילר: אני לא מבין.

אלכס מילר: מבחינת ניהול מה?

אלכס מילר: מבחינת הניהול הלוגיסטי או מבחינת ניהול קבלת החלטות נגיד קריטריונים וכו'.

איציק שמולי: למשל, אם היום רוצים להעלות את המחיר באוניברסיטה כזאת או אחרת, ב- 300 שקל.

אלכס מילר: אבל זו אינה החלטה של מי שמנהל את המעונות, זה נראה לי החלטה של המוסד, לא?

איציק שמולי: זה החלטה של המוסד, אבל ראוי שהחלטה כזאת תתקבל יחד עם נציגי אגודת הסטודנטים.

איציק שמולי: מה שקורה בפועל, זה שהסטודנט מגיע בפתח השנה החדשה למעונות, מגלה שהעלו לו את שכר הדירה בכמה מאות שקלים או כמה עשרות שקלים.

אלכס מילר: רגע, עוד כשאנחנו דיברנו כאן על הסוגיה של התוספות בשכר הלימוד, אנחנו קבענו שאז המל"ג חייב לקבל מין הסכמה או איזה שהוא משא ומתן שיש עם אגודת הסטודנטים בכל אוניברסיטה ואוניברסיטה בכל תוספת שיש לשכר הלימוד, בהיבט של ההוצאות הנלוות.

אלכס מילר: אתה רוצה להגיד לי שאין בשום אוניברסיטה, שום נציג של אגודת הסטודנטים, שיש לו השפעה על העניין שקשור למעונות, או שזה משהו שנהוג בכל האוניברסיטאות?

איציק שמולי: אני לא רוצה לדבר באופן קטגורי על כל האוניברסיטאות.

איציק שמולי: אבל אני בהחלט יכול לדווח לך שדיונים שעשינו כאן

איציק שמולי: על האגרות, לא מתייחסים למחיר המעונות ואת הבדיקה, אגב, ואת הפיקוח שאתה הורית עליו, אנחנו מסיימים רק בימים אלו.

איציק שמולי: ללמדך עד כמה המוסדות האקדמיים לא עומדים בהנחיות של ועדת החינוך של הכנסת.

איציק שמולי: יש עדיין מוסדות שאין להם חתימה על האגרות.

אלכס מילר: מי?

איציק שמולי: אני צריך להוציא כאן את הרשימה, אבל אורט בראודה, למשל, תל-חי חתמו רק בימים אלה.

אלכס מילר: בסדר.

איציק שמולי: לא חסרים.

איציק שמולי: ועל המעונות בכלל אני לא חושב שמישהו התייחס לעניין הזה.

איציק שמולי: כלומר, התייחסו שם לכל התשלומים הנלווים האחרים, והמעונות זה מערב פרוע שעומד בפני עצמו ואליו צריך להתייחס.

אלכס מילר: גם בקריטריונים אתם לא מעורבים?

איציק שמולי: מה פירוש בקריטריונים?

אלכס מילר: הרי זה לא כל אחד מי שרוצה יכול לקבל אפשרות להיכנס למעונות.

אלכס מילר: הרי יש איזה שהם קריטריונים.

איציק שמולי: לא, ברוב המקרים אנחנו לא מעורבים בקביעה של הקריטריונים.

איציק שמולי: הבעיות האלו בדרך-כלל מחריפות כאשר המוסד יוצא לאיזה שהוא מהלך של הפרטה של המעונות, כמו שהיה בשנה האחרונה במספר מכללות ואז קורה מצב מאוד מאוד לא תקין ולא טוב, של פגיעה גם בזכויות פרטיות של סטודנטים.

איציק שמולי: ממצב שבו האוניברסיטה או מכללה מנהלת את המעונות וזכויות הסטודנטים נשמרות, פתאום מתחילים להחיל כל מיני כללים ותקנות מאוד דרקוניות על הסטודנטים, כמו למשל, שאי-אפשר להכניס אורחים לתוך המעונות, מותר לחברת האחזקה להיכנס בכל רגע נתון בלי התראה מוקדמת לחדר והיו לנו כבר מקרים במכללה מסוימת, שאותה סטודנטית בדיוק יצאה מהמקלחת, אז זה דבר נוסף שצריך להתייחס אליו.

איציק שמולי: והנקודה האחרונה, אדוני היושב-ראש, נקודה שאתה נגעת בה – בעיית המדיניות.

איציק שמולי: אין היום מדיניות ברורה במערכת ההשכלה הגבוהה, לגבי מעונות, בכל מה שקשור למעונות.

איציק שמולי: אם עכשיו, קודם, הזכירו את 10,000 יחידות הדיור או ה- 10,000 יחידות נוספות של מעונות לפי טרכטנברג, אז אני יכול לומר לך שבימים אלה יש איזה שהיא תחושה של משיכת חבל במערכת האקדמית, על אותם 10,000 יחידות דיור – איפה הם ייקבעו, מי יקבל אותם – המכללות או האוניברסיטאות.

איציק שמולי: בפריפריה או במרכז.

איציק שמולי: ואני אומר לך שלדעתי, יש שם מצב של כל דאלים גבר ומה שיקרה בסוף זה שדווקא במקומות שיותר צריכים את המעונות, לשם הפיתרון הזה לא יגיע.

איציק שמולי: אני חושב שהגיע הזמן שגם המל"ג תגיד באופן ברור מה המדיניות שלה לגבי אופן פיזור המעונות וגם לגבי הכמות.

איציק שמולי: כי היום אנחנו רואים את המספרים.

איציק שמולי: זה משרת בסך-הכל 5% - 6% מהסטודנטים וכאשר מספר הסטודנטים עולה משנה לשנה, אף אחד לא טורח להדביק את הפער גם במעונות.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: ועד ראשי האוניברסיטאות ואחר-כך האוניברסיטה העברית.

אלכס מילר: בבקשה.

דבורה מרגוליס: יש פה נציגים, אנשי המקצוע שמתעסקים בתחום, גם מהאוניברסיטה העברית וגם מתל-אביב, אני מציעה שהם יתייחסו.

אלכס מילר: כן, אבל אני רוצה לשמוע מה המדיניות הכללית של ור"ה.

אלכס מילר: פה אנחנו יכולים לפתור, באוניברסיטה העברית, אנחנו יכולים להציע א', בתל-אביב ב', אבל אני יודע שבתל-אביב ראש העיר לא מעודד בכלל את כל הנושא של המעונות.

איתי גרטלר: גם לא בירושלים.

אלכס מילר: לא, אבל פה, תשמע, בוא נגיד ככה, הלוואי ובתל-אביב היו מגיעים לכמות החדרים שיש בירושלים.

אלכס מילר: בתל-אביב יש עוד דרך ארוכה.

אלכס מילר: השאלה היא אם באמת יש בכלל איזו שהיא מדיניות ודיונים שוועד ראשי האוניברסיטאות מקיים בנושא המעונות, קריטריונים, שכר דירה.

אלכס מילר: זה הנושא שכביכול בו היינו מצפים מהאסיפה הכללית של ועד ראשי האוניברסיטאות להתעסק ולא נקודתית.

אלכס מילר: אנחנו לא כרגע דנים פר מוסד.

אלכס מילר: מה שחשוב לנו זה לשמוע על מדיניות כללית של ועד ראשי האוניברסיטאות, כלפי הנושא של דיור הסטודנטים שאומרים אצלכם במוסדות.

דבורה מרגוליס: אין שום ספק ולכולם ברור שמעונות הם חלק מהצרכים המאוד מאוד בסיסיים של סטודנטים בתוך מערכת ההשכלה הגבוהה ובוודאי באוניברסיטאות.

דבורה מרגוליס: יש התייחסות לזה גם לשכר הלימוד.

דבורה מרגוליס: בניגוד למה השתמע כאן, למיטב ידיעתי יש שיתוף פעולה הדוק בכל האוניברסיטאות, עם אגודות הסטודנטים המקומיות, גם בנושא של שכר לימוד ותעריפים, גם בנושא, בכל הפעילות שקשורה למעונות ומסביבם, כל התשתית גם שנדרשת מסביב לזה.

יואל חסון: אגודת הסטודנטים בירושלים הסכימה לתעריפים של המעונות שם?

דבורה מרגוליס: יש פה בדיוק שלושה נציגים שבדיוק לכך יתייחסו מייד, בצורה מפורטת, לכל השאלות.

אלכס מילר: תכף אנחנו נשאל.

דבורה מרגוליס: הם רשמו והם יתייחסו.

יואל חסון: זו שאלה חשובה.

אלכס מילר: אנחנו תכף נגיע לזה.

אלכס מילר: כן, ירושלים ותל-אביב, בבקשה.

אלכס מילר: מי ראשון?

עופר לוגסי: אני סמנכ"ל הנדסה באוניברסיטת תל-אביב ואני רוצה להתייחס בקצרה לכל ארבעת הנקודות.

עופר לוגסי: אני אתחיל בעניין של שיתוף אגודת הסטודנטים.

עופר לוגסי: לפחות בפרויקט שאנחנו עשינו באוניברסיטת תל-אביב, אנחנו שיתפנו את אגודת הסטודנטים הן בקביעת המחיר והן בניהול המעונות.

עופר לוגסי: אני אתן דוגמאות במה מתבטא שיתוף אגודת הסטודנטים במעונות.

עופר לוגסי: אנחנו מחלקים מלגות בין שתיים לארבעה מיליון שקל לסטודנטים שגרים במעונות.

עופר לוגסי: נציג אגודת הסטודנטים הוא חבר בוועדה, הוא בעצם חצי מהוועדה.

אלכס מילר: בוא נעשה את זה מספרית.

אלכס מילר: בתל-אביב, יש לי פה 1,000 מיטות.

אלכס מילר: כמה מתוך 1,000 המיטות, זוכות למלגות ומה גובה המלגה, בערך.

עופר לוגסי: קודם כל, בתל-אביב בעניין הזה, אם אנחנו מדברים על ההיקף, אז אנחנו עכשיו בתהליך בנייה של 1,700 מיטות נוספות.

אלכס מילר: זאת אומרת, בתל-אביב יהיו 2,700?

עופר לוגסי: כן.

עופר לוגסי: אני מעריך שבתוך 18 חודש אנחנו מסיימים את הפרויקט ויהיו 2,700 יחידות.

אלכס מילר: אתם הבאתם לי נתונים כלליים, בכל הארץ?

אלכס מילר: אם עכשיו תל-אביב בונה 1,700, יש עוד מישהו שבונה, שאתם יודעים?

אלכס מילר: אני שואל את ור"ה.

דבורה מרגוליס: יש פה נתונים של האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת תל-אביב, כמקומות הכואבים ביותר.

אלכס מילר: כואבים זה יכול להיות כואבים, זה לא, מה שכואב לנו זה כל הארץ כי דובר כאן על פריפריה, דובר גם על מקומות אחרים.

אלכס מילר: זה לא קשור לזה.

אלכס מילר: אני רוצה לקבל נתונים מדויקים על כל מוסד ומוסד וזה הנתונים, כמה הולכים לבנות.

אלכס מילר: זאת אומרת, עכשיו אנחנו פעם ראשונה שומעים שתל-אביב הולכת לבנות 1,700 יחידות.

אלכס מילר: זה דבר חדש.

אלכס מילר: אני יודע כמה בחיפה הולכים לבנות?

אלכס מילר: אני יודע כמה בירושלים הולכים לבנות?

אלכס מילר: מה הבעיה להכין מסמך?

אלכס מילר: הרי אתם יושבים שם.

אלכס מילר: מה הבעיה לבקש?

דבורה מרגוליס: הועברו הנתונים לוועדה לגבי העבודות.

אלכס מילר: שבעה-שמונה אנשים, להעביר נתונים מסודרים, מה בתכנון, מה המחירים, מה שיתופי-הפעולה.

אלכס מילר: הרי אתם יודעים שאתם באים לדיון של ועדת החינוך.

דבורה מרגוליס: לא תהיה שום בעיה, יעבירו את הנתונים הנוספים.

אלכס מילר: צריך לעשות עוד דיון?

אלכס מילר: כן, בבקשה.

עופר לוגסי: אז אני אתן דוגמאות של השיתוף.

עופר לוגסי: המלגות הן בין שניים לארבעה מיליון שקל.

עופר לוגסי: אגודת הסטודנטים בעצם מחליטה לכמה היא יכולה להחליט שזה רוחבי, היא יכולה להחליט שזה פרוגרסיבי, יחד עם דיקן הסטודנטים, עושים את זה ביחד.

עופר לוגסי: הם חברים בוועדת המשמעת, הם מחזיקים מפקח מטעמם על רמת השירות.

אלכס מילר: מה הקריטריונים למלגות?

אלכס מילר: זה קריטריון סוציו אקונומי?

אלכס מילר: זה קריטריון של מגמת הלימוד?

עופר לוגסי: זה שילוב.

עופר לוגסי: המלגות מחולקות שילוב – חתך סוציו אקונומי ועניין של מרחק מהאוניברסיטה.

עופר לוגסי: ההנחה היא שגם סטודנטים שהחתך הסוציו אקונומי שלהם הוא טיפ-טיפה יותר טוב אבל הם גרים בגליל או בנגב, יש להם הוצאות הרבה יותר גבוהות ממי שגר בתל-אביב, לכן זה שילוב של שני הקריטריונים האלה.

עופר לוגסי: אלה הקריטריונים המרכזיים לקבלת המעונות.

עופר לוגסי: נציגי אגודת הסטודנטים גם חברים בוועדת השיבוץ.

עופר לוגסי: זאת אומרת, קביעת הקריטריונים מפורסמת באינטרנט, לאחר שהוועדה מחליטה.

עופר לוגסי: אגודת הסטודנטים שותפים בקביעת אותם קריטריונים, מיהם הסטודנטים שיגורו במעונות.

עופר לוגסי: אגודות הסטודנטים גם מנהלים למשל, עלה נושא האינטרנט וזה הם ניהלו את המכרז, הם קבעו מי תהיה החברה שתזכה באינטרנט, הם קבעו את המחיר.

עופר לוגסי: הם גם הצליחו בעניין הזה יפה מאוד, הם הגיעו למחיר מאוד אטרקטיבי כמעט של 40 שקל לחודש לסטודנט, כבלים ואינטרנט והכל ביחד, דבר שהוא יוצא מגדר הרגיל.

עופר לוגסי: זה בעניין של שיתוף אגודת הסטודנטים.

עופר לוגסי: בעניין של התמחיר.

עופר לוגסי: מחיר המעונות נקבע, בעצם, בסופו של דבר, האוניברסיטה סבסדה את הפרויקט אני אגיד מה היקף הסבסוד והיא ניהלה משא ומתן עם כל מיני יזמים, וכאשר הקריטריון לבחירת הבינוי היה הצעת המחיר הזולה ביותר למגורי הסטודנט.

עופר לוגסי: אנחנו השקענו קרוב ל- 100 מיליון שקל בפינוי השטחים, המקרקעין, אנחנו השקענו, העמדנו לזה את אותם שטחים שאתה דיברת עליהם, אותם שטחי מסחר קטנים שהיו באזור הזה, העמדנו, שעבדו והניבו הכנסות, את אותם נכסים מניבים שהיו קיימים העמדנו לטובת הפרויקט, הם היו חלק מהתמחור של הפרויקט, העברנו את הנכסים האלה לטובת הפרויקט ואנחנו העמדנו עוד שמונה מבנים נוספים של מעונות קיימים, לטובת הפרויקט, כדי להגיע למצב שאנחנו מסוגלים להעלות מ- 1,000 מעונות ל- 2,700 יחידות דיור.

עופר לוגסי: כל הנתונים האלה הוצגו לאגודת הסטודנטים.

יואל חסון: מיטות, לא יחידות דיור, מיטות.

עופר לוגסי: מיטות, נכון, אתה צודק, סליחה.

עופר לוגסי: כל הנתונים האלה הוצגו לאגודת הסטודנטים ערב היציאה למכרז.

עופר לוגסי: לאגודת הסטודנטים היו הרבה מאוד הערות.

עופר לוגסי: בסופו של דבר הגענו אתם להסכמה והם היו שותפים מלאים במכרז.

עופר לוגסי: הם היו שותפים מלאים בבחירת היזם ולפי זה נקבע התמחיר.

אלכס מילר: שאלה קטנה.

אלכס מילר: לפי התמחור, האם אוניברסיטה עובדת לפי עלות והחזר עלות או שיש גם רווח?

עופר לוגסי: לאוניברסיטה אין שום רווח, ההפך, האוניברסיטה סבסדה את הפרויקט.

עופר לוגסי: ברור שהקבלנים עובדים.

אלכס מילר: הפרויקט – כן.

אלכס מילר: אבל עכשיו הולכות להיות שכירויות, נגיד, כשאתה מחזיר את העלויות שלך.

עופר לוגסי: האוניברסיטה לא הולכת להחזיר את העלויות שלה.

עופר לוגסי: ההשקעות של האוניברסיטה הן בעצם Seed money שהוכנס לפרויקט והאוניברסיטה לא תזכה לראות אותם לעולם.

עופר לוגסי: הפער, וגם בשביל זה אני אתייחס במילה אחת אחרי זה להצעת המינהל.

עופר לוגסי: ההנחה של מישהו שאם הוא יעמיד קרקע, ניתן יהיה לבנות מעונות במחיר מסובסד, מחיר ראוי, לדעתי זה לא מספיק.

עופר לוגסי: גם האוניברסיטה העברית ניסתה לעשות את זה, גם אוניברסיטת תל-אביב ניסתה לעשות את זה וגם האוניברסיטה העברית וגם אוניברסיטת תל-אביב בסופו של דבר, הכניסו יד לכיס והכניסו כסף.

עופר לוגסי: כדי להקים מעונות, נדרש כסף מעבר למקרקעין ואנחנו ראינו את זה כבר.

אלכס מילר: אין לך בעיה עם מקרקעין, יש לך בעיה עם הכסף, לבנות.

עופר לוגסי: בסופו של דבר המחיר נקבע, כשהעמדת המקרקעין לא הספיקה ואנחנו מדברים על שני מכרזים כבר שפורסמו, גם באוניברסיטה העברית וגם בתל-אביב.

אלכס מילר: בהמלצות ועדת טרכטנברג על 100 מיליון ש"ח ל- BOT, מהו בעצם התכנון שלכם, במידה והדבר הזה מאושר, בכמה מיטות ריאלי אנחנו יכולים בפועל להתקדם?

אלכס מילר: אם אנחנו חוסכים בכל הבירוקרטיה ואישורים מסביב שאתה יודע, מבחינת ור"ה כמה אנחנו יכולים לבנות עכשיו?

עופר לוגסי: להערכתי, ואני אומר את זה מספר להערכה, ואני חושב שהתוצאות באוניברסיטה העברית דומות, הסבסוד פר מיטה היה בסדר גודל של, תלוי בסטנדרט, עד 100,000 שקל למיטה.

אלכס מילר: 100,000 שקל למיטה?

עופר לוגסי: עד 100,000 שקל למיטה.

יואל חסון: איך זה הולך, ההתחברות עם אותם יזמים שבונים את המעונות?

יואל חסון: מה, זה BOT?

יואל חסון: מה זה?

עופר לוגסי: זה BOT שבתנאי התפעול שלו, בעצם יש שליטה מלאה, הוא לא יכול להעלות מחירים, סל השירותים מוגדר.

עופר לוגסי: הנכס לא נרשם בבעלות היזם, הנכס נשאר בבעלות האוניברסיטה, הוא מקבל רק הרשאה לתפעול.

יואל חסון: ומה מתח הרווחים שסיכמתם אתו, שהוא כן מרוויח, שכן אחרת הוא לא היה עושה את זה, מה מתח הרווחים שלו?

עופר לוגסי: מתח הרווחים, אתה יכול לשאול אותי באחוזים לעומת ההון העצמי המושקע.

יואל חסון: הוא בטח עושה כל שנה, יש שנה של הכנסות מול הוצאות, אחזקה, כל הדברים האלה.

עופר לוגסי: הפרמטר שבדרך-כלל נבדק זה תשואה על הון עצמי, זה סדר-גודל של 6% עד 8% תשואה על הון עצמי.

יואל חסון: מתח הרווחים הוא 6% עד 9%?

עופר לוגסי: 6% עד 8%, כן.

עופר לוגסי: זהו, התייחסתי לכל הנקודות.

אלכס מילר: האוניברסיטה העברית, בבקשה.

יואל חסון: סליחה, אתה באמת עומד מאחורי האחוזים האלה?

יואל חסון: כי זה נראה לי השקעה ענקית וכאב ראש גדול בשביל אחוז מאוד נמוך של רווח.

יואל חסון: אתה עומד מאחורי זה באופן חד משמעי?

יואל חסון: זה מתח הרווחים של היזם?

יואל חסון: יכול להיות שאתה לא זוכר ואתה צריך לבדוק?

יואל חסון: זה בסדר.

עופר לוגסי: לא לא, סדר הגודל הוא בין 6% ל- 8% תשואה על ההון, כאשר אני מדבר אתך על תוכנית עסקית, על מכרזים שקופים שהתנהלו מול חברות בנייה.

יואל חסון: זה כאב ראש.

אלכס מילר: כמה תשואה יש לכם משכר דירה?

יואל חסון: אתה לא משווה את זה לזה, זה לא אותו דבר.

עופר לוגסי: כן, אני עומד על זה, כי אני מכיר את התוכנית העסקית.

אלכס מילר: בבקשה.

סוזי זליגמן: שלום רב, אני מהאוניברסיטה העברית, דיקן משנה סטודנטים.

סוזי זליגמן: אז יש יתרון בזה שאנחנו קל"בים, אנחנו מצליחים להגיע לוועדות וזו הזדמנות נהדרת גם קצת לעשות סדר בנושא.

סוזי זליגמן: תודה רבה לחבר הכנסת חסון על השאלות ובמיוחד לחבר הכנסת טיבי, שגם סייר במעונות וגם יילד את הבת שלי לפני 25 שנה, בהצלחה רבה.

סוזי זליגמן: באוניברסיטה העברית 5,000 מיטות.

סוזי זליגמן: אנחנו לא רק מספקים מגורים לסטודנטים של האוניברסיטה העברית אלא לסטודנטים של כמעט כל המכללות בירושלים.

סוזי זליגמן: מכללת דוד ילין, האקדמיה למוסיקה בצלאל, לנדא, אוניברסיטה פתוחה, מכללת הדסה, אורט והמכללה להנדסה, כולם מתגוררים אצלנו.

סוזי זליגמן: אין לנו קריטריונים, אנחנו כמעט כל מי שמבקש מעונות, יכול לקבל מעונות.

אלכס מילר: זאת אומרת זה המעונות של ירושלים.

סוזי זליגמן: אנחנו הפכנו להיות המעונות של ירושלים, בהחלט.

סוזי זליגמן: וזה לטובת העיר, זה חוסך מהמכללות השקעות מורכבות ביותר.

סוזי זליגמן: אנחנו מוסיפים עכשיו, השנה הקרובה, עוד 200 מיטות ושני בניינים, בנייני שטרן.

סוזי זליגמן: נכון שיש לנו עודף מיטות אבל יש לנו מחסור של מיטות במערב העיר, כתוצאה מפרויקט הגדלת מספר הסטודנטים לרפואה.

סוזי זליגמן: אז מתוך התחשבות ורצון גם לספק את הצרכים האלה, אנחנו מאכלסים, אנחנו משפצים עכשיו עוד שני בניינים, ברח' שטרן.

יהודית גידלי: 200 מקומות זה בשטרן?

סוזי זליגמן: כן.

סוזי זליגמן: 200 מיטות בשטרן.

סוזי זליגמן: בגדול, האוניברסיטה העברית משקיעה מעל 200 מיליון שקל בשנה, 200 מיליון שקל בשנה במלגות לסטודנטים.

סוזי זליגמן: בנוסף למלגות האלה, הן בדרך-כלל מלגות על בסיס סוציו אקונומי והצטיינות בלימודים.

סוזי זליגמן: בנוסף למלגות האלה, האוניברסיטה מספקת זו השנה השנייה תוכנית של שלוש שנים למלגות נוספות למגורים.

סוזי זליגמן: התוכנית הזאת יצאה לדרך לפני שבועיים.

סוזי זליגמן: האוניברסיטה העברית מספקת לסטודנטים מגוון מאוד רחב של שירותים במעונות.

סוזי זליגמן: אני אתן עוד מעט לחופי, מנהל המעונות, להסביר את היקף השירותים ומה למעשה כולל מחיר המעונות.

אלכס מילר: יש לכם שיתוף פעולה עם האגודה?

סוזי זליגמן: יש לנו שיתוף פעולה עם האגודה.

סוזי זליגמן: האוניברסיטה לא העלתה, לא שינתה את מחיר המעונות עשר שנים.

סוזי זליגמן: עשר שנים, אנחנו על אותם מחירים.

סוזי זליגמן: המחירים הם צמודי מדד.

סוזי זליגמן: גם ההצמדה תואמה עם אגודת הסטודנטים.

אלכס מילר: זהו?

סוזי זליגמן: חופי ימשיך.

יצחק חפוטה: אני חופי, מנהל המעונות.

יצחק חפוטה: קודם כל, להגיד שאני הגעתי לאוניברסיטה העברית, כיוון שהיו מעונות והיו מלגות ואני בן שדרות וסיימתי את התואר דוקטור באוניברסיטה העברית, אני יכול להגיד – בזכות המעונות.

יצחק חפוטה: גרתי בכל סוגי המעונות, רווקים, יחיד, זוגי, וגם משפחות.

אחמד טיבי: גרת באלף?

יצחק חפוטה: גרתי באלף.

יצחק חפוטה: אני דווקא זוכר לטובה כי התחתנתי בגלל האלף.

יצחק חפוטה: בזכות האלף.

יצחק חפוטה: אז זאת נקודה חשובה.

יואל חסון: בגלל או בזכות זה חשוב.

יצחק חפוטה: ואני מודה לך על הסיור ברזניק, ראיתי אותך באותו יום עם איתי ויעל.

יצחק חפוטה: קודם כל, להגיד שהאוניברסיטה העברית, מתש"ע עד תשע"ד, השקיעה 30 מיליון שקלים בסבסוד המעונות.

יצחק חפוטה: הפרויקט הראשון שהתחיל היה מענק של 6% עד 8% סובסידיה לכל הסטודנטים שמתגוררים ברצף במעונות.

יצחק חפוטה: היום, השנה הזאת, היא השנה של ה- 8%, אחר-כך כל הסטודנטים שנה א' בכפר הסטודנטים קיבלו 5,000 שקל מענק שנתי לטובת סבסוד המגורים והשנה דווקא בזכות שיתוף הפעולה עם אגודת הסטודנטים, יצאנו לתוכנית מלגות, מלגות מגורים לאורך התואר, עד תשע"ד, ש- 12 מיליון שקלים יושקעו בכל אחת מן השנים הבאות, כאשר אפילו השנה הזאת החלטנו להשקיע רטרואקטיבית בדיירי תשע"ב, 3.2 מיליון שקלים בשנה הנוכחית.

יצחק חפוטה: מי שימשיך אתנו, יקבל בשנה הבאה 8% סבסוד ובשנה השלישית שלו – 10% סבסוד.

יצחק חפוטה: לשם הדוגמה, סטודנט דייר משפחות שיתגורר בשלוש השנים האלה, הוא בעצם חסך כ- 7,000 שקלים משכר הדירה שהוא היה משלם בשלוש שנים.

יצחק חפוטה: סטודנט בחדר יחיד היה משלם כמעט 5,000 שקל פחות.

יצחק חפוטה: הסטודנטים מאוד אוהבים את המעונות ולכן לא רק סטודנטים של האוניברסיטה העברית אוהבים, אלא גם ממכללות אחרות.

יצחק חפוטה: כשמשווים את שכר הדירה לשוק הפרטי, מוצאים הבדלים של בין 300 ל- 400 שקלים, בין שכר הדירה במעונות לשכר הדירה בשוק הפרטי.

יצחק חפוטה: הטעות שעושים אותם אנשים שאינם מבינים במעונות, היא שהם לוקחים את שכר הדירה הבסיסי ומשווים.

יצחק חפוטה: אבל לשם הדוגמה, בבניין שיש מעלית משלמים בין 50 ל- 250, אם יש ועד משלמים תוספות.

יצחק חפוטה: בגבעה הצרפתית, למשל, זה עולה כמעט 400 שקלים יותר.

יצחק חפוטה: אז בהשוואות האלה, כולל מערך השירותים הנוסף – תחזוקה 24 שעות ריהוט כולל, זה לא כולל בכל הדירות האחרות, כולל החלפת ריהוט לא תקין, כל שירותי הספורט שניתנים, תרבות.

יצחק חפוטה: השנה יש, ברוך השם, פעילות מאוד ענפה יחד עם האגודה לאספקת שירותי ספורט ותרבות לכל הסטודנטים במעונות.

יצחק חפוטה: זה עולה כסף.

יצחק חפוטה: ביטחון, כמובן, סביב השעון, וירושלים, אנחנו יודעים טוב מאוד, שירושלים היא לא כשאר הערים, דרושה תשומה מאוד מרכזית ועמוקה בנושא ביטחון.

יצחק חפוטה: כל פינה באוניברסיטה העברית, מאובטחת, כל שער במעונות מאובטח.

יצחק חפוטה: חנייה לכל הסטודנטים במעונות – חינם.

אלכס מילר: בגלל זה עשיתי כאן דיון על ההטרדות שיש לסטודנטיות.

יצחק חפוטה: נטפל בזה.

סוזי זליגמן: יופי, אני שמחה שאתה מעלה את הנושא.

סוזי זליגמן: היה מטריד אחד שנתפש על-ידי ביטחון האוניברסיטה לפני שבועיים, מאז יש לנו שקט.

סוזי זליגמן: היה לנו מטריד.

אלכס מילר: מה עם הקב"ט, החזרתם?

סוזי זליגמן: תבקש תשובה מהביטחון, אני לא ביטחון.

סוזי זליגמן: הוא לא הוחזר, עד כמה שידוע לי.

יצחק חפוטה: האוניברסיטה מוציאה 3.5 מיליון שקל, מסבסדת את הארנונה לדיירי המעונות, בכל שנה ושנה.

יצחק חפוטה: מסבסדים 75% מן העלות של הארנונה לדיירי המעונות.

יצחק חפוטה: אני חושב שאין לזה תקדים בשוק הפרטי.

אלכס מילר: יש לכם מנגנון של מלגות לאותם סטודנטים שאתם יודעים שהם באמת פוטנציאליים ללמוד בירושלים, אבל בגלל מצב סוציו אקונומי, לא יכולים ללמוד, לנושא של הדיור?

סוזי זליגמן: קודם כל, האוניברסיטה העברית מחלקת מעל 200 מיליון שקל מלגות בשנה.

אלכס מילר: לא, בנושא דיור.

סוזי זליגמן: על בסיס סוציו אקונומי והצטיינות, רובו סוציו אקונומי.

אלכס מילר: אבל מלגות למה?

אלכס מילר: שכר לימוד?

אלכס מילר: מלגות למה?

סוזי זליגמן: אנחנו לא בודקים.

סוזי זליגמן: אנחנו מעבירים את הכסף לחשבון של הסטודנט בבנק, חד-משמעית.

סוזי זליגמן: הוא יכול להשתמש בזה גם למגורים, או לכל מטרה אחרת.

סוזי זליגמן: בנוסף, השנה, אנחנו מוסיפים את מלגות המגורים.

יואל חסון: תאמרי לי רגע, אתם אמרתם שכל המחירים והכל תואם מול אגודת הסטודנטים.

סוזי זליגמן: מה שאנחנו אמרנו זה שעשר שנים המחירים שלנו לא השתנו ושהמחירים מוצמדים לעליית המדד וזה מתואם באופן מלא עם אגודת הסטודנטים.

יואל חסון: ושאלה נוספת.

יואל חסון: דיברנו על מתקנים, מבנים, שאינם לשימוש ישיר או קשור לאוניברסיטה.

יואל חסון: כמה מבנים באוניברסיטה העברית יש היום, שנמצאים בהם או שוכנים בהם כאלה דיירים, כאלה ואחרים, שאינם קשורים באופן ישיר לפעילות האוניברסיטה?

סוזי זליגמן: אין.

סוזי זליגמן: כמעט ואין.

סוזי זליגמן: יש לנו באוניברסיטה 5,000 מיטות.

יואל חסון: התחלת ב- אין ואחר-כך אמרת כמעט ואין.

סוזי זליגמן: אני אסביר.

סוזי זליגמן: יש לנו 5,000 מיטות.

סוזי זליגמן: 70 מבנים בחמישה קמפוסים.

סוזי זליגמן: המבנים היחידים שהם לא משמשים היום למגורי סטודנטים, זה מה שהיה בנייני האלף וכולנו זוכרים שהיה להם שם אחר, לא מכובד, הם לא היו ראויים בכלל למגורים.

סוזי זליגמן: האוניברסיטה סגרה אותם, יחד עם עיריית ירושלים, מינהל מקרקעי ישראל, השטח הזה הוגדר כשטח היי-טק, הוא לא התרומם כהיי-טק, אבל המגורים האלה שהיום לא משמשים את האוניברסיטה העברית למטרות מגורים, הם לא היו ראויים למגורים.

יואל חסון: חוץ מהמבנים האלה, בלי קשר לעניין המגורים של הסטודנטים, כמה מבנים באוניברסיטה העברית יש היום, שמושכרים לגורמי חוץ שאינם קשורים לאוניברסיטה-?

סוזי זליגמן: מבני מגורים?

יואל חסון: לא, מבנים בכלל.

אחמד טיבי: מבנים.

אחמד טיבי: מבנים.

יואל חסון: במתחם האוניברסיטה.

סוזי זליגמן: את זה צריך לשאול את ההנהלה, אין לי מושג, אבל לדעתי כמעט ואין.

סוזי זליגמן: בבנייני מגורים – אין.

סוזי זליגמן: חד משמעית, אין באוניברסיטה העברית.

יצחק חפוטה: רק לומר משפט אחרון, שהאוניברסיטה העברית, לפני כשנה, בהנהלת האוניברסיטה, התקיים דיון במדיניות האוניברסיטה לגבי מעונות הסטודנטים והוחלט על תוכנית לעשור הקרוב.

אלכס מילר: אגודת הסטודנטים היו שותפים לזה?

יצחק חפוטה: בחלק – כן.

יצחק חפוטה: בכל מקרה, הוחלט שהתוכנית נמסרה לאגודה לעיונם ולא היו התנגדויות.

יצחק חפוטה: המטרה הראשונה היתה הגדלת כמות חדרי היחיד במעונות.

יצחק חפוטה: השנה יש למעלה מ- 3,000 חדרי יחיד אנחנו מאמינים שנגדיל את זה בעשור, נכפיל את הכמות של חדרי היחיד.

יצחק חפוטה: אנחנו מדברים על סטודנטים בדירות משפחות ודיור לתלמידי מחקר, להכפיל את הכמויות בשנים הבאות.

יצחק חפוטה: אלו יעדים, וכמובן שיפור כל התשתיות.

יצחק חפוטה: האוניברסיטה העברית בהחלט מדברת על מתן תשומות מיוחדות לתלמידי מחקר, בהחלט להשקיע בתלמידי מחקר והמעונות מקבלים את השיפור המתאים שמותאם לתנאים המתקדמים של היום.

אלכס מילר: אתן זכות דיבור לאגודת הסטודנטים של האוניברסיטה העברית ואז נחזור, אם מישהו ירצה להוסיף.

סוזי זליגמן: רק נושא חשוב, סליחה על ההתפרצות, נושא הארנונה.

סוזי זליגמן: הסטודנטים אינם פטורים מארנונה.

סוזי זליגמן: היום האוניברסיטה מממנת, ארבעה מיליון שקל בשנה, כמעט ארבעה מיליון שקל.

אלכס מילר: אני הגשתי הצעת חוק לפטור מארנונה והיא נפלה בוועדת שרים לחקיקה.

סוזי זליגמן: אני חייבת להגיד שיש עיריות, אני יודעת שאוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת חיפה, מצאו פתרונות מאוד מאוד יצירתיים בנושא הארנונה לסטודנטים, פתרונות מאוד יצירתיים בנושא הארנונה לסטודנטים.

סוזי זליגמן: לצערי, עיריית ירושלים, לא מוצאת שום פיתרון בנושא זה.

סוזי זליגמן: ועוד נושא שקשור לאוניברסיטה העברית – לשמחתי, אנחנו מספקים פתרון מגורים לאוכלוסייה שלא זוכה לקבל דירות בירושלים.

סוזי זליגמן: סטודנטים ערבים בירושלים מכל המכללות, בוחרים בין היתר להתגורר אצלנו, כי לא משכירים להם דירות בירושלים.

אלכס מילר: בסדר, OK.

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: יושב-ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית, בבקשה.

איתי גרטלר: תודה רבה ליושב ראש הוועדה ולחברי הכנסת שיזמו ונמצאים פה וגם ליושב ראש התאחדות הסטודנטים הארצית.

איתי גרטלר: בבסיס הדברים שאותם ברצוני להעלות עומדת השקפת העולם שהביאה אותנו, הסטודנטים, לצאת למחאה החברתית בקיץ.

איתי גרטלר: מזה חצי שנה אנו מנהלים מאבק עם הנהלת האוניברסיטה העברית על מחירי המעונות.

איתי גרטלר: בכדי לסבר את האוזן, עלות השכירות החודשית של דירת חמישה חדרים בה מתגוררים חמישה סטודנטים במעונות כפר הסטודנטים, שזה מתחם BOT, מתחם המעונות הגדול ביותר של האוניברסיטה הוא 7,300 שקלים.

איתי גרטלר: מדובר בחדרים קטנים, מאובזרים במיטת יחיד והמחיר אינו כולל חשבונות חשמל, ארנונה ומים.

איתי גרטלר: סוג אחר של מעונות, הפחות אקסקלוסיביים, ניתן לשכור חדר יחיד במחיר של 1,350 שקלים.

איתי גרטלר: מדובר בחדר הנמצא בתוך מסדרון שבו מקלחת ושירותים משותפים, כמו בצבא.

איתי גרטלר: כמובן שהמגורים בכל סוגי המעונות אינם כוללים תשלומים נוספים, עבור אינטרנט, כביסה וכדומה.

איתי גרטלר: לאחר מספר הפגנות שערכנו וסדרת פגישות עם הנהלת האוניברסיטה, הוחלט להוזיל את המעונות במתווה תמריצים של שלוש שנים, שיחסוך עשרות עד מאות בודדים בלבד של שקלים לסטודנטים וגם זה באמצעות מלגה שתינתן באופן רטרואקטיבי ולא באמצעות הנחה בשכר הדירה עצמו.

איתי גרטלר: אגודת הסטודנטים לא הסכימה למתווה הזה.

איתי גרטלר: נוצר פה מצב אבסורד בו סטודנטים מחפשים דירות פרטיות שמחיריהם גם עולים בשל חוסר אלטרנטיבה ומי נפגע במצב זה?

איתי גרטלר: הנפגעים העיקריים הם הסטודנטים החלשים, אלו שמגיעים מהפריפריה, משכונות המצוקה ומהמגזרים החלשים – עולים חדשים, עיוורים ועתודאים.

איתי גרטלר: יתרה מכך, האוניברסיטה אשר מתקשה למלא את החדרים במעונות בשל מחירם הגבוה משכירה 23% מהחדרים לסטודנטים מהמכללות בעיר ולסטודנטים זרים המגיעים ללמוד בבתי-הספר לתלמידי חו"ל.

איתי גרטלר: צריך לציין שאלו מחירים גבוהים יותר מהמחירים שהסטודנטים של האוניברסיטה העברית זכאים להם.

איתי גרטלר: הסטודנטים הזרים שאינם מודעים לטווח המחירים והסטודנטים מהמכללות שלהם אין כל אלטרנטיבה, מכיוון שאין מעונות למוסדות אחרים בעיר, נאלצים לשלם ולשתוק, כשהאוניברסיטה "עושה קופה" מחוסר יכולת שלהם למלא את החדרים.

איתי גרטלר: למשרדי האגודה מגיעים עשרות תלונות בחודש אודות מצב התחזוקה, מחירים ושירותי המעונות, אך לצערנו עד כה לא הצלחנו להביא לפריצת דרך בנושאים מהותיים ונראה כי פיתרון לא נראה באופק.

איתי גרטלר: בין התלונות שמגיעות, אנו נתקלים במצבים אבסורדיים של סטודנטים עיוורים שהאוניברסיטה גובה תשלום עבור הורה שלהם שמגיע מצפון הארץ ומבקש ללון בדירה, על-מנת לקחת אחד מהם לבדיקה רפואית בירושלים.

איתי גרטלר: סטודנטיות ערביות שהוריהן לא מאשרים להן לשכור דירה וכורעות תחת נטל התשלומים למעונות ועוד ועוד.

איתי גרטלר: לפיכך, הגענו למסקנה עצובה כי אם אנחנו רוצים באמת צדק חברתי לסטודנטים ולצעירים בישראל, אין מנוס מבית הנבחרים להתערב ולהגביל את מחירי המעונות בחקיקה, תוך הגדרתם כעסק ללא מטרות רווח.

איתי גרטלר: אני אומר את הדברים בצער, הלוואי שלא היינו מגיעים למצב הזה, אבל גם אם ייבנו בירושלים עוד עשרות אלפי חדרי מעונות, הדבר לא יפתור במאומה את המצוקה של הסטודנטים ואף עלול להחריפה בשל העלייה שגורמים המעונות במחירי השוק.

איתי גרטלר: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: עוד מישהו?

אלכס מילר: בבקשה.

ניסים סלמה: אני יושב ראש ועדות רווחה של אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית.

ניסים סלמה: אני גם נציג של אחד החוגים.

ניסים סלמה: אני עולה חדש, זאת אומרת שאין לי ההורים שלי שגרים בירושלים.

אלכס מילר: מאיפה אתה?

ניסים סלמה: אני מצרפת, עליתי לפני כמה שנים.

ניסים סלמה: אין לי איפה לגור, האפשרות היחידה זה המעונות או למצוא דירה.

ניסים סלמה: מצאתי דירה בירושלים, בקטמון הישנה, בשכונה טובה, הרבה יותר זולה ממה שיש במעונות.

ניסים סלמה: התחושה של הסטודנטים, ואני בתור נציג של הסטודנטים שמגיע ממש מהשטח, התחושה של הסטודנטים, היא פשוטה – המעונות האלו, הם מניב נדל"ן, בדיוק כמו הביטוי שהשתמשת קודם, חבר הכנסת חסון, זה מניב נדל"ן וקל וחומר כשמפריטים את זה לחברה חיצונית שכל תפקידה בחיים זה להרוויח כסף.

ניסים סלמה: לזה, כולם מבינים את הבעיה ולהגיד שאין בעיה זה פשוט צביעות.

ניסים סלמה: ולזה יש שני פתרונות – או להביא לנו, לאגודת הסטודנטים, את הניהול של המעונות וזה בכל הארץ שהסטודנטים ינהלו בשביל הסטודנטים.

ניסים סלמה: או פשוט רגולציה.

ניסים סלמה: וכשאנחנו רוצים רגולציה, מגיעים למחוקק.

ניסים סלמה: ולמחוקק, מגיעים לריבון ואומרים לו – יש פה בעיה, יש פה בעיה שהאוניברסיטה וככה זה ההרגשה, והחברות הפרטיות, רוצות לעשות על גב הסטודנטים כסף ואני נוגע עכשיו ברמה הכי רגשית והכי מהלב – פה יש לנו בעיה ואנחנו פונים אליכם.

ניסים סלמה: אנחנו פונים לחברי הכנסת, פונים לוועדת החינוך, כדי לבקש פיתרון של חקיקה של רגולציה.

ניסים סלמה: כי לא יכול להיות, לא יכול להיות שיש לנו פה חשבוניות של סטודנטים שמשלמים יותר מ- 1,600 שקל בחודש, לדירת שותפים עם עוד חמישה אנשים, בחדר קטנטון, כשבעיר מוצאים יותר זול בחדרים הרבה יותר גדולים.

ניסים סלמה: וחוץ מזה, שזה גם כמובן מעלה את המחיר של העיר, ואז פשוט כל מה שדיברנו בקיץ וכל מה שישנו באוהלים בקיץ, זה אחת הסיבות המרכזיות.

ניסים סלמה: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: כן, מכללת כנרת, יושב ראש האגודה, בבקשה.

גיל עציון: בוקר טוב לכולם.

גיל עציון: אני יושב ראש אגודת הסטודנטים במכללת כנרת הרחוקה, בכנרת.

גיל עציון: רוב הדיון פה התנהל על האוניברסיטאות, אבל כיום הסטודנטים במכללות, מספרם יותר גבוה מאשר הסטודנטים באוניברסיטאות.

גיל עציון: אצלי במכללה, במכללת כנרת, יש 3,000 סטודנטים.

גיל עציון: מאז שהיא הוקמה ועד היום, לא נבנה אפילו חדר למיטה אחת בשביל הסטודנטים.

גיל עציון: יש כ- 65% מהסטודנטים שהם זקוקים למעונות ולמגורים, שמגיעים מרחוק.

גיל עציון: בעקבות החלטת המינהל על שיוך דירות בקיבוצים, היצע הדירות לסטודנטים באזור גדל כמעט ב- 40%.

גיל עציון: באזור המכללה יש היום לכל היותר 500 דירות בקיבוצים, כאשר רמת השכירות שלהם עולה מדי שנה בכ- 10% באופן סדרתי.

גיל עציון: המחיר היום הוא שווה ערך למחירים שדיברו פה על ירושלים, בסביבות 1,500 שקל, 1,600 שקל לדירת חדר אחד בפריפריה.

גיל עציון: הקיבוצים לא מקבלים כל סטודנט ויש בעיה קשה אם זה, אם נושא של פגיעה במגזרים מסוימים, אם זה המגזר החרדי, הדתי, או אם זה בעיה יותר קשה, במגזר הערבי.

גיל עציון: הקיבוצים היום, בעקבות ההפשרות שלהם והבנה-ביתך, הם נותנים את הדירות, במקום לסטודנטים, לאנשים שהולכים להיות חברי קיבוץ בעתיד.

גיל עציון: כיום כמות הנרשמים אצלנו במכללה היא במגמת ירידה.

גיל עציון: אני יודע שיש עוד מכללות באזורי הפריפריה שהמגמה היא בירידה.

גיל עציון: מכיוון שסטודנטים מהמרכז, אין להם מענה לדיור, אין להם מענה לתעסוקה, הם פשוט לא מגיעים לפריפריה.

גיל עציון: בשביל אותו מחיר שהם משלמים לתל-אביב לדירה או בירושלים לדירה.

גיל עציון: אני רוצה להגיד שהבעיה הזאת קשה.

גיל עציון: סטודנטים מדי יום מגיעים אלינו בתלונות, כי גם מה שיש בקיבוצים, רוב הדירות הן דירות ישנות, לא מתוחזקות.

גיל עציון: רוב הדירות, מסיור שערכנו השבוע, בכלל אין להן אפילו קולטי שמש.

גיל עציון: זאת אומרת שההוצאה של הסטודנטים היא מאוד יקרה על הדירה ואני מקווה שיהיה פה גם מענה בכל ההחלטות לכיוון המכללות של הפריפריה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

אחמד טיבי: אפשר שאלה, אדוני היושב ראש.

אחמד טיבי: העלית נקודה של האינטרנט בכפר הסטודנטים.

אחמד טיבי: חופי, אתה יכול לענות?

אחמד טיבי: למה אתם מגבילים את זה לבזק ולמה המחירים בחוץ הם נמוכים יותר מאשר בתוך הכפר?

יצחק חפוטה: בבניית כפר הסטודנטים היה איזה שהוא הסכם וברגע שההסכם עם החברה שנותנת את השירות תם, פתחנו את ההסכם מחדש.

יצחק חפוטה: אנחנו הוזלנו בשנה האחרונה מכמעט 100 שקלים במהירות שניים וחצי, ל- 69 שקלים ואת מהירות החמישה ל- 79 שקלים.

יצחק חפוטה: הצלחנו להוזיל את זה ואני חושב שבהשוואה שעשינו, זה היה הרבה יותר זול מכל השוק החופשי.

יצחק חפוטה: ודווקא בעניין הזה, האגודה היתה מאוד שותפה.

יצחק חפוטה: הצלחנו להוזיל אותם.

יואל חסון: כל הזמן אתה אומר שהאגודה היתה שותפה והם כל הזמן עושים לא עם הראש.

יואל חסון: אז את האמת הזאת צריך לדעת.

יצחק חפוטה: הם קיבלו את הנתונים.

יואל חסון: אבל אם לא היה להם השפעה על התהליך, אז מה?

יצחק חפוטה: הם קיבלו את התוצאות של ההוזלה.

יצחק חפוטה: אני לא שמעתי שום דבר, למה זה לא הוזל יותר.

איתי גרטלר: צריך להילחם על כל דבר.

סוזי זליגמן: הסיפור הוא נורא פשוט.

סוזי זליגמן: בכפר הסטודנטים מדובר בדירות.

סוזי זליגמן: ה- 69 שקל לחודש שזה הורדת מחירים אחרי משא ומתן ארוך, מתחלק, הוא מתחלק בין כל הדיירים.

יואל חסון: תסלחי לי רגע.

יואל חסון: את מתארת קודם איזה שהוא תיאור של באמת כמעט פילנתרופיה שלכם ועזרה שלכם לירושלים, וזה שאתם דוחפים סטודנטים מכל מיני מקומות אחרים, גם לבוא ולגור אצלכם.

יואל חסון: אבל האמת היא כנראה, וגם קודם לא היה צריך להיאמר פה, שאתם פשוט לא מצליחים למלא את החדרים על-ידי הסטודנטים שלכם ואתם לא רוצים שהם יהיו ריקים וזה עסק ואני מבין אתכם ולא רוצים להפסיד.

יואל חסון: אני גם לא רוצה שאף אחד יפסיד.

סוזי זליגמן: אז ההצעה שלך היא שאני פשוט לא אתן לתלמידי המכללות להתגורר בירושלים?

סוזי זליגמן: לא, אני רוצה להבין.

יואל חסון: לא, השאלה שלי היא אחרת.

יואל חסון: אם היית נותנת לי, הייתי מגיע אליה, לבד.

יואל חסון: השאלה שלי היא מדוע אין ביקוש באוניברסיטה העברית למעונות האלה.

יואל חסון: הרי על פניו יש לך הרבה יותר סטודנטים ממספר המיטות.

יואל חסון: אז מדוע אין לזה ביקוש?

יואל חסון: לזה תתני תשובה.

יואל חסון: ועם הבעיה הזאת תתמודדי.

סוזי זליגמן: קודם כל, אנחנו מתמודדים עם הבעיות יום יום.

יואל חסון: אז תני תשובה, למה אין ביקוש?

סוזי זליגמן: אני אשמח לתת תשובה.

סוזי זליגמן: דבר ראשון, זה לא שאין ביקוש.

סוזי זליגמן: האוניברסיטה העברית בכלל, והמוסדות להשכלה גבוהה בפרט, הפכו להיות הרבה יותר לוקאליים, כולם.

סוזי זליגמן: הלימודים היום, חבר הכנסת טיבי זוכר את התקופות שלנו, היום הלימודים מתרכזים בשלושה ימים – שני, שלישי ורביעי.

סוזי זליגמן: המרחקים התקצרו.

סוזי זליגמן: באופן אישי, הבת שלי למדה ארבע שנים בראשון, וישנה לילה אחד בראשון, לא היה צורך.

סוזי זליגמן: הכביש לוקח לה 40 דקות להגיע לשם.

סוזי זליגמן: וזה מה שקורה גם בירושלים.

סוזי זליגמן: עם הרכבת הקלה המצב, עם הרכבת החדשה, המצב גם יוחמר.

סוזי זליגמן: הסטודנטים היום, יש להם פתרונות דיור, קל להם להגיע למוסדות להשכלה גבוהה לפחות לירושלים, אני לא מדברת על הפריפריה, ולכן צריך פחות מעונות.

סוזי זליגמן: זו עובדה.

סוזי זליגמן: אנחנו מנסים לתת גם פיתרון למוסדות האחרים.

סוזי זליגמן: אם אתה חושב שזה נורא, אני מוכנה לבוא לנשיא האוניברסיטה ולהגיד לו שהכנסת חושבת כך.

אלכס מילר: רגע, רגע, רבותיי.

אלכס מילר: אני לא אהפוך את זה לוויכוח מי צודק ומי לא.

אלכס מילר: המועצה להשכלה גבוהה נמצאת כאן?

אלכס מילר: ובכן, השאלה היא האם בדקתם אי פעם בכלל, דנתם בוועדות שלכם, על העניין שקשור למעונות הסטודנטים, כי אני יודע שבעניין של האגרות וכו', וכן אתם קיבלתם החלטות, בעניין של מעונות הסטודנטים, האם ניתן בכלל למל"ג להשתתף בעניין הזה ובאמת לעשות איזו שהיא רגולציה בסוגיית המחיר וכו', אם אתם מתעסקים גם בתכנון ותקצוב.

אלכס מילר: התכנון כאן, כמובן הסטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה, הוא גם חלק מהסיפור ואם אין להם פתרונות דיור שאיכשהו קשורים לגוף עליו אתם מפקחים, אז יש פה איזה שהיא תקלה, כך נראה לי.

אלכס מילר: אתם לא רוצים חקיקה, גם אני לא יכול להגדיר בחוק, לעשות הגבלת מחיר כי המחיר בספיר, במעונות הסטודנטים יהיה כמובן שונה מתל-אביב.

אלכס מילר: אבל לקבוע מחיר קבוע זה בוודאי בעייתי.

יואל חסון: אדוני היושב ראש, אתה מעלה כאן שאלה שהיא מאוד מאוד מעניינת.

יואל חסון: אם אין כאן את מרכיב הקרקע, אז מדוע מעונות במקום הזה או במקום הזה, המחיר הוא שונה?

יואל חסון: מחיר בדירה בתל-אביב יותר יקר ממחיר דירה בבאר-שבע, בגלל מרכיב הקרקע.

טוב כהן: בין היתר.

יואל חסון: ברובו, בסדר?

יואל חסון: ברובו.

יואל חסון: מדוע, אם הקרקע היא קיימת ולא קנו אותה עכשיו והבנייה היא פחות או יותר באותה עלות, תיקח פה או שם 10% יותר.

יואל חסון: למה צריך להיות פערים בשער הדירה בכלל?

יואל חסון: למה בספיר זה יותר זול מתל-אביב?

אלכס מילר: לכן אני שואל את מל"ג, אם היא עשתה את הבדיקה.

יואל חסון: אולי אנחנו צריכים לעשות את הבדיקה הזאת.

טוב כהן: קודם כל, המועצה להשכלה גבוהה לא היתה מעורבת עד כה בנושא המעונות.

טוב כהן: למוסדות להשכלה גבוהה יש אוטונומיה מלאה בנושא.

טוב כהן: ואנחנו מצפים מהמוסדות להשכלה גבוהה שייגבו שכר דירה שהוא סביר.

אלכס מילר: כן, אבל גם על אגרות היה להם אוטונומיה ואתם התערבתם.

טוב כהן: לגבי אגרות, בנושא שכר לימוד המעורבות שלנו גדולה הרבה יותר.

אלכס מילר: אבל אתם מחליטים איפה להתערב ואיפה לא.

טוב כהן: אני רוצה להתייחס לדברים שאמרת לגבי תעריף, כי בחודשים האחרונים מנכ"ל המועצה להשכלה גבוהה מנסה לקדם מול מינהל מקרקעי ישראל את ההחלטה להקצות קרקעות ללא תמורה לבניית מעונות סטודנטים, דבר שיוזיל את העלויות.

אלכס מילר: מצד אחד אתם דוחפים לפתרונות ומצד שני אתם מנסים לא להתערב.

טוב כהן: אני רק מבקשת לסיים את המשפט.

טוב כהן: בתוך התהליך הזה, הבקשה של המועצה להשכלה גבוהה מהמינהל היא שייקבע, בהתייעצות אתנו, תעריף מקסימאלי לחדר לסטודנט לחודש, על-פי אזורים, כשהמוסד שמקבל את הקרקע יתחייב לעמוד בגובה שכר דירה שייקבע מראש, תוך הפעלת עדכון תעריפים על-פי נוסחה שתיקבע, כך שכן יש רצון להיכנס.

טלב אלסאנע: איפה היוזמה הזו עומדת?

טלב אלסאנע: באיזה שלב זה?

טוב כהן: אנחנו פנינו למנכ"ל מינהל מקרקעי ישראל בנושא הזה, אבל ההחלטה של הקצאת הקרקעות טרם בוצעה על-ידי המינהל וצריך להביא לביצועה בהקדם.

טוב כהן: זה תלוי במינהל מקרקעי ישראל, לא בנו.

אלכס מילר: ד"ר שמעון עמר, ראש מכללת אהלו.

ד"ר שמעון עמר: שלום, אדוני היושב ראש, אני גם נציג רמ"ה, ראשי המכללות לחינוך והוראה.

ד"ר שמעון עמר: אני רוצה להציג פה תמונה טיפה שונה.

ד"ר שמעון עמר: אני שומע כאן מתחילת הדיון, איך האוניברסיטאות במרכז הארץ – תל-אביב, ירושלים וכן הלאה, גדלות ומתפתחות עם הרבה מאוד מיטות.

ד"ר שמעון עמר: אני גם שומע שהרבה סטודנטים מהפריפריה, בדרך-כלל החזקים, שמתקבלים לאוניברסיטאות האלה ובצדק, זה בסדר גמור, לרוב הם נשארים שם, הם לא חוזרים לפריפריה ואילו המכללות, במיוחד המכללות לחינוך גבוה, שנמצאות בפריפריה, הן ללא מעונות וככאלה שהן ללא מעונות, הן גם לא יכולות למשוך את האוכלוסיות החזקות שרוצות להיות מורים, אל הפריפריה.

ד"ר שמעון עמר: אנחנו נמצאים כאן באיזה שהוא אבסורד שבו האוכלוסייה החזקה מהפריפריה נשארת במרכז, ואנחנו, בגלל שלנו אין מעונות, אנחנו לא יכולים לשלוח את האוכלוסייה החזקה שרוצה להיות מורים, אל הפריפריה.

ד"ר שמעון עמר: ומה שקורה זה שאנחנו מנסים לעשות מה שאנחנו יכולים.

ד"ר שמעון עמר: אז שמענו את הקיבוצים, שגובים מחירים בלתי סבירים.

ד"ר שמעון עמר: אנחנו גם, למשל אצלנו, משכירים היום חדר לבודד, וזה מאוד נחמד, מאוד יפה, עם שירותים ומקלחות בתוך החדר ומטבח בתוך החדר, ב- 500 שקל.

ד"ר שמעון עמר: ואנחנו שוכרים שלושה בניינים ממשרד הקליטה.

ד"ר שמעון עמר: כיום אנחנו מתבקשים להעלות את שכר הדירה ל- 750 שקל, על-ידי משרד הקליטה, כי פשוט רוצים להעלות את מחיר השכירות מאתנו.

ד"ר שמעון עמר: יש כאן איזה שהוא עיוות כלפי הפריפריה שאני מבקש מהוועדה הזו לדון בו, אם לא היום, בפעם אחרת, איך אנחנו מחזקים את המכללות לחינוך והוראה בחמדת דרום, בקיי בבאר-שבע, באהלו בקצרין וכן הלאה, כדי למשוך אוכלוסיות חזקות מהמרכז, שיהיה להם שם מעונות במחירים סבירים ושיוכלו באמת לשרת אחר-כך, את אותם בתי-הספר שבהם הם יהיו מורים.

אחמד טיבי: אדוני היושב ראש, יש איזו בעיה ייחודית לעניין מעונות עין כרם, ואם תוכל לתת לאחד הסטודנטים, ברשותך.

אלכס מילר: כן, בבקשה.

אולפת אבו יונס: אני סטודנטית לרפואה, שנה א'.

אולפת אבו יונס: אני גרה בכפר הסטודנטים בהר הצופים ואני לומדת רפואה, אז אני לומדת בקמפוסים של גבעת רם והדסה עין כרם.

אולפת אבו יונס: כל יום אני נוסעת לפחות חצי שעה, עד שאני מגיעה לגבעת רם ואם אני נוסעת להדסה, אז אני נוסעת במשך 45 דקות וזה משהו לא קל בכלל.

אולפת אבו יונס: אנחנו נוסעים וזה לוקח הרבה זמן מהיום שלנו.

אולפת אבו יונס: במקום שאנחנו חוזרים לדירה שלנו ואנחנו לומדים, נחים קצת, אז אנחנו מבזבזים לפחות שעתיים בנסיעה בעיר וזה משהו לא קל בכלל וזה מקשה עלינו כסטודנטים לרפואה, ללמוד.

אולפת אבו יונס: זה פשוט ככה.

אולפת אבו יונס: בנוסף לכך, אני התקבלתי בשלב קצת מאוחר ללימודים, אז הם לא נתנו לי להירשם למעונות לפני הקבלה ואחרי הקבלה הם אמרו שאין מקומות, אז נאלצתי לגור בכפר הסטודנטים ונראה לי שזה בעיה מאוד, זאת בעיה מאוד מאוד רצינית, במיוחד לסטודנטים לרפואה, שהם מאוד סובלים מהבעיה הזאת.

אחמד טיבי: תודה.

אלכס מילר: בבקשה, מהדסה.

עמרי סטרק: אני יושב-ראש אגודת הסטודנטים, מכללת הדסה.

עמרי סטרק: אני רוצה גם כמי שגר בכפר הסטודנטים וגם כנציג אגודת הסטודנטים, לחדד כמה דברים.

עמרי סטרק: קודם כל, סטודנט שלא מן המניין, משלם שכר דירה, ואני כאחד שגר יחד עם עוד סטודנטים שלומדים באוניברסיטה העברית, משלם קצת יותר ויש לי פה כמה קבלות.

יהודית גידלי: מה זה קצת יותר?

עמרי סטרק: משלם כ-80 שקלים לחוד שיותר, מכל השותפים שלי, מיתר השותפים שלי לדירה.

עמרי סטרק: בנוסף, אני מחויב בחודש נוסף במגורים שלי, בסוף השנה.

יואל חסון: למה?

עמרי סטרק: למה?

עמרי סטרק: אני לא יודע.

עמרי סטרק: התשובה – אצלם.

יואל חסון: אז אתה משלם בסוף כל חודש הרבה יותר מ- 80 שקלים.

עמרי סטרק: לא, אני מחויב כאילו לגור חודש נוסף, כשאין לי למעשה מה לעשות בירושלים, כאחד שלומד בירושלים, אבל לא, מרכז חייו לא בירושלים.

עמרי סטרק: בנוסף, כפר הסטודנטים העלה את שכר הדירה בעצם בכל העיר, כי אם אני הולך לשכור דירה בכל מקום, אז מסתכלים מהו שכר הדירה הגבוה במעונות, ולפיו מעלים את שכר הדירה, לפיו משווים את שכר הדירה בכל מקום, בכל דירה בעיר, ואי-אפשר למצוא היום חדר בעיר, מתחת ל- 1,500 שקלים.

עמרי סטרק: זה דבר שני.

עמרי סטרק: דבר שלישי, שירות תיקונים אחרי השעה שלוש, אם אני לא טועה, עולה הרבה כסף.

עמרי סטרק: שירות התיקונים שמתהדרים בו שעובד 24 שעות, עולה כסף, אחרי השעה שלוש – עולה כסף.

סוזי זליגמן: למי הוא עולה כסף?

עמרי סטרק: לסטודנט.

סוזי זליגמן: מה פתאום?

עמרי סטרק: אם אני צריך, אם יש לי בעיה בדירה, אחרי שעה מסוימת, אני צריך להזמין טכנאי לדירה שלי, אם יש בעיה, אני צריך לשלם כסף.

סוזי זליגמן: חד-משמעית לא נכון.

סוזי זליגמן: אנחנו לא גובים עבור תיקונים.

יואל חסון: גם אחרי השעה שלוש?

סוזי זליגמן: אין שעה בכלל.

יואל חסון: שמעת מה היא אמרה, הדברים נרשים בפרוטוקול ועדת החינוך.

סוזי זליגמן: תעביר לי.

אלכס מילר: אני מציע להעביר והיא תבדוק מי גובה.

יצחק חפוטה: בכפר הסטודנטים, אם סטודנט מבקש, הוא איבד מפתח, מבקש שיפתחו לו את הדלת, יש שם איזה שהיא עלות מינימאלית, סכום מאוד סמלי.

יהודית גידלי: כמה זה?

אחמד טיבי: חופי, כמה זה?

יצחק חפוטה: אני לא יודע, אם אני זוכר, איזה 20, 30 שקלים.

אחמד טיבי: 50 שקל.

יצחק חפוטה: זה סכום מאוד סמלי, אבל זה במקום להזמין פורץ או אדם מבחוץ, הם עובדים סביב השעון, בלילה.

יצחק חפוטה: זה מאוד סמלי, מאוד סמלי.

אלכס מילר: הבנו.

אלכס מילר: כן, הלאה.

סוזי זליגמן: אני אשמח לבדוק את הטענה.

עמרי סטרק: בנוסף – דודי שמש, כמו שנאמר פה.

עמרי סטרק: דודי שמש, כל המקום הזה, מתוחזק על-ידי דודי שמש פנימיים, בתוך הבניין, ולא על הגגות ולכן אנחנו נאלצים להפעיל דודי שמש לעתים גם ארבע-חמש שעות בגלל שאנחנו חמישה שותפים בדירה.

עמרי סטרק: זה משהו שמעלה את יוקר המחייה בהרבה לכל סטודנט.

עמרי סטרק: זו בעיה נוספת שיש לנו.

יואל חסון: אין קולטי שמש?

עמרי סטרק: אין קולטי שמש בבניינים.

יואל חסון: בזבוז אנרגיה, מה זה?

עמרי סטרק: כמו שהעלה חבר הכנסת טיבי, בזק, אנחנו כבולים להסכם עם בזק וזה מאוד מקשה עלינו.

עמרי סטרק: גם המחיר שהם מציעים לנו כרגע, וזה גם לא רק בזק, זה גם עם יס, אנחנו כבולים להרבה הסכמים, כסטודנטים.

עמרי סטרק: אני רוצה לציין שרוב הסטודנטים שגרים במעונות, במעונות, הם לא סטודנטים שגרים בירושלים וחשוב לציין את זה, הם גם לא סטודנטים שגרים בתל-אביב, הם לא סטודנטים שגרים בראשון-לציון.

עמרי סטרק: הסטודנטים שגרים בצפון, סטודנטים שגרים בנגב, סטודנטים שצריכים כדי להגיע לירושלים, שלוש שעות נסיעה, שעתיים וחצי נסיעה וזה לא כל-כך פשוט להגיע.

עמרי סטרק: לכן, הפיתרון של מגורים בירושלים, זה הפיתרון.

עמרי סטרק: ואנחנו צריכים את המגורים האלה.

עמרי סטרק: חשוב לציין דבר נוסף, אנחנו, 23% מהדיירים במעונות, הם דיירים שלא מן המניין.

עמרי סטרק: אי-אפשר להתעלם מהעובדה הזאת.

עמרי סטרק: העובדה הזאת אומרת שאם אנחנו היום, קודם כל, אומר שהאוניברסיטה לא מצליחה לאכלס את המעונות, כפי שאמרתם, ואם האוניברסיטה לא תצליח לאכלס את המעונות האלה, הם יצטרכו לסגור אותם ולסגור את המעונות האלה זה אומר שהם יצטרכו, יש לזה משמעויות רבות של הרס המבנים האלה, מבחינת תשתית.

אלכס מילר: רבותיי, תראו, אני רוצה לבקש מכם כמה דברים.

אלכס מילר: חבר הכנסת כבל, מבקש להתייחס?

אלכס מילר: בבקשה.

איתן כבל: תודה, אדוני היושב ראש, בוקר טוב לכם.

איתן כבל: קודם כל, אני שמח לשמוע שהבעיות הן אותן בעיות, לא משנה באיזו שנה אתה נמצא באוניברסיטה.

אחמד טיבי: רזניק היו יותר טובים בתקופתי, מאשר היום.

איתן כבל: יחד עם זאת, האמת, אני אומר את זה בצד אחד בסוג של בדיחות הדעת, אבל מצד שני, אני מוכרח לומר לכם, לפחות על-פי מה שאני מקשיב ואני מצטרף למה שאמר חבר הכנסת טיבי, לפחות על פי התחושה ואני אומר את זה רק כתחושה, אני לא רוצה לומר מעבר, כי שנים לא ביקרתי במעונות והמצב על פניו נשמע, לפחות, פחות טוב ממה שהיה, למרות שסוף סוף, פינו את המעונות מאחורי אדלסון.

סוזי זליגמן: שיכוני האלף.

סוזי זליגמן: הפסדת את הקטע הזה.

איתן כבל: האסבסטונים.

איתן כבל: לגופו של עניין, תראו, אני חושב שבעניין הזה, אגודת הסטודנטים היא כבר אגודה כלכלית לכל דבר ועניין ואין סיבה שאגודת הסטודנטים לא תהיה חלק בלתי נפרד מהניהול הכלכלי של מעונות הסטודנטים.

איתן כבל: הנהלת האוניברסיטה, ותסלח לי, אנחנו מכירים ולא מעט שנים, וזה מצחיק אותי לפעמים כאילו אתה, כאילו אני עם כל הכבוד ליושב הראש, אני כאילו מרגיש צעיר ב- 30 שנה.

איתן כבל: אני שומע את אותן תשובות, את אותם עניינים.

איתן כבל: זה טוב שאתם מחזירים אותי כל-כך הרבה שנים לאחור, אבל אני אומר לכם, וזה גם מה שאני חושב, אנחנו לא רוצים, קיבלנו בקשות לחקיקה.

איתן כבל: לא נראה לי דבר נכון, באמת אני אומר את זה, לטפל בנושא הזה בחקיקה.

איתן כבל: אבל אם לא תהיה ברירה, כי הרבה דברים בארץ נעשים לא כי אנחנו רוצים לעשות אותם, להביא כל מיני דברים שרוצים להביא אותם בחקיקה, אבל אין לנו ספק שחייבת להיות רגולציה.

איתן כבל: אין, לא מתקבל על הדעת ואם אני מחזיר אותך ואותי פחות או יותר לאותה תקופה שהיינו יחד באוניברסיטה, שמעונות סטודנטים יהיו יותר יקרים.

איתן כבל: זאת אומרת, זה פשוט לא מתקבל על הדעת.

איתן כבל: זאת אומרת, בסוף בסוף, מעונות סטודנטים אמורות, גם יש קריטריונים לקליטה, במעונות הסטודנטים.

איתן כבל: לפחות אז כולם רצו לגור במעונות הסטודנטים.

קריאה: לא היו מספיק מעונות אז.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: לכן אני אומר שאני לא יודע איך זה מתקיים היום ואני אומר את זה בזהירות.

איתן כבל: אני ממליץ לכם, כדי שלא נמצא את עצמנו מגישים שאילתות ובאים ומקימים כל מיני עניינים שזה באמת לא התפקיד שלנו, אני אומר את זה באמת.

איתן כבל: אבל אם לא תהיה ברירה, אנחנו נידרש לעשות זאת.

איתן כבל: כי לא, כי בעיית הדיור בישראל היא לא הולכת במעונות ובאוניברסיטה, זה בכל הארץ.

איתן כבל: ככל שבעיות הדיור הן גדולות יותר, זה מקרין באופן ישיר גם על ציבור הסטודנטים ועל היכולת שלהם להיקלט ואתה יודע, מעונות הסטודנטים הם גם סוג של פרמטר למה יהיו המחירים במרכז העיר, אם זה בירושלים, אם זה בכל מקום, כי זה מרכיב מאוד מרכזי בחייה של כל קהילה.

איתן כבל: לכן אני אומר לכם את זה, בכל הכבוד.

איתן כבל: אני, יש לי כאן כבר הצעת חוק שהכנתי אותה.

איתן כבל: אני עצרתי אותה כדי שאנחנו נוכל להיפגש פה ולדבר על הדברים בצורה מסודרת.

איתן כבל: אני בכלל מציע, אדוני היושב-ראש, אם יורשה לי, הצעה, משפט אחרון.

איתן כבל: אפילו נקים צוות מתוכנו שיבוא בדין ודברים לראות אם אפשר בכלל להגיע להסכמות או הבנות, בין האגודות התאחדות הסטודנטים מצד אחד, לבין המכללות והאגודות השונות ולבנות איזה כללי משחק, כמו שיש אמנה בענייני מילואים, אולי לייצר אמנה בעניין הזה.

איתן כבל: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אני אז התמזל מזלי וקיבלתי מעונות ברזניק, שהיו מבנים חדשים אז.

טלב אלסאנע: כבר הייתי צריך לבחור שותף, זה שניים בתוך חדר, כל הזמן היה מישהו, אני התחלתי משפטים והוא היה תואר שני בביולוגיה וכל הזמן מזכיר שהוא מהצפון ואני מהנגב.

יהודית גידלי: נפגשתם באמצע.

טלב אלסאנע: כן.

טלב אלסאנע: אז אני חושב שאי-אפשר לראות את האוניברסיטה בלי סטודנטים ואי-אפשר לראות מעונות בלי הדיירים ועם השותפים.

טלב אלסאנע: בלעדיהם, אתם לא יכולים להתנהל.

טלב אלסאנע: ולכן הם חייבים להיות שותפים בכל צעד ובכל החלטה.

טלב אלסאנע: בכל פעם שהזכרתם אגודת הסטודנטים והם אמרו שלא, אז איזו שותפות זו?

טלב אלסאנע: איזו הידברות?

טלב אלסאנע: ואי-אפשר להתקדם אם לא תיקחו בחשבון שהסטודנטים, הם באים כדי ללמוד.

טלב אלסאנע: צריך להקל עליהם גם את התנאים, יש להם הרבה צרות אחרות להתמודד אתן, עניין של שכר ועניין של תנאים וכמו שאמר חבר הכנסת כבל, לדעתי, נראה שיש בעיה של כל הנושא הוא פרוץ ואין קריטריונים ברורים, אין שיפוט.

טלב אלסאנע: התלונות הן תלונות פרטניות כאן ושם.

טלב אלסאנע: אבל אילו מדובר בכללים ברורים ועם מדיניות ברורה, כאשר במרכז העניינים – הסטודנט.

טלב אלסאנע: וגם מבחינת תנאי השכר, השיקול לא חייב להיות שיקול רווחי כאשר אתם מדברים על המלגות, זאת אומרת, השיקול הסוציו אקונומי והשיקול של המצוינות, אני לא יודע לאיזה אחד נותנים את הערך העודף יותר, אם לפי המצב הסוציו אקונומי או המצוינות, ההישגים הלימודיים.

טלב אלסאנע: לדעתי, לגבי הסטודנטים, צריך להדגיש את המצב הסוציו אקונומי בעניין הזה, כדי להקל ולאפשר וגם כדי שהתלמידים ילמדו, בלי צרות נוספות.

טלב אלסאנע: אני חושב שטוב אם תתקבל הצעתו של חבר הכנסת כבל, שיוקם צוות שיבחן את העניין ויאמץ מסקנות בקרה ופיקוח ותעריף אחיד שמתחשב בתנאים של הסטודנטים.

אלכס מילר: אתה מבין שהמחיר בספיר לא יהיה המחיר בתל-אביב.

טלב אלסאנע: בירושלים אחיד.

אלכס מילר: אני אציע משהו, תקשיבו.

יואל חסון: מכיוון שיש לי דיון דחוף בוועדת הכספים שאני ביקשתי, אז אני לא יכול להישאר לסיכום.

יואל חסון: אני רק אגיד מה אני מבקש שיהיה בסיכום ואני סומך על שיקול דעתך.

יואל חסון: אחד, זה לבקש מהמועצה להשכלה גבוהה לדון בנושא הזה ולפתוח את הנושא הזה, להגדיר לזה לוח זמנים בדבר הזה.

יואל חסון: דבר שני, הייתי מבקש מהתאחדות הסטודנטים להגיש לוועדה את העמדה שלכם, העמדה שלכם היא הדרך האידיאלית שלדעתכם הדברים היו צריכים להיות מטופלים.

יואל חסון: דרך המבנה או הצורה שבה לדעתכם העניין של המעונות צריך להיות מטופל, מה המלצתכם בעניין הזה וגם כל אחת מהאוניברסיטאות, לעניין הזה גם להגיד את עמדתם מעבר למה שנאמר כאן, זה גם מאוד חשוב, אני חושב שהמועצה להשכלה גבוהה צריכה להוביל ולהנהיג וכן להיכנס לעניין הזה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: רבותיי, מה שאני רוצה לסכם זה כך.

אלכס מילר: אני אבקש מהתאחדות הסטודנטים לבדוק עם כל המוסדות, עם כל האגודות, את הרמה ודרך שיתוף הפעולה במה שקשור למעונות הסטודנטים ולמצוא מנגנון שבעצם הוכיח את עצמו למשך תקופה כמנגנון הטוב ביותר לשיתוף פעולה עם הנהלת האוניברסיטה בעניין מעונות הסטודנטים.

אלכס מילר: לאחר הבדיקה הזאת, אני אבקש שוועד ראשי האוניברסיטאות יקיים ישיבה עם התאחדות הסטודנטים בסוגיה הזאת ואנחנו גם ממליצים לקבל את המנגנון שיחול על כל האוניברסיטאות.

אלכס מילר: אני רואה באוניברסיטת תל-אביב כן הצליחו, אני לא יודע מה קורה באוניברסיטאות אחרות, אבל לכן חשוב לבדוק ואני בטוח שהתאחדות הסטודנטים יכולה לעשות את זה במהרה.

אלכס מילר: זה בעניין הזה.

אלכס מילר: אני מבקש גם מהמועצה להשכלה גבוהה לקיים דיון מהותי בכל הנושא שקשור למעונות הסטודנטים.

אלכס מילר: פניית ועדת החינוך לראש הממשלה ולממשלת ישראל לאשר את המלצות ועדת טרכטנברג ואת התקצוב של מאה מיליון שקל לבנייה של 10,000 יחידות דיור.

אלכס מילר: אנחנו אכן רואים לנכון שחייב להיות מנגנון שיזכה את אותם הסטודנטים שנמצאים במוסדות להשכלה גבוהה ונמצאים במקומות מרוחקים ממקומות המגורים שלהם וכן בגלל המצב הסוציו אקונומי נאלצים להוציא כספים לטובת עניין המגורים ואכן הנושא של המצב הזה צריך להיות חלק מהקריטריונים.

אלכס מילר: לא יכול להיות שהנושא של מצב סוציו אקונומי איננו חלק מהקריטריונים בהיבט של קבלת זכאות למעונות.

אלכס מילר: אם יש דבר כזה זכאות למעונות, הם צריכים להיות אטרקטיביים לסטודנטים וזה לא יכול להיות במחיר של שכר דירה, אז אין שום זכאות, אז מה, אז אנחנו בסופו של דבר עשינו משהו שלא אטרקטיבי וכן אני חושב שהאוניברסיטה העברית חייבת לעשות בדיקה כי לא יכול להיות, תראו רבותיי, יש הבדל בין שיתוף פעולה לבין עדכון.

אלכס מילר: עדכון, אני גם יכול לקבל כאן החלטה ולעדכן אתכם.

אלכס מילר: הרי אתם מבינים שכך אנחנו לא נעבוד.

אלכס מילר: אתם רוצים להיות שותפים לקבלת החלטות, אנחנו מבקשים מכם להביע את עמדתכם, מבקשים מכם להביא את הנתונים, מבקשים מכם לשמוע את עמדתכם ואז מקבלים החלטה.

אלכס מילר: אבל לא ייתכן שאתם שולחים איזה שהוא מכתב לאגודת הסטודנטים ובזה סיימנו.

אלכס מילר: גם אם הם מוציאים אליכם איזה שהם הערות, זה יכול להיות מעניין ויכול להיות לא מעניין.

אלכס מילר: אבל יש איזה שהוא אבסורד שנוצר, שקודם כל, שעושים איפה ואיפה עם הסטודנטים.

אלכס מילר: אם קיבלתם החלטה שצריך להיות אחוז מסוים למתן פתרונות למוסדות אחרים בירושלים, אז תשתפו את המוסדות האלה.

אלכס מילר: אם מכללת הדסה, הנהלת המכללה, רואה פיתרון לסטודנטים שלהם דרך המעונות שלכם, אז שהם יהיו השותפים, אבל לא הסטודנטים מכיסם הפרטי.

אלכס מילר: מכללת הדסה יכולה יפה מאוד לתת את החלק החסר בשביל להיות שותפים לנושא של מעונות הסטודנטים.

סוזי זליגמן: נכון, אבל היא לא בוחרת לעשות את זה.

אלכס מילר: אם אתם באים ומדברים בשם ירושלים, אז תדברו בשם ירושלים ותסכמו ויש דברים שניתן לעשות ואני גם יכול להעביר את המכתבים ואת פנייתי לכל המכללות בירושלים, שאתם נותנים לסטודנטים שלהם מענה להיות שותפים לכל הסוגיה הזאת.

אלכס מילר: אבל זה לא צריך להיות על חשבון הסטודנטים האחרים, זה דבר ראשון.

אלכס מילר: ודבר שני, אתם צריכים להיות אטרקטיביים לסטודנטים בירושלים, מבחינת הנושא של המחיר.

אלכס מילר: אז יכול להיות שכדאי לכם לבדוק מנגנונים נוספים, איפה אפשר להוזיל.

אלכס מילר: לא יכול להיות שאתם משווים את עצמכם למחירים שהם בשוק, בהפרשים של 80 שקל.

אלכס מילר: רבותיי, זה לא עסק.

אלכס מילר: המחירים צריכים להיות ממש משמעותיים כמעט לחצי ממה שקורה בשוק, זה מעונות סטודנטים, אין שום קשר לקרקע, אתם לא משכירים את זה, זה חלק מהמנגנון שלכם.

אלכס מילר: אתם יכולים להוזיל את המחירים האלו ואני חושב שמל"ג חייבת להתערב כאן בנושא הזה.

אלכס מילר: חייבת לבדוק איך הדברים האלה קורים.

אלכס מילר: אתם מתכנתים, לא אפילו אתם, זה הוות"ת, הזרוע הכלכלית שלכם, אתם עושים תכנון של הסטודנטים ושל המוסדות.

אלכס מילר: אם יש לכם פה מצב שיש לכם זליגה של סטודנטים ממקום למקום בלי תכנון, אז יש לנו פה בעיה מאוד רצינית ואז, בסופו של דבר, אם מכללה רואה שייכנסו עוד מעט למל"ג ויהיה לכם פה סלט שלם.

אלכס מילר: אז אפשר לתכנן, אפשר לבוא ולעשות אחוז מסוים.

אלכס מילר: נגיד, רבע מהסטודנטים שנמצאים במעונות, זה הסטודנטים שיש להם נגיד תקצוב מלא בנושא המעונות.

אלכס מילר: יש לכם בעצם את המנגנון של המלגות, יש לכם את המנגנון של הסובסידיה ואני מקווה מאוד שאכן הממשלה תאשר את ה- 100 מיליון ואז לא תהיה לנו בעיה ואני גם מבקש למסור מוור"ה את הנתונים של התכנון של כל מוסד ומוסד, מבחינת תכנון הבינוי לתקופה הקרובה ומה חסר שם.

אלכס מילר: אם יש נגיד בעיות של מינהל מקרקעי ישראל, אם יש בעיות של משרד הפנים, שאנחנו צריכים לדעת, אני גם מבקש מהשרים, לפחות שלי, יש פה שני נציגי האופוזיציה, אבל לפחות אנחנו בקואליציה ואני יכול לפנות גם לשרים שלנו, של ישראל ביתנו, ולבקש להעלות את הסוגיה הזו של אישור, של המלצות ועדת טרכטנברג בעניין של 100 מיליון שקל לבנייה של BOT בסוגיה של המעונות.

אלכס מילר: זה בעניין זה.

אלכס מילר: רבותיי, אנחנו נקיים כאן ישיבה, אני כבר מבטיח לכם, שכבר במושב הקיץ אנחנו נקיים כאן ישיבה לעדכון מבחינת כל ההחלטות שקיבלנו כאן וההמלצות ואני מקווה מאוד שאתם גם תיישמו אותן, כי אחרת באמת, אין לנו שום בעיה ללכת בחקיקה, אני כבר אומר לכם.

אלכס מילר: תודה רבה.