ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 240, 2012-02-27 10:00

דני דנון: בוקר טוב לכולם.

דני דנון: Good morning.

דני דנון: We will conduct the meeting in Hebrew.

דני דנון: We are in the Knesset in .

דני דנון: Member Katz, you are welcome to come in.

דני דנון: But you will all have translation, and you can speak either in English or in Hebrew.

דני דנון: אני שמח לפתוח ישיבה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא חשוב ורגיש, הר הזיתים, מקום קדוש לכל יהודי, מקום שבו קבורים מנהיגים גדולים.

דני דנון: היום אחר הצהריים רבים מאיתנו יגיעו להר הזיתים לטקס האזכרה של מנחם בגין וכשאנחנו נגיע היום להר הזיתים יהיה בטוח במקום, יהיו הרבה שוטרים, הרבה חיילים ואנשים ירגישו שהם יכולים להגיע, אבל חלק מהנמצאים פה בחדר, ואני מודה לאותם חברים יקרים שהגיעו אלינו מארצות שונות במסגרת ביקור של ועידת הנשיאים, הם היו לפני מספר ימים בהר הזיתים והותקפו פיזית באבנים ובלוקים וזה לא דבר שבמיוחד בשבילכם עשו את זה.

דני דנון: אני מברך את האורחים שלנו, נמצא איתנו מלקולם הונליין, סגן יושב ראש ועידת הנשיאים של הארגונים היהודיים בארצות הברית.

דני דנון: זו לא הייתה קבלת פנים לכבודך, מלקולם, בהר הזיתים, ולא לכבוד חברי הקונגרס שהגיעו, זו מציאות יומיומית שיהודים שמגיעים לקברים בשביל לבקר את ההורים שלהם ואת בני המשפחה, או את הרבנים, מותקפים פיזית, לפעמים עד כדי סכנת חיים.

דני דנון: לא ראיתי פה את מאיר אינדור, אבל הוא גם יגיע לספר על חוויה שהוא עבר עם אשתו, שממש שמה את חייו בסכנה והנושא הזה לא קשור רק למדינת ישראל, הוא קשור גם לכלל התפוצות, לכן הוועדה מתכנסת לדון בנושא הזה על מנת לתת תשובות.

דני דנון: יש פה חברים טובים שאני מכיר מארצות הברית, אנשים מכובדים מאוד, מורטון קליין, נשיא הארגון של ה-ZOA, קאן אברמוביץ, נשיא הליכוד בארצות הברית, ג'פרי פלאט.

דני דנון: אני יכול לראות פה אנשים שמייצגים קהילות שלמות, ומלקולם, אתה מייצג כמובן ארגונים רבים, ואחרי שהייתה לי פגישה גם איתך, מלקולם וגם עם מר לובינסקי בנושא הזה, אני רוצה לומר מלה.

דני דנון: אני דיברתי עם ראש הממשלה, יש שיפור.

דני דנון: יש שיפור, אני חייב לומר לפרוטוקול, אבל הוא לא מספיק.

דני דנון: הותקנו מצלמות, תגברו קצת שוטרים, אבל המציאות היומיומית היא שהיום אם אנחנו נלך בלי אבטחה, זה מסוכן, ובפועל אותם פורעים ערבים משיגים את המטרה שלהם, שלא יגיעו יהודים לשם, והם משיגים את זה על ידי שימוש באלימות, על ידי השחתת רכבים.

דני דנון: ..

דני דנון: אנחנו נרצה היום בוועדה קודם כל לשמוע את העדויות של אותם אורחים מכובדים שהגיעו מהתפוצות, על החוויות שלכם, וגם לקבל תשובות מהמשרד לביטחון פנים ומשרדי הממשלה השונים על מה נעשה בנושא הזה, כי ברור לנו שהמצב הקיים לא יכול להימשך.

דני דנון: גם כל שר שדיברתי איתו, ודיברתי עם כמה שרים, אומרים 'אנחנו מוכנים לעזור'.

דני דנון: בפועל כולם מוכנים לעזור, יש הרבה מאוד ידיים בתוך העסק הרגיש הזה, אבל הביטחון של המבקרים בהר הזיתים לא קיים.

דני דנון: אני רוצה לבקש מידידי, מלקולם הונליין, לפתוח ולהציג את הדברים, ולאחר מכן נשמח לשמוע את אותם חברים שהיו שם גם בשבוע שעבר וחוו את החוויה הלא נעימה.

דני דנון: בבקשה, מלקולם הונליין, סגן יושב ראש ועידת הנשיאים.

מלקולם הונליין: Thank you.

מלקולם הונליין: I just want to show you that I didn't take it personally, the rocks.

מלקולם הונליין: But I take the issue very personally, even though I have no relatives buried on Har ha-Zeytim.

מלקולם הונליין: You know, our tradition, our mesora tells us there are two kinds of yerusha: a yerusha and a morasha.

מלקולם הונליין: A yerusha is something a rich uncle leaves you and it's yours to do it as you wish.

מלקולם הונליין: You can spend it or waste it.

מלקולם הונליין: A morasha is given to you in trust for future generations.

מלקולם הונליין: And there are two things that Torah tells us are a morasha: Torah and , Eretz Yisroel, and they are given to us, to every generation, to enhance for future generations.

מלקולם הונליין: We dare not waste it, we dare not sacrifice it.

מלקולם הונליין: We can only be judged by the degree to which we protect and assure that they'll be there for future generations.

מלקולם הונליין: In there was a conference a few months ago of a group called ISESCO, which was made of representatives from 40 countries plus UNESCO.

מלקולם הונליין: And the agenda was to declare Kever Rachel, Me'arat ha-Machpela and the Kotel Muslim holy sites: Abu Rakwo, Qutab Rachel, a mosque named for Mohammad's driver, and Me'arat ha-Machpela, obviously not a Jewish site.

מלקולם הונליין: And one wonders why would they invest all this time and energy?

מלקולם הונליין: Why would Arafat and why would Abbas only yesterday speak in and deny the existence of the batei mikdash?

מלקולם הונליין: Why would he deny the Jewish past?

מלקולם הונליין: He supposedly wants to be a partner for peace.

מלקולם הונליין: How can you be a partner for peace if you deny the heritage, the rights and the existence of the party with which you're supposed to negotiate?

מלקולם הונליין: The answer is that they seem to understand better than many of us the importance of our past, that if you take away our past, you take away our future; that Judaism puts an emphasis on history not because we get lost in history but because we learn the lessons of history.

מלקולם הונליין: We value the past because it's a guide to the future.

מלקולם הונליין: What is the lesson if a site that for 3,000 years was a holy site to the Jewish people, Har ha-Mishcha was the Mountain of Anointment; it was the place where David ha-Melech went; it was a place where Jews buried from the time of the First Beis ha-Mikdash and even bas Paro is supposedly, the daughter of Paro, is supposedly buried there; that for 3,000 years this place was held sacred.

מלקולם הונליין: Even when we lost the Beit ha-Mikdash, people would go to be oleh regel, would go to the Har ha-Zeytim.

מלקולם הונליין: The conference in is a message to us; it's a message about our failure.

מלקולם הונליין: And it's not just Har ha-Zeytim.

מלקולם הונליין: In Keren ha-Ofel, in many other places, there is a failure to protect Jewish interests, Jewish history and the Jewish future.

מלקולם הונליין: And I think it's really responsibility, and I have to say we have to give hakarat hatov to this government because, for the first time, steps have been taken with 90 cameras, and we're told that within 2 weeks the substation on the Seven Arches at the top of Har ha-Zeytim will be opened and will be established.

מלקולם הונליין: But it's still not enough.

מלקולם הונליין: That we, a delegation, some of whom are here, together with two members of Congress, could stand on Har ha-Zeytim with police protection and get stoned not with just one stone, and I had it here but I was afraid it would be declared a weapon, so I didn't bring it in, that maybe somebody here would want to throw it, but the fact is that we could not stay there and visit and not be subjected to this kind of an assault.

מלקולם הונליין: And I think that the message to the members of Congress, who used the term "disgraceful" about the conditions of the cemetery, the fact that so many graves were disrupted and were destroyed, the fact that people, people from Queens, a rabbi from Queens only recently was subjected to an assault, and this is repeatedly the case.

מלקולם הונליין: We live in a generation of forgetfulness, we're told.

מלקולם הונליין: Jews cannot afford to forget.

מלקולם הונליין: Jews remember.

מלקולם הונליין: Zechira is a central concept of Judaism.

מלקולם הונליין: There's no word for "history" in Hebrew; it's zechira.

מלקולם הונליין: And zechira is different; it's remembrance, and remembrance means that you have to understand all that leads to an event and all that flows from it.

מלקולם הונליין: If we don't understand how we got here, if we cut ourselves our from our past, if we relegate it to insignificance, if we can look at 3,000 years of history and relegate it to conditions as we saw, then this is an abla for us, and future generations will hold us to account.

מלקולם הונליין: The history of Har ha-Zeytim is the history of the Jewish people, the history of and the history of Yerushalayim.

מלקולם הונליין: If you want to keep Yerushalayim united, you need to keep Har ha-Zeytim open and safe and accessible to all.

מלקולם הונליין: We saw the violations that a mosque can be built up to the grave of Menachem Begin and overlook his grave today and be extended illegally and nothing could be done about it.

מלקולם הונליין: The fact that,

דני דנון: תודה רבה למלקולם הונליין, סגן יושב ראש ועידת הנשיאים.

דני דנון: אני רק רוצה לומר, מלקולם, כשקבענו את הדיון בכנסת באחד העיתונים תקפו אותי וכתבו 'מה הקשר של ועדת התפוצות לנושא כזה?

דני דנון: ' ואני לא תכננתי את מה שקרה בהר הזיתים, אבל הקשר האמיתי הוא כשמר לובינסקי בא אליי ואמר, 'אני לא יכול להגיע לקבר של משפחתי'.

דני דנון: זה קשור ועוד איך לכל יהודי בעולם ולכן לכל מי---

יעקב כץ: הוא גם לא יכול להגיע לבית חולים רמב"ם ב-2:00 בלילה כי גם שם תחטוף מכות.

יעקב כץ: שם זו בעיה של החי, לא של המת.

דני דנון: לכן כל אלה שמבקרים, אנחנו בעצם היום אומרים להם שהנושא של הר הזיתים הוא לא נושא ישראלי, הוא נושא יהודי, נושא ציוני ולכן אנחנו מתכנסים פה.

דני דנון: אני רוצה לבקש ממר לובינסקי, שפנה אליי לפני למעלה לשנה ועורר את הכנסת לפעול בנושא הזה, בבקשה, מנחם.

מנחם לובינסקי: תודה ליושב ראש דני דנון.

מנחם לובינסקי: אני אנצל את ההזדמנות הזאת להגיע מארצות הברית ולהיות בכנסת ולדבר בעברית, בפרט שהנושא כל כך חשוב.

מנחם לובינסקי: לפני 27 שנה קברתי את אבי בהר הזיתים.

מנחם לובינסקי: אבי עבר את כל הגיהינום של השואה, החלום שלו היה, הוא סיפר לי אפילו כשהוא היה על יד השריפות באושוויץ, היה להיקבר בהר הזיתים, זה היה החלום שלו.

מנחם לובינסקי: ויש סיפורים אחרים של יהודים שהלכו לגז ואמרו בצוואה שלהם, 'אם אני אצא מפה, תיקחו את העצמות שלי ותקברו אותם בהר הזיתים'.

מנחם לובינסקי: רבותיי, זה אחי.

מנחם לובינסקי: אחי, במאי 2010, קרא את הדוח של מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס שתיאר בפירוט את ההידרדרות של הר הזיתים, על הלכלוך, על הזלזול, על האתונות שעוברות על קברים, על כלי העבודה שנשארים שם.

מנחם לובינסקי: זה מצב שאחי לא היה יכול לקבל והוא אמר לעצמו, 'אני יהודי מברוקלין, אני לא גר קילומטר או שניים כמו יהודים בירושלים, אבל אני אשנה את המצב, אני לא מקבל מצב כזה שבית הקברות הזה.

מנחם לובינסקי: ..', ואולי זו הייתה שגיאה היסטורית, אולי כשצעקנו 'הר הבית בידינו', שכחנו לומר שהר הזיתים בידינו, שכחנו לומר שההר התאום של הר הבית, הר הזיתים, גם בידינו.

מנחם לובינסקי: כשאני לפעמים חוזר לארצות הברית פתאום אני נהיה גיבור.

מנחם לובינסקי: אני מספר לחברים שלי שהייתי בהר הזיתים והם שואלים אותי, 'באמת?

מנחם לובינסקי: הלכת לשם ולא פחדת?

מנחם לובינסקי: ' ואני מתחיל לקבל סיפורים מאנשים שהיו שם, שקיבלו אבנים.

מנחם לובינסקי: אבל תתארו לעצמכם, רבותיי וחברי הוועדה, לפני כמה שבועות אני מגיע לחלקה שאבא ואמא שלי קבורים וכל השורה האחורית מאחוריהם שבורים, אבל לא סתם שבורים, עם כזה כעס, עם כזו שנאה.

מנחם לובינסקי: ראינו את זה, היינו שם.

מנחם לובינסקי: וחוץ מזה, תתארו לעצמכם שנתנו לקבלנים הערבים שם לתקן את הכותל שם, הם לקחו חלקים משם ושמו את זה בתוך הכותל.

מנחם לובינסקי: אתם יכולים לקרוא את המלים בעברית.

מנחם לובינסקי: איך אנחנו יכולים לקבל מצב כזה?

מנחם לובינסקי: חוץ מזה, אפילו הפחד הזה שאני מדבר עליו, זה לא רק בארצות הברית, אלה יהודים שאני מדבר איתם מבני ברק, מאשדוד, מאיפה שהם מגיעים.

מנחם לובינסקי: יש להם רשימה, לעזה לא הולכים, ליריחו אולי לא הולכים וגם להר הזיתים לא מגיעים.

מנחם לובינסקי: וכמו שמלקולם הונליין אמר, ובלעדיו אני לא חושב שהיינו במצב הזה, הוא עזר לנו מאוד מאוד כשהוא אמר, זה לא אתר היסטורי, כיוון שכל המקומות שאתם יכולים לקרוא להם אתר היסטורי, זה באמת היסטורי, זה הקבר הזה, אפילו מערת המכפלה, אבל הר הזיתים זה בית קברות קיים, קוברים היום, משפחות מגיעות היום.

מנחם לובינסקי: זה לא סתם היסטורי, זה לא סתם שהנביאים קבורים שם, זה פעיל.

מנחם לובינסקי: ולא נותנים ביטחון למשפחות שאחד רוצה ללכת לבכות על הקבר של אביו, שהוא לא יכול לגשת לשם בלי אבן, שהוא לא יכול לגשת לשם בלי מולוטוב.

מנחם לובינסקי: איך אנחנו יכולים לקבל את המצב?

מנחם לובינסקי: כפי שהמבקר מיכה לינדנשטראוס אמר, 43 שנה זה היה מוזנח, שום ממשלה לא טיפלה בזה, הממשלה הקיימת התחילה לקיים.

מנחם לובינסקי: יושבים כאן שני אנשים שאנחנו עובדים איתם ביחד, שזה הולך להם בלב ובנפש, אלעד קנדל ושרית גולדשטיין ממשרד ראש הממשלה.

מנחם לובינסקי: הם התחילו וזה ממש בנפשם, אני רואה את זה, אני מרגיש את זה וזה נורא נותן לנו חיזוק.

מנחם לובינסקי: עכשיו כשה

מנחם לובינסקי: תחלנו את העבודה, לא שהמשטרה תגיד 'עוד שבועיים', אין אפילו שילוט איפה הנביאים, כמה מים יש בשביל מישהו שהולך לשם לרחוץ את.

מנחם לובינסקי: .. עשינו רכבת, עשינו את התשתית המודרנית, אבל את בית הקברות הכי ותיק אנחנו משאירים מוזנח?

מנחם לובינסקי: לא נשכח את העבירה שהירדנים עשו, 19 שנה הם לא נתנו ליהודי ללכת לשם, על אף שהם חתמו על האמנה אז, ולמה?

מנחם לובינסקי: כשצה"ל הגיע לשם ראינו למה, 75,000 קברים, בהיסטוריה לא היה כזה חילול קברים, הם שברו ולקחו את זה בשביל כבישים ואפילו בשביל בתי שימוש.

מנחם לובינסקי: 75,000, בזמן שהנאצים בכל אירופה חיללו 12,000 קברים, ועכשיו כשזה בידינו באמת אנחנו יכולים לתת המשך להזנחה הזה?

מנחם לובינסקי: אנחנו מהיום צריכים להגיד, 'הר הזיתים בידינו', כל יהודי שרוצה להגיע לשם, יגיע לשם בשלום.

מנחם לובינסקי: וחוץ מזה, מוכרח שאנחנו ניכנס למצב של חינוך, לחנך את העולם, שהר הזיתים זה לא רק איפה שהכנסיות של הנוצרים נמצאות, זה בית הקברות של 150,000 יהודים, הכול בעברית, אין שום ספק.

מנחם לובינסקי: מיסטר אובמה, אין להתחרות שזה בית קברות יהודי.

מנחם לובינסקי: אולי אם יבינו שזה בית הקברות הכי ותיק והכי חשוב לנו, אולי הם יתחילו להבין למה אנחנו נלחמים על ירושלים.

מנחם לובינסקי: תודה לכם.

דני דנון: תודה רבה, מר לובינסקי.

דני דנון: אני מקווה שנצליח לקדם, שתוכל להגיד קדיש בצורה שקטה ושלווה.

דני דנון: מר מורטון קליין, נשיא הציוניים הכלליים, President of ZOA, בבקשה.

מורטון קליין: Thank you, Mr.

מורטון קליין: Chairman Danon.

מורטון קליין: My name is Morton Klein.

מורטון קליין: I'm the president of the Zionist Organization of America.

מורטון קליין: We are the oldest pro-ZOA group in the , founded in 1897.

מורטון קליין: The cemetery, of course, is the largest and oldest Jewish cemetery in the world.

מורטון קליין: I believe there's over 25,000 headstones there.

מורטון קליין: As we may recall, when Jordan took over this cemetery after the '48 war, it destroyed many of these headstones, used the concrete for latrines and for roads, not to mention their destruction of 58 shuls, 58 synagogues in the eastern part of Jerusalem, which is the real Jerusalem.

מורטון קליין: As Malcolm mentioned, there's over 30 states in the that have laws prosecuting those who destroy our ordinary cemeteries, and even more powerful laws about , a very important cemetery in the .

מורטון קליין: So, ZOA, we strongly support the Knesset to enact legislating requiring the prosecution of those who desecrate and destroy parts of our holy cemetery on Har ha-Zeytim.

מורטון קליין: We cannot and dare not allow a situation where Jews are afraid to visit our holiest cemetery because of the vile actions of Arab hooligans.

מורטון קליין: Now when I've wanted to go up there, there are people who tell me they're afraid to be there because they think they'll be attacked with rocks and who knows what else.

מורטון קליין: If we do nothing, we will only inspire enemies to desecrate not only this holy and important cemetery to Jews, but also encourage them to desecrate other holy sites if they see we're doing nothing about this.

מורטון קליין: And we should of course recognize that the Arabs who are doing such things, being paid to do such things, being motivated to do such things, are simply trying to slowly remove evidence of the Jewish connection to our .

מורטון קליין: We dare not allow that to happen.

מורטון קליין: Thank you very much.

דני דנון: תודה רבה למר מורטון קליין, נשיא ה-ZOA.

דני דנון: לפני שנשמע את חברי הכנסת ועדויות נוספות, הצטרף אלינו ניצב משנה אלי נזרי ממרחב ציון.

דני דנון: רציתי לשאול אותך, אלי, לגבי הקמת תחנת המשטרה ליד מלון שבע הקשתות, דובר פה בוועדה לפני שהגעת, אתה יכול לעדכן אותנו איפה זה עומד, מתי התחנה תוקם, מה מצבת כוח האדם שתהיה שם.

אלי נזרי: אני יכול לעדכן.

אלי נזרי: בוקר טוב לכולם.

אלי נזרי: עבודת המטה נמצאת בתהליך מאוד מאוד מתקדם, המבנים יוצבו, אני מעריך, במהלך החודש הקרוב.

דני דנון: מבנים יבילים?

אלי נזרי: כן, הם נמצאים בייצור כרגע, בהליך מאוד מאוד מתקדם, ואני מעריך שמרבית השוטרים כבר גויסו, אני מטפל בזה באופן אישי.

דני דנון: מה הולך להיות שם?

דני דנון: אתה יכול לספר לנו עוד על המבנה, כוח אדם.

אלי נזרי: הולכת להיות שם נקודת משטרה, עם שוטרים גלויים, עם שוטרים סמויים ופעילות מאוד ענפה שהיא תעשה והיא תיתן מענה יותר מהולם לכל האזור.

דני דנון: הערכת זמן שלך, מתי התחנה תיפתח.

אלי נזרי: אני לא רוצה להיכנס לדקויות---

יעקב כץ: ועד שהיא תיפתח יצטרכו לסבול?

אלי נזרי: ואני אתייחס תיכף גם למה שהוא אמר.

אלי נזרי: זה ממש בטווח הזמן הקרוב.

אלי נזרי: בינתיים יש תחנת משטרה שנקראת תחנת שלם, היא חלק ממרחב ציון, תחנה שעובדת במרחב ציון, שוטרי התחנה נותנים ומשקיעים שם ימים ולילות, יש הרבה מאוד חשודים שנעצרו, הרבה מאוד כתבי אישום, הרבה מאוד פעילות גלויה וסמויה שנעשית בכל האזור הזה.

אלי נזרי: מן הסתם, כל האזור הזה של הר הזיתים נמצא בגבולות הגזרה הזאת שנמצאת בקו אווירי משהו כמו חצי קילומטר, כך שאני מדבר על התחנה עצמה והנקודה עצמה שיושבת ממש בהר הזיתים.

דני דנון: היא תהיה במגרש החנייה?

דני דנון: איפה זה יהיה פיזית ממוקם?

אלי נזרי: אם אתה מגיע מכיוון א-טור, מתחת למלון שבע הקשתות, הטופוגרפיה שלו היא במדורג---

דני דנון: זה יהיה מזרחית או מערבית למלון?

אלי נזרי: מערבית למלון.

דני דנון: אתה יכול להראות לנו?

אלי נזרי: כן (מציג על מפה), זה פה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אלי, מה מצבת כוח האדם שם?

אלי נזרי: התקינה מדברת על 24 שוטרים, קצין בדרגת רב פקד.

אלי נזרי: נקודת משטרה כמו שמשטרת ישראל יודעת להעמיד.

דני דנון: עלתה פה שאלה לגבי המצב כרגע, שמענו פה עדויות מחפירות על חברי קונגרס אמריקאים, כל יהודי, לא חשוב, מי שמגיע, או כל אזרח שרוצה להגיע, היום להגיע לשם זו סכנת נפשות, יש פה אנשים שנפגעו פיזית, השאלה מה קורה כרגע מבחינת סדר הכוח שלכם במקום והפעילות במקום.

דני דנון: המצב הקיים הוא לא טוב.

דני דנון: אני לא יודע מה אתם עושים, אבל המצב הקיים הוא לא טוב, אנשים מפחדים לעלות להר להתפלל.

אלי נזרי: אנחנו עושים הרבה מעוד פעילויות, גלויות וסמויות.

אלי נזרי: אני רק רוצה לציין את האירוע האחרון, הייתה הילולה לאדמו"ר מגור, היא התחילה במוצאי שבת ונמשכה כל יום ראשון, יש שם כל הזמן פעילות.

אלי נזרי: אנחנו לא עשינו שם פעילות יוצאת דופן ומעל גדר הרגיל.

קריאה: יש שם דווקא הרבה תלונות על האבטחה שם, דווקא במערת האדמו"ר מגור.

אלי נזרי: עכשיו?

אלי נזרי: בסוף השבוע האחרון?

קריאה: לא, בשבוע האחרון לא.

קריאה: לא הגישו תלונות, אבל יש בעיות---

אלי נזרי: אז אני מזמין אותך להגיש תלונה, אני אקח ממך אחר כך את הפרטים, גם ייצרו איתך קשר.

קריאה: אי אפשר לבקש מהמשטרה שיטפלו בבעיות בלי שמגישים תלונות.

אלי נזרי: אנחנו נעשה פעילויות גם גלויות, גם סמויות, גם חקירתיות, זה חלק מהתכנית.

דני דנון: תודה.

דני דנון: לגבי 24 שוטרים, זה סדר כוח כללי או שזה ברגע נתון?

אלי נזרי: זה כוח אדם.

דני דנון: זה כוח אדם כללי, זה במשמרות, זאת אומרת 8 אנשים במשמרת, פחות או יותר.

אלי נזרי: אני לא הולך לבנות את סידור העבודה, אבל זה סדר הכוח שאמור להיות בתחנה הזו, בנקודה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אתה רוצה להוסיף עוד משהו מבחינתכם, המשרד לביטחון פנים?

אלי נזרי: לא, אני רק רוצה לציין, מחוז ירושלים עושה הרבה מאוד פעילויות במקום, משקיע המון כוח אדם בעניין הזה כדי לתת ביטחון לכל מי שמגיע להר הזיתים, ומי שנפגע מוזמן להגיש תלונה, אנחנו נטפל בו וניתן לו טיפול יסודי וטוב.

אלי נזרי: אני מניח שכשתקום הנקודה, והיא תקום בטווח הזמן המיידי, הטיפול יהיה הרבה יותר טוב.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת יעקב כץ, בבקשה.

יעקב כץ: תודה לאדוני היושב ראש.

יעקב כץ: אני חושב שהבעיה היא, חבר הכנסת דנון, וצריך לומר את האמת וצריך להגיד את לידידינו, מר מלקולם הונליין ומר מורטון קליין ומר פלאט, מר לובינסקי וכל הידידים הטובים התורמים שנים, וכל האחרים שנמצאים פה, הישראליים והאמריקאים שחיים עדיין באמריקה, שהבעיה היא לא במשטרה, הבעיה לא מתחילה עם השוטרים, הבעיה מתחילה עם השלטון, עם הממשלה.

יעקב כץ: הציבור הערבי ביהודה ושומרון, כמו הציבור הערבי בירושלים, כמו הציבור הערבי בחיפה, אין כלפיו שום הרתעה, הוא שומע כל היום תקשורת עוינת, שונאת ישראל, הוא שומע את המופתי בירושלים אומר שעם ישראל זה עם של קופים וחזירים ולכן צריך לכלות אותם ולחסל אותם ולהרוג אותם.

יעקב כץ: קופים וחזירים, פה, במרחק של 5 דקות, הרב הראשי של המוסלמים אומר והוא ממשיך להלך חופשי.

יעקב כץ: אם אני הייתי ראש הממשלה, מלקולם, אני הייתי מפתיע את המשטרה כל יום בעצמי, הייתי נוסע ברכב רגיל כל יום ומנסה להגיע להר הזיתים, רק כדי להוכיח להם שגם אני חוטף אבנים ולהכריח את המשטרה לעבוד.

יעקב כץ: אני הייתי עושה חוקים כאלה שערבים יחשבו אלף פעמים לפני שהם מרימים יד על יהודי, אלף פעמים לפני שהם מרימים יד על יהודי.

יעקב כץ: לא יכול להיות שבארץ ישראל מרימים אבן על יהודי, זה היה צריך לזעזע את הממשלה, וכשלא עושים שום דבר בהר הזיתים וכשלא עושים שום דבר בשומרון, בסופו של דבר לאיפה זה מגיע?

יעקב כץ: לבית החולים רמב"ם, שלוקחים סכין וחורתים על ראש של יהודי.

יעקב כץ: אתמול, במוצאי שבת, על ראש של יהודי חורתים עם סכין, מול מצלמות הם לא מפחדים.

יעקב כץ: כי כשלא מפחדים וכשאין הרתעה וכשהממשלה התחילה להיות רגישה, יש פה נציגת הממשלה, ראש הממשלה עושה לנו טובה שהוא קצת רגיש.

יעקב כץ: זה ביזיון, זו בושה, זו השפלה שלא מתחילה בשוטר.

יעקב כץ: אין סיכוי ששוטר ינצח פורעים אם הפורעים לא מפחדים.

יעקב כץ: פורעים צריכים לדעת שבמדינת ישראל אנחנו לא באירופה, אנחנו לא באירופה של לפני 70 שנה, לא חורתים על ראשינו ולא מבזים את מתינו, וזה מתחיל בראש הממשלה.

יעקב כץ: אם אני הייתי ראש הממשלה, לא היה עובר יום עד שהייתי מכריח את המשטרה, פוקד על ראש העיר, פוקד על המשטרה, פוקד על שר הפנים ומביא פה חוקים כאלה שהערבים יידעו שאם מרימים יד או אבן על יהודי, ידם תיכרת, זה לא יעבור לסדר היום.

יעקב כץ: וכשהדבר הזה לא קורה, אז הבעיה היא לא עם המשטרה, לא עם כמות השוטרים, היא מתחילה עם ההרתעה, אם אנחנו פה בעלי בתים, או אנחנו לא בעלי בתים.

יעקב כץ: כשראש הממשלה מדבר על חלוקת ירושלים, כשראש הממשלה מדבר על מסירת ארץ ישראל, כשראש ממשלה מדבר על זה שאנחנו פה אורחים ואנחנו רק באנו לבקר פה בארץ ישראל ואנחנו לא בעלי בתים פה, זו התוצאה, חיפה.

יעקב כץ: אתמול, מלקולם, היית צריך לקחת קצת אבנים להראות לנשיא אובמה, להראות לו שיהיה מבסוט, תראה לו אבן מירושלים, כמו האבן שהייתה של יעקב אבינו, כמו האבנים האחרות, לאסוף אבנים ולהביא אותן לקונגרס האמריקאי.

יעקב כץ: זו בושה, זו חרפה, זו השפלה, ואת ההשפלה הזאת צריך להפסיק וצריך להפסיק אותה מיד.

דני דנון: תודה רבה, חבר הכנסת כץ.

דני דנון: חבר הכנסת בן ארי ולאחריו מר קאן אברמוביץ.

מיכאל בן-ארי: אני אדבר קצרות.

מיכאל בן-ארי: ביום רביעי האחרון בערך בסביבות שבע בערב קיבלתי את תשובתו של השר לביטחון פנים, אחרי הרבה זמן, לגבי אירוע שאירע לפני שנתיים ערב יום השואה.

מיכאל בן-ארי: בית העלמין במרחביה, מרחביה זו המושבה הראשונה בעמק, אבן היסוד לעמק יזרעאל, בראשית הכניסה לכיוון עמק יזרעאל, עמק בית שאן, ובמקום הזה נופצו, הוא אמר 50 קברים, אבל אני יודע, 42 קברים נופצו.

מיכאל בן-ארי: אתה דיברת על אכזריות, לקחו שם סלעי בזלת, השקיעו מאמץ רב וניפצו, פערו, סילקו את לוחות השיש מן המקום, שרפו, היו כתובות נאצה.

מיכאל בן-ארי: לקח כמה ימים והמשטרה, בחריצות יתרה, מצאה שמונה ערבים מהכפר הסמוך, שמעולם אין להם דין ודברים, שניפצו את המקום.

מיכאל בן-ארי: שאלתי מה נעשה איתם וסוף סוף קיבלתי תשובה, ראש הפורעים קיבל עונש מאוד מאוד קשה, אמר אדון השר לביטחון הפנים, 'הם עשו את זה מתוך שעמום'.

מיכאל בן-ארי: קחו את פרוטוקול הכנסת, שעמום, כשמשעמם מנפצים קברים של יהודים בחמת זעם.

מיכאל בן-ארי: לא פשע שנאה, לא אנטישמיות, לא שנאת ישראל, לא לאומנות, הפרקליטות שלנו והמשטרה שלנו חיים בסרט ומכניסים את כולנו לסרט.

מיכאל בן-ארי: כמו שאתמול היה עם החיילים, ש'הם התחילו', או 'הם לא התחילו', או הייתה טעות בזיהוי, לכן חרתו לו על הראש.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב ראש, פה כמו שאמרו כוורת, פה קבור הכלב, זו הנקודה, זו הנקודה העיקרית.

מיכאל בן-ארי: אנחנו חיים בסרט, טומנים את הראש בחול.

מיכאל בן-ארי: אגב, השני קיבל 200 שעות עבודות שירות לציבור וכל השאר לא נשפטו עד היום.

מיכאל בן-ארי: אז יכול להיות שהמשטרה מאוד תתאמץ לתפוס אותם, אבל אם לא תהיה פה הרתעה.

מיכאל בן-ארי: ..

מיכאל בן-ארי: אני הייתי שם, לא היה שם לא שמעון פרס, כי לא עשו איזה גרפיטי על איזה קבר שמזמן הוא מסגד ש-50 שנה אף אחד לא היה בו, לא כל המדינה עמדה שם ואמרה 'צריך למגר את תג המחיר'.

מיכאל בן-ארי: זה לא תג מחיר, אלה מעשים של יום אחד.

מיכאל בן-ארי: זה דבר אחד, אנחנו אשמים, הפרקליטות שמתייחסת בזילות.

מיכאל בן-ארי: אבל יש פה סיבה אחת נוספת, רבותיי, בבית העלמין בהר הזיתים קבורים גם הוריי, עליהם השלום, אבא שלי שזה היה בשבילו חלום, כמו שאמרתם, חסך פרוטה לפרוטה, הוא היה איש דל, כדי לקנות לעצמו חלקה במקום הזה.

מיכאל בן-ארי: אבל אני אומר לכם, עד שבהר הזיתים לא יהיו חיים יהודיים, עד שההתיישבות היהודית בהר הזיתים לא תתרחב, תתבסס, תגדל, לא יהיה מענה.

מיכאל בן-ארי: זה המענה הנכון שהיה בכל מקום.

מיכאל בן-ארי: אחת הערים השקטות ביותר ביהודה ושומרון, הרגועות ביותר ביהודה ושומרון, זו העיר חברון, שם ילדים משחקים ברחובות, שם אנשים מסתובבים בלי נשק, ואני רוצה לספר לכם סיפור אחד ובזה אני אסיים.

מיכאל בן-ארי: כשהתחילה האינתיפאדה באו אנשים בארצות הברית ותרמו שני אוטובוסים ממוגני ירי לתושבי חברון.

מיכאל בן-ארי: אמרו תושבי חברון, 'אנחנו לא ניסע ברכבים ממוגני ירי, כי ברגע שניסע ברכבים ממוגני ירי לא נהיה כאן', והם לצערנו הרב נתנו את זה לתושבי גוש קטיף וכשתושבי גוש קטיף נסעו עם רכבים ממוגני ירי, אנחנו יודעים איפה הם היום.

מיכאל בן-ארי: אנחנו לא ניסע ברכבים ממוגנים, אנחנו נבצע הרתעה שזה יהיה המקום הכי בטוח.

מיכאל בן-ארי: ודברי הנשיא זכריה, שלא מתים יהיו שם, אלא ילדים וילדים משחקים ברחובותיה, זאת התשובה היחידה שתיתן מענה לכל ההתנכלות הלאומנית הזאת שלצערנו הרב מתגברת, כי אין הרתעה, אין אכיפה, יש טמינה של ראש בחול.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה, חבר הכנסת בן ארי.

דני דנון: נקודה שאמרת לגבי התקשורת, ואני לא רוצה לפגוע באף אחד מהנציגים בתקשורת, אבל אם היה בארצות הברית, מר הונליין, יהודי שהולך להתפלל, בכל מקום בעולם, והיו תוקפים אותו, היינו רואים את זה בכל מקום, ופה אנחנו רואים כל יום את ההתקפות.

דני דנון: .. עכשיו, היום בבוקר, בדרכי לוועדה, הגיעה אליי עובדת כנסת והיא אמרה לי 'תראה, ירו על הבית שלי במעלה אדומים', אמרתי לה, 'לא יכול להיות, איך לא שמעתי על זה?

דני דנון: ' עובדת פה בכנסת, תפסה אותי בכניסה בדרך מהחנייה לוועדה, היא אומרת 'ירו על הבית שלי, הנה התמונה של הכדור, מעזריה ירו עליי הביתה ולא דיווחו על זה בתקשורת'.

דני דנון: זאת אומרת שהדברים שאנחנו שומעים פה, העדויות האלה, זה כאילו לא קורה וזה נעלם וזה לא מגיע לדיווח של עם ישראל, וזו תופעה שאנחנו גם צריכים להתייחס אליה.

דני דנון: מר קאן אברמוביץ, נשיא הליכוד בארצות הברית, בבקשה.

קאן אברמוביץ': Thank you very much, Mr.

קאן אברמוביץ': Chairman.

קאן אברמוביץ': I always learn new things when I come to .

קאן אברמוביץ': It's always great to be here.

קאן אברמוביץ': But there's a few things I've learned in that apply to .

קאן אברמוביץ': I saw Governor Mitt Romney several months ago and was talking with him, and he said 'There's two basic functions of a government: to foster policies that grow the economy, and to protect the people.

קאן אברמוביץ': ' And he said in his campaign he's focusing on that issue.

קאן אברמוביץ': And the more I think about it, he was very right.

קאן אברמוביץ': And he said that 'Governments that cannot grow an economy and protect the people have no right to exist and they should be replaced by a new government who is capable of growing and economy and protecting the people.' Now, I'm a friend of Likud, and I like the current government, and it very much bothers me that the current government does not seem to understand its huge responsibility to protect the people.

קאן אברמוביץ': This is a very basic responsibility of a government.

קאן אברמוביץ': And I'm sure the current government in is up to the challenge of protecting the people.

קאן אברמוביץ': It's unacceptable that a situation like this could exist.

קאן אברמוביץ': The second point I wanted to make is that someone mentioned that the mosque was illegally built, Another issue that bothers me tremendously is you have a situation in Israel where Jews are expected to abide by the laws of construction throughout Israel, Judea-Samaria, everywhere, and Arabs oftentimes ignore those rules of construction, and the Israeli government does not exercise its authority, and in fact it discriminates against Jews who it expects to abide by the law, and does not apply the law oftentimes to Arabs.

קאן אברמוביץ': This is also a highly unusual situation where the Israeli government discriminates against Jews.

קאן אברמוביץ': I can expect other governments to discriminate against Jews, but I'm shocked to see the Israeli government discriminate against Jews and not apply the laws equally to both Jews and Arabs.

קאן אברמוביץ': So I hope the Israeli government rises to the challenge; I'm sure they're capable of doing it.

קאן אברמוביץ': You have an excellent government right now.

קאן אברמוביץ': And as an observer from , we expect to see excellence, and we don't see it right now.

קאן אברמוביץ': But we're sure that you'll rise to the challenge.

קאן אברמוביץ': Thank you very much for giving me the chance to address the group.

קאן אברמוביץ': Thank you.

דני דנון: תודה רבה מר קאן אברמוביץ.

דני דנון: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: אדוני היושב ראש, היה ויכוח אם עשית נכון או לא נכון שאנחנו מקיימים ישיבה כאן.

מרינה סולודקין: אני ממפלגה ליברלית ומרכז, עשיתם מאוד נכון, בגלל שהר הזיתים זו מורשת של כל העם היהודי ושל כל התפוצות ואם אין בכנסת מקום לדון בנושא כואב שאין ביטחון בהר הזיתים, אז מאוד נכון שדווקא ועדת העלייה וקליטה, שאני חושבת שמקשרת את העם בארץ לכל העם היהודי בתפוצות, שאנחנו יושבים כאן ודנים.

מרינה סולודקין: ליהדות רוסיה הר הזיתים זה מקום קדוש ולא רק בגלל הקברים העתיקים.

מרינה סולודקין: לפני חמש שנים ממשלת רוסיה, יחד עם רב ברל לזר, ביקשו מממשלת ישראל ושר הביטחון ברק נתן את האישור שלו לקבור לוחמת יהודייה, שנהרגה ב-1944 באסטוניה והייתה קבורה שם, בהר הזיתים.

מרינה סולודקין: האסטונים, בגלל התהליכים שיש שם, רצו לפתוח את הקבר ולהעביר אותו מהבירה טאלין למקום אחר, קרובי המשפחה של האישה הלוחמת החליטו, יחד עם ממשלת רוסיה והרב ברל לזר, שטוב יותר לקבור אותה בהר הזיתים.

מרינה סולודקין: אני הייתי בטקס הקבורה.

מרינה סולודקין: מה שחשוב עכשיו, שאנחנו, הווטרנים של מלחמת העולם השנייה, רוצים לעשות טקס בהר הזיתים ב-9 במאי ולא יכולים בגלל שלהביא את הביטחון זה בלתי אפשרי ואני מאוד מחכה, אדוני הנציג של המשרד לביטחון פנים, שתהיה תחנה---

דני דנון: קיבלתם תשובה שלילית?

מרינה סולודקין: לא, אמרו שלא כדאי להביא - - -

דני דנון: מי אמר את זה?

מרינה סולודקין: אנחנו ביררנו את הנושא ובגלל שרוצים להביא לפחות אוטובוס אחד של ווטרנים של מלחמת העולם השנייה, אז כשתהיה תחנת משטרה והמקום יהיה יותר מסודר, אנחנו נגיע כל שנה לקבר הזה.

מרינה סולודקין: תודה.

אלי נזרי: אפשר להגיב רק?

אלי נזרי: אין שום בעיה, היא יכולה לגשת, להגיע למרחב ציון, אנחנו נתאם את הכול, אין שום בעיה לעשות את זה, מתי שאת רוצה.

דני דנון: יש בעיה, אני אגיד לך מה הבעיה.

דני דנון: הבעיה היא שיהודי, מר לובינסקי, שרוצה לנסוע נותנים לו מספר טלפון ואומרים לו 'תתקשר לבקש ליווי', או 'תתקשר לתאם'.

דני דנון: יש את מספר הטלפון שהראית לי, של הביטחון של משרד השיכון, שמלווים יהודים שרוצים להגיע להר הזיתים.

דני דנון: עצם העובדה שקיים בכלל מספר טלפון כזה, שנותנים ליווי ליהודי שרוצה ללכת להגיד קדיש, זה מבחינתנו בלתי נתפס.

מאיר אינדור: והליווי הוא לא מהציר הראשי, אלא מדרך עוקפת.

יעקב כץ: הוא דיבר נכון, למה להוריד את זה?

יעקב כץ: למה צריך ליווי?

יעקב כץ: למה בארץ ישראל צריך ליווי?

דני דנון: אני רוצה לבקש מנציגת משרד ראש הממשלה, הגב' שרית גולדשטיין, רכזת תיאום ובקרה, להתייחס.

יעקב כץ: אנחנו בגלות?

יעקב כץ: אנחנו באירופה?

דני דנון: אני רוצה לומר משפט.

דני דנון: אני דיברתי עם ראש הממשלה בנושא, אחת הבעיות, ואת רכזת תיאום ובקרה, זה שיש משרד דתות, המשרד לביטחון פנים, משרד השיכון, הרבה מאוד ידיים, השאלה אם היום יש מישהו שהוא האחד שאמון על המכלול, שיש לו את הסמכויות ואת הכוח, כי כשדיברנו על חקיקה בנושא, אחד הרצונות שלנו זה לתת סמכויות אולי לגורם אחד שיתכלל את כל עבודת המערכת.

שרית גולדשטיין: אני אתייחס לכול, אבל ברשותכם אני אתחיל קצת אחורה.

שרית גולדשטיין: הזכירו כאן חברי הכנסת וחלק מהדוברים שבמשך כמעט 40 שנה לא נעשה כלום בהר הזיתים, המקום הזה חזר לריבונות ישראלית ובעצם היה מוזנח, מחולל.

שרית גולדשטיין: כשהתחלתי אני לעסוק בנושא של הר הזיתים חיפשתי אחורה החלטות ממשלה משנות ה-70 שעוסקות בשיקום הר הזיתים ובלנסות לשקם את הקברים ולהגביר את האבטחה, ושום דבר לא נעשה.

יעקב כץ: גם בשנים שביבי נתניהו היה ראש ממשלה בקדנציה הקודמת לא נעשה.

שרית גולדשטיין: שוב, אמרתי, לא נעשה כלום במשך כמעט 40 שנה.

יעקב כץ: כולל גם את הלא-פעולה הקודמת שלו בפעם הקודמת.

שרית גולדשטיין: השינוי המסיבי באמת התחיל בשנת 2005, שאז החליטה הממשלה על תכנית מקיפה לאגן העיר העתיקה, בתוכה נכלל שיקום הר הזיתים שהוקצו לו אז 80 מיליון שקלים.

שרית גולדשטיין: היום אנחנו כבר מתקרבים ל-90 וכנראה שנעבור את זה.

שרית גולדשטיין: אחרי כל הבעיות הביורוקרטיות שכולנו מכירים, כדי להניע דברים, במיוחד במקום שהיה שטח בור, שלא נעשה בו שום דבר במשך כל כך הרבה זמן, הייתה תקופת התנעה מאוד מאוד ארוכה לפרויקט וזה נכון.

שרית גולדשטיין: בשנתיים האחרונות אפשר לראות שיפור.

שרית גולדשטיין: אני לא אומרת שאין עוד מה לעשות, יש עוד המון המון המון מה לעשות, אבל בניגוד ל-40 השנה שקדמו, עכשיו יש לנו שם מצלמות, עדיין לא הושלם כל המערך, אלעד בטח ירחיב על זה, הוא בקי בפרטים הרבה יותר ממני, יש שם מצלמות שמפעיל משרד הבינוי והשיכון, זה מאפשר למוקדניות של משרד הבינוי והשיכון, לראות בעצם אם קורה משהו בשטח ואז לשלוח אליהם מאבטחים או משטרה.

יעקב כץ: בחיפה, מול רמב"ם, היו מצלמות וזה לא הפחיד אותם.

שרית גולדשטיין: אנחנו ראינו במצלמות מעצרים.

שרית גולדשטיין: אומר כאן נציג המשטרה שמתבצעים מעצרים, אני רוצה להאמין לו.

דני דנון: מה לגבי גידור?

שרית גולדשטיין: לא הסתפקנו בזה ולפני שנה בערך, מיד אחרי, החליטו בסוף 2009 לתת תקציב נוסף למשרד הבינוי והשיכון, כדי להגביר את האבטחה.

שרית גולדשטיין: יכול להיות שהאידיאל הוא שבארץ ישראל לא יהיה ליווי, אבל כשלוקחים מקום שהיה שומם, בשומם אני מתכוונת חסר נוכחות משמעותית במשך 40 שנה, אי אפשר לצפות שבשנייה אחת תחזור הנוכחות ותחזור ההרתעה, צריך להתחיל מאיפה שהוא.

שרית גולדשטיין: יש תכניות לכל האזור הזה שהן גם תכניות תיירותיות.

שרית גולדשטיין: אז היום יש שם את הנוכחות של משרד הבינוי והשיכון, יש שם נוכחות משטרתית שתתוגבר באמצעות עזרה ומעורבות של מנכ"ל משרד הממשלה דאז, אייל גבאי, והמנכ"ל הנוכחי, בסיוע אדיר של יעקב גנות, שממש ממש דחף להקים את נקודת המשטרה בהר הזיתים, כי ברור לנו שנוכחות בשטח - אין לה תחליף.

שרית גולדשטיין: עם הזמן, ככל שהביטחון יעלה, כשתהיה תאורה, כשהקברים ישוקמו, כשאנשים יוכלו להגיע לשם ולראות, דרך אגב לא רק את קברי יקיריהם, קבורים שם גדולים בהיסטוריה היהודית, אם זה ברמה הדתית ואם זה מנהיגים ואנשי רוח, ברגע שיגיעו לשם אנשים, כשתהיה נוכחות, הביטחון יעלה.

שרית גולדשטיין: ברגע שיגיעו לשם גם תיירים---

יעקב כץ: מתי ראש הממשלה עלה בפעם האחרונה להר הזיתים?

דני דנון: היום הוא יגיע לשם.

דני דנון: כל שנה הוא---

יעקב כץ: היום?

יעקב כץ: אחרי שהחבר שלו מלקולם חטף אבנים, אז הוא בא לראות, הוא בטח גם רוצה לקחת איתו כמה אבנים לאובמה.

דני דנון: יש אזכרה לראש הממשלה מנחם בגין, חבר הכנסת כץ, כל שנה, ומציינים 20 שנה וזה יוצא היום, וכל שנה אנחנו מגיעים, אבל היום יש ביטחון.

יעקב כץ: You should not hide, the problem is the prime-minister, you know that.

אברהם מיכאלי: זה המזל שלכם שמנחם בגין קבור שם, אחרת לא הייתם מגיעים לשם.

דני דנון: רציתי לשאול שאלה לגבי הכביש הפנימי, הוא נסגר לתנועה?

שרית גולדשטיין: על איזה כביש אנחנו מדברים?

דני דנון: יש תנועה של פלשתינים שעוברים בחלק המזרחי של ההר.

שרית גולדשטיין: אתה מדבר על השביל של הקדרון?

אברהם מיכאלי: לא קדרון, יש שביל שעולה עד הר הצופים למעלה, יש שביל שהוא לא שביל.

אברהם מיכאלי: החלק העליון של הר הצופים.

שרית גולדשטיין: לא, עד כמה שידוע לי, היום נוסעים בו רכבים.

דני דנון: הוא עדיין פתוח?

שרית גולדשטיין: אנחנו נסענו בו, היינו בסיור עם החבר'ה של---

דני דנון: אתה יכול להראות לנו את הכביש הזה?

שרית גולדשטיין: הכביש שיורד מראס אל עמוד ל---

דני דנון: יש כביש שנוסעים ושם זו אחת הסיבות שזה נהפך לציר תחבורה.

דני דנון: אייב, תראה לנו את זה.

דני דנון: I want you to show us the road.

אברהם לובינסקי: This is the road that they use a highway to get to this area over here.

אברהם לובינסקי: So we were talking about putting a gate up over here to shut this down so this is not a highway; this is number one.

אברהם לובינסקי: And I know that they closed up some of the area over here, but they keep opening it up again.

אברהם לובינסקי: The Arabs use this - - -

דני דנון: No, but what's the road to get to the top, to the Seven Arches?

אברהם לובינסקי: To the Seven Arches you have to go, I'm going to speak about that when, I'm going to explain.

דני דנון: Well, that's what is it?

אברהם לובינסקי: Well, the Seven Arches, you've got to come around.

דני דנון: No, but the problem is with this road.

אברהם לובינסקי: Yes, The problem is that a big part of the desecration is in this area.

אברהם לובינסקי: And the ones that are desecrating in this area are the Arabs that come from this area over here.

אברהם לובינסקי: So a lot of the traffic is going into this area.

אברהם לובינסקי: So if this was sealed off, then, and they can come around.

אברהם לובינסקי: There's no reason, this is the only cemetery in the world that has a highway going through it; there isn't another one in the world.

אברהם לובינסקי: So if this was sealed off, we'd seal this off.

אברהם לובינסקי: We were speaking of some kind of compromise to seal it up over here.

אברהם לובינסקי: I deal with Elad and Sarit

דני דנון: שרית, את מכירה את הכביש?

שרית גולדשטיין: אני מכירה את הנושא הזה, אני אעדיף שאלעד יתייחס לזה, כי הוא יודע את הפרטים טוב יותר, אני יודעת שזה בדיונים עם העירייה.

שרית גולדשטיין: אני גם אומר עוד דבר, כפי שהאידיאל שלנו שלא יהיה ליווי במקומות מהסוג הזה, מי שרוצה לחלל ולזרוק אבן, שער לא יעצור אותו, הוא יקפוץ מעל השער והוא יעבור מתחתיו והוא ישבור את השער.

דני דנון: לא, אבל זה בית קברות, למה נוסעים שם אנשים וזורקים ומשליכים פסולת?

שרית גולדשטיין: אני לא אומרת שאנחנו מתעלמים מהנושא הזה---

דני דנון: בסמכותו של מי לסגור את הכביש?

שרית גולדשטיין: עיריית ירושלים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אלעד, אתה רוצה להרחיב בנושא של הכביש קודם?

אלעד קנדל: השביל הזה שמדובר עליו, לא עוברים בו רכבים.

אלעד קנדל: בעבר היו נוסעים בו טרקטורונים וכל מיני דברים כאלה, את זה מנענו, זה לא מתאפשר כיום.

אלעד קנדל: מה שכן, יש שם טראפיק של אנשים שעוברים שם, לפעמים גם חמורים, גם את התופעה הזאת אנחנו מנסים בעזרת העירייה.

אלעד קנדל: ..

אלעד קנדל: התוקף של העירייה זה לסגור את השער או לא.

אלעד קנדל: אני יכול להגיד שבעבר ניסינו לסגור את השער הזה מספר פעמים ופרצו אותו.

אלעד קנדל: נכון להיום המדיניות של העירייה זה לא לסגור את זה, מכיוון שכל עוד ההליכה שם היא של אנשים ברגל ולא של דברים אחרים, הגיעו למסקנה שזה הדבר הנכון, על מנת למנוע אנטגוניזם.

אלעד קנדל: יש דעות לכאן ולכאן, אבל הייתי רוצה ברשותך להתייחס---

דני דנון: כן, בקצרה.

אלעד קנדל: כמו ששרית אמרה, במסגרת תכנית אגן העיר העתיקה, שהרשות לפיתוח ירושלים מנהלת, הושקעו עד היום בהר הזיתים כ-90 מיליון שקלים בתכנית הנוכחית.

אלעד קנדל: אנחנו כיום מכינים תכנית המשך לאגן, שאנחנו מקווים שביום ירושלים תוצג לממשלה ובה תהיה התייחסות באותה מידה נרחבת לסיפור של הר הזיתים.

אלעד קנדל: נכון להיום, מתוך 137 מצלמות 90 מצלמות כבר עובדות ואנחנו מקווים שעד סוף החודש, חודש מהיום, שלושה שבועות מהיום, 30 מצלמות נוספות יותקנו, כך שאנחנו נגיע למסה העיקרית בתכנית הנוכחית.

אלעד קנדל: במסגרת המצלמות האלה, לא יודע מה יש/אין ברמב"ם, נעשו לא מעט מעצרים ואנחנו רואים ירידה משמעותית בהיקף של ונדליזם בעקבות המצלמות.

אלעד קנדל: בנוסף יש את העניין של הסיורים.

אלעד קנדל: יש את נקודת המשטרה שנציג המשטרה דיבר עליה, בתכנית ההמשך אנחנו מתכננים משטרה קבועה, לא במבנים יבילים, כרגע אנחנו נמצאים בשלב של היתרים לאותה משטרה קבועה שתהיה שם.

אלעד קנדל: אנחנו משקיעים שם המון המון משאבים, נכון שזה רחוק מלהיות מושלם, אבל גם בתחושה של האנשים, אנחנו בקשר עם כל חברות הקדישא, וגם מהנתונים של המשטרה וגם מהנתונים של משרד השיכון בהחלט ניתן לראות שיש ירידה, שהיא בהחלט לא מספקת.

אלעד קנדל: הדבר שמעיד על זה יותר מהכול זה התלונות שאנחנו שומעים פה, אם עד היום אנשים---

דני דנון: מי השר האמון היום?

דני דנון: אחת הבעיות שלי יש שאם עכשיו אני רוצה לדבר עם שר עוד שעה, אני צריך לדבר עם ארבעה שרים.

אלעד קנדל: אתה לא צריך לדבר עם ארבעה שרים, אנחנו מרכזים ברשות לפיתוח ירושלים את התכנית לגבי הר הזיתים, קיבלנו מנדט מממשלת ישראל.

אלעד קנדל: אנחנו בקשר עם השר לביטחון פנים באותם עניינים שרלוונטיים לו, עם שר הדתות בדברים שרלוונטיים לו, לדברים של חברות הקדישא.

אלעד קנדל: אני אומר שעצם העובדה שיש תלונות בזמן האחרון והנושא של הר הזיתים נהיה אישיו, זה בגלל זה שהתחילו אנשים להגיע, מה שפעם לא קרה.

אלעד קנדל: לפני שלוש, ארבע וחמש שנים התלונות היו הרבה יותר מועטות כי מספר האנשים היה הרבה יותר קטן.

אלעד קנדל: נכון להיום מגיעים מאות, לפעמים אלפים ולפעמים עשרות אלפי אנשים להר הזיתים וזה כשלעצמו מוכיח שיש תנועה להר הזיתים, מה שלא היה לפני חמש שנים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: מר מאיר אינדור, בבקשה.

מאיר אינדור: אני מדבר פה בשני כובעים, אחד, הכובע הפרטי שלנו כנפגעים בעצמנו, הזוג אינדור, והכובע השני, ארגון נפגעי הטרור, אבל התבקשתי על ידי גורמי ההתיישבות, אני מדבר על האנשים בשטח, לייצג אותם, כי לא נוח להם להיות פה ואני גם להם לפה.

מאיר אינדור: בהושענא רבא לפני שנה ורבע אני וזוגתי שתחיה, בת שבע, הלכנו להתפלל במניין ותיקים מעל ההר בתצפית גנדי.

מאיר אינדור: בשלב מסוים נהיה קר שם, היא ביקשה ממני שאת המוסף נתפלל בבית.

מאיר אינדור: ב-20 לשמונה, אני זוכר את זה כי באותה דקה ברדיו דיבר חבר הכנסת מאיר שטרית על האפשרות לעשות שלום.

מאיר אינדור: ליד בית הספר, אחרי בית הדגל, כמו פיצוץ עז בתוך המכונית, זוגתי התחילה לצעוק, אני כן זיהיתי אותם בהתארגנות עם ידיים מאחורה.

מאיר אינדור: ידיים מאחורה, פירושו של דבר שהם מכינים משהו.

מאיר אינדור: אחרי זה עוד אבנים ואנחנו לכודים בתוך שיירה של עשרות מכוניות ערביות כשעושים בנו לינץ' לכל דבר.

מאיר אינדור: אשתי היא הנהגת וכושר התמרון הוא מאוד מוגבל שם ואנחנו ממש לכודים.

מאיר אינדור: אבן נוספת פוגעת בראשי פה ועושה חתך.

מאיר אינדור: זו פעם שלישית שאני נפצע, וזאת הפעם, למרות שבפעמים הקודמות זה היה מרימון ומדקירה, היא המבזה ביותר.

מאיר אינדור: מפני שזה היה אל"ף, ליד אשתי, בצורה שאני לא יכול להתגונן, כל גבר פה רוצה לגונן על רעייתו, וגם כמו איזה שהן תרנגולות שזורקים עליהם אבנים.

מאיר אינדור: אני כעת בא מדרום הר חברון, אני חש מאז שאני נוסע כפגוע טראומה מאבנים, למרות שזרקו עליי אבנים, אבל זו חוויה שאתה עובר אותה ואתה לא יכול לשכוח אותה.

מאיר אינדור: חברים יקרים, התקשרנו למשטרה, הגיע שוטר, נכנס לחדר המיון, מי זה פה מאיר?

מאיר אינדור: 'הכול בסדר?' אני אומר 'לא', 'תגיע לתחנת המשטרה', 'איפה תחנת המשטרה?

מאיר אינדור: ' 'מול שער שכם, תחנת שלם', 'איפה תחנת שלם, אדוני?

מאיר אינדור: ' אתה עומד לשמוע דברי תקיפה, זה לא אליך, זה למערכת, כל מה שאני זורק כבליסטראות קח אותם כתחמושת שתוכל להעצים, גם גברתי, נציגת משרד ראש הממשלה ומשרד השיכון.

מאיר אינדור: אנחנו חיים במשטר דמוקרטי, דיון כזה ודיונים קודמים שנערכו פה, הם רק מפרים את החשיבה ונותנים תמריץ לאנשים שלא יכולים לפעול ברמה הפוליטית לפעול אל מול הרמה הפוליטית.

מאיר אינדור: 'איפה תחנת המשטרה?

מאיר אינדור: ' 'מול שער שכם'.

מאיר אינדור: מול שער שכם שאני אבוא?

מאיר אינדור: איך אני אגיע לשם?

מאיר אינדור: אני צריך גם נשק.

מאיר אינדור: מזל ששמי ידוע קצת והבת שלי עיתונאית, אז הגיע אחרי כן שוטר נוסף, אומר, 'אה, אתה אבא של העיתונאית?

מאיר אינדור: ' 'כן', 'מה העניינים?', אחרי כן, כיוון שכבר המקרה מפורסם, התפרסם שלכדו את הפוגעים.

מאיר אינדור: דובר המשטרה סיפר כך.

מאיר אינדור: אבל לי נודע אחרי כן ששחררו אותם.

מאיר אינדור: למה שחררו?

מאיר אינדור: כי, הסביר לי אחד החוקרים, הם עומדים יפה בחקירה, הם מתודרכים, ולמה נהלי החקירה הם כאלה שלא עושים נהלי טרור?

מאיר אינדור: 'כי זה לא מוגדר טרור, מר אינדור'.

מאיר אינדור: זה איננו טרור, אז אני חוזר למאבק שניהלנו כנפגעי הטרור ב-89', כשהלכנו לבתי הקונגרס להסביר ש-stone do heart.

דני דנון: מאיר, אני רוצה למקד אותך בנושא מה צריך לעשות היום בהר.

יעקב כץ: הוא אומר לך, קודם כל להפוך את זה שזה טרור.

מאיר אינדור: תן לי.

מאיר אינדור: אם לא תהיה על לוח הזמנים---

דני דנון: אני חייב להיות על לוח הזמנים.

מאיר אינדור: אני נותן פה תובנות, אני עכשיו ועדת החקירה שלך.

מאיר אינדור: כיוון שכך הקמנו סוג מסוים של ועדת חקירה.

מאיר אינדור: הנה הנתונים, הפכתי להיות כותל מזרח, אמרתי, אולי הייתי צריך לרדת מהמכונית?

מאיר אינדור: טוב שלא ירדת, אומר לי קצין משטרה, היית נדקר כמו ברדוביץ מבית שמש שעד היום הוא בהלם קרב.

מאיר אינדור: לפני עשרה ימים מישהו נפטר..., הלך על ההר, התקשר למתי דן, אמר 'מתי, אפשר לנסוע?

מאיר אינדור: ' אומר לו 'תשמע, אני אבדוק', אחרי חצי שעה הוא מספר לו, 'אין לך מה לדאוג, אני בבית חולים'.

מאיר אינדור: אהוד ברזילי, כולם מכירים אותו, הרב ברזילי, ההלוויה שלו לוותה בזריקות אבנים.

מאיר אינדור: כשאנחנו ליווינו אותו ליפו, זאת אשתי, אגב, היא נושאת הטראומה ממש, מאז אנחנו סוחבים את זה.

מאיר אינדור: כלומר הסיפור של זריקות האבנים הוא דבר מתמשך וזה צריך להיות אפס זריקות אבנים.

יעקב כץ: הוא טרור, תגיד 'הוא טרור'.

מאיר אינדור: זה טרור וצריך להיות אפס טרור.

יעקב כץ: תשאל אותו מה צריך לעשות.

מאיר אינדור: עכשיו אני אומר לכם, רבותיי, כל הנוכחים פה, את הנקודות שאותן אני מציע לבצע מתוך בדיקת העניין; אל"ף, הקמנו ועדה שבראשה עומד חבר של חבר הכנסת כץ, תת אלוף אמציה (פאצי) חן, לוחם מהולל שלחם בטרור ברצועה, ועדה חיצונית של אלמגור, אליה הצטרף גם אלוף משנה גבע רם, בימים האחרונים קיבלתי הודעה מחבר הכנסת תת אלוף אריה אלדד, גם הוא יהיה בוועדת ההיגוי, וחבר הכנסת אורי אריאל, אלוף משנה משה פלד.

מאיר אינדור: הוועדה הזאת תקים משמר אזרחי בהתאם, אדוני קצין המשטרה המכובד, ניצב משנה, בהתאם להחלטה של שר המשטרה, שענה להחלטה של ועדת הפנים שממליצים להקים משמר אזרחי על ההר.

מאיר אינדור: מה יעשה המשמר האזרחי?

מאיר אינדור: שתי נקודות שאני ממליץ עליהן, אל"ף, תוספת כוח אדם, בכפוף ומתואם איתכם, אל תפחד, זאת לא מיליציה.

מאיר אינדור: בי"ת, עכשיו יהיה יותר קל, תהיה נקודת משטרה, זה יהיה משמר קהילתי, גם לקהילת המתים וקהילת הבאים, גם היא קהילה, לא?

מאיר אינדור: לא רק רמות היא קהילה.

מאיר אינדור: הדבר השני, זה יפרה, זו תהיה יחידת ה-101 שלכם.

מאיר אינדור: בהמרצת השוטרים ובהרמה.

מאיר אינדור: 101, למי שלא יודע, הרימה את רמת הצנחנים.

דני דנון: משפט סיכום, בבקשה.

מאיר אינדור: תן לי, אני הכנתי פה, אני באתי מדרום חברון לדיון הזה.

דני דנון: אני מעריך ומכבד, זו לא פעם ראשונה ולא אחרונה, ויש פה עוד הרבה דוברים שהגיעו עוד יותר רחוק.

מאיר אינדור: כצל'ה, אתה מוכן להגן עליי?

מאיר אינדור: אני רוצה לדבר על העניין של שינוי הנורמות המשפטיות.

מאיר אינדור: לא יכול להיות שילדים שנעצרים ונערים שנעצרים משתחררים מפני שהדברים לא מוגדרים עדיין כמו שנעשים ביהודה ושומרון.

מאיר אינדור: אני מציע להעביר את כל הנושא של חקירות לשב"כ, טרור זה טרור.

מאיר אינדור: דבר אחרון, ההסתכלות של כל המערכת היא עצימות נמוכה.

מאיר אינדור: אני בא לקצין משטרה, אני שואל אותו, 'תגיד לי, למה אין פה שוטרים על הציר?

מאיר אינדור: איך זה קרה?

מאיר אינדור: ' הוא אומר לי, 'מה אתה רוצה שהשוטרים יעשו?' אמרתי 'יהיו נוכחים', 'אז יזרקו עליהם אבנים'.

מאיר אינדור: תודה רבה, שיהיה חיכוך.

מאיר אינדור: מה?

מאיר אינדור: לא, אנחנו לא רוצים חיכוך.

מאיר אינדור: אני מציע להתחכך איתם.

מאיר אינדור: בצבא למדנו, זה נקרא פטרול אלים.

מאיר אינדור: תפקידו של פטרול אלים לייצר חיכוך ולא לפחד, כי מי שזורק עליך אבן צריך להיות במצב של חיכוך מתמיד עם החוק והחוק איננו נמצא היום ולא צריך להמתין לתחנת המשטרה שתוקם.

דני דנון: תודה רבה, מר אינדור.

מאיר אינדור: דני, הסיפור האחרון, שני משפטים.

דני דנון: לא, אני לא מאפשר לך.

דני דנון: מאיר, יש פה אורחים שצריכים גם להתבטא.

מאיר אינדור: אני רק אדבר על המצלמות.

מאיר אינדור: גברתי, נציגת.

מאיר אינדור: ..

מאיר אינדור: אתם לא יודעים, יופי, יש מצלמות על המצבות, אבל אין מצלמות על המצבות ולא יהיו מצבות בשלב הראשון, למה?

מאיר אינדור: כי מפחדים שיפרקו אותם.

מאיר אינדור: אז יהיו מצלמות על המצבות, הציר לא יפוקח, אלא אם כן את תבשרי לי פה תורה חדשה ואנשים לא יבואו, והמצבות יישמרו שלמות.

מאיר אינדור: ואני מציע שהוועדה הזאת, הוועדה שלך וועדת הפנים, יילכו עוד פעם לסיור כמו שעשינו אז, עוד פעם, אנחנו נבוא, איתנו יבואו גם קציני משטרה, וביחד תשועה ברוב יועץ.

דני דנון: תודה.

דני דנון: מר סטיב גולדברג, חבר ההנהלה הציונית, בבקשה.

סטיב גולדברג: I'm Steve Goldberg from , and I'm the vice chairman of the ZOA and also I'm on the board of World Likud and American Friends of Likud.

סטיב גולדברג: I was there at Ras el-Amud when the rocks came raining down on the two congressmen and the group we were with, and I burned with anger and shame.

סטיב גולדברג: And I burned with anger and shame on seeing the graves that were desecrated.

סטיב גולדברג: It's much worse than I had heard about.

סטיב גולדברג: I have no personal family there, but we're all one family, and I took that very personally.

סטיב גולדברג: I burned with anger and shame when I saw the Menachem Begin grave being infringed.

סטיב גולדברג: And the fact that that illegal extension and that mosque is not torn down now, the way this government shamefully tears down Jewish homes in Judea and Samaria, is double shame.

סטיב גולדברג: That needs to be done.

סטיב גולדברג: That could be done instantly.

סטיב גולדברג: There should be laws against desecration.

סטיב גולדברג: But all the laws and all the arrests and all the police will mean nothing unless the people here have the strength and the character to do what's necessary.

סטיב גולדברג: What's happened is there's fear of upsetting the Arabs.

סטיב גולדברג: And what they need to know is, if they throw rocks, that's attempted murder.

סטיב גולדברג: And if they're arrested, they should be prosecuted for attempted murder.

סטיב גולדברג: And if the police see someone throwing rocks, they should be not only authorized but instructed to use all appropriate force to protect the Jews that live here.

סטיב גולדברג: I need not tell everybody what the consequences would have been had one of the congressmen been hit in the head with one of the rocks.

סטיב גולדברג: But that should apply to any Jew who's there who's bombarded with this.

סטיב גולדברג: That needs to be done instantly.

סטיב גולדברג: And by the way, not only it happens it on Har ha-Bayit.

סטיב גולדברג: And I was angry there when I went a month ago and I saw what discrimination the Jews are subjected to that you can't carry a bottle of water up there because they're afraid you're going to say a prayer over it.

סטיב גולדברג: As a Jew from the , and we're all part of the Jewish nation and state, what needs to be done is somebody has to take charge, somebody, a person of responsibility.

סטיב גולדברג: There has to be an instruction to the police to do what's necessary, whatever's necessary, to protect Jews, whatever level of force.

סטיב גולדברג: Tear down that illegal extension and send a message so this doesn't happen, or we're going to continue down the slippery slope of violence.

דני דנון: תודה רבה, סטיב גולדברג.

דני דנון: אני רוצה לבקש מאייב לובינסקי, אתה היית מאוד פעיל בנושא הזה, יישר כוח גדול על כל הפעילות שלך, בוא תמקד אותנו מה כרגע צריך לעשות עוד, יש פה אנשים שאחראים על זה במשרדים שונים.

דני דנון: את הברכות נתנו, ראינו את ההתקדמות, מה אתה חושב שעכשיו צריך לעשות עוד כדי להגביר את הביטחון.

אברהם לובינסקי: First, if you will allow me, Hon.

אברהם לובינסקי: Chairman Danon, I just wanted to give a couple of pointers that's deep in my heart.

אברהם לובינסקי: For number one, Har ha-Zeytim is a 3,000-year old cemetery.

אברהם לובינסקי: It's the oldest Jewish cemetery in the world.

אברהם לובינסקי: As I said motzei Shabbat, Har ha-Zeytim survived the Greeks, it survived the Romans, it survived Richard the Lionhearted in 1066, it survived , the Spanish, the Moors, it survived the Ottoman Empire and the British from 1917 to 1948, but it's having a problem surviving modern-day .

אברהם לובינסקי: Ladies and gentlemen, I started this about two years ago.

אברהם לובינסקי: I would have never dreamt that I would be sitting in the Knesset here.

אברהם לובינסקי: It's a dream for me.

אברהם לובינסקי: And I'll be honest with you: Before I sat down over here and I took a look at this room, I believe I walked in a drop late, I had tears in my eyes because I would have never believed that I would, me, little businessman from New York, would be sitting here at the Knesset at a hearing.

אברהם לובינסקי: Ladies and gentlemen, Har ha-Zeytim is not just a cemetery, as I said motzei Shabbat.

אברהם לובינסקי: You have three Nevi'im there.

אברהם לובינסקי: The riches on this mountain, there isn't another part in that possesses the riches that this mountain possesses.

אברהם לובינסקי: You have three Prophets, you have the daughter of Pharaoh.

אברהם לובינסקי: Do you know the tourism, if this was publicized, what this would bring to the mountain?

אברהם לובינסקי: You have cultural leaders, you have Hasidic dynasties rabbis.

אברהם לובינסקי: You have a prime minister on the mountain.

אברהם לובינסקי: You have your gunfighters.

אברהם לובינסקי: I was saying motzei Shabbat I remember as a student in school in , , we went for a trip to .

אברהם לובינסקי: The highlight of our trip, guess what, was to visit Kennedy's grave.

אברהם לובינסקי: Where are all our students in ?

אברהם לובינסקי: Why aren't they visiting the Prime Minister Menachem Begin that's on this mountain?

אברהם לובינסקי: And gentlemen, let me just tell you, if you want to know if rocks kill, they kill.

אברהם לובינסקי: I lost an uncle in by a Polish youth that threw a rock at his head, and it killed him.

אברהם לובינסקי: In the rock is portrayed as a bag of potato chips or popcorn.

אברהם לובינסקי: Gentlemen, it kills.

אברהם לובינסקי: Rocks kill.

אברהם לובינסקי: We almost sent home a congressman in a coffin on a plane.

אברהם לובינסקי: I saw that rock flying over his head.

אברהם לובינסקי: And I saw the size of that rock, which he's taking back to Congress.

אברהם לובינסקי: That was no ordinary popcorn.

אברהם לובינסקי: That was a stone that will kill.

אברהם לובינסקי: I can tell you I remember an incident in ; two youths threw a stone over a bridge and severely injured a woman in a car under the overpass.

אברהם לובינסקי: I was following the story very, very closely.

אברהם לובינסקי: The detectives worked on this case for weeks to find the perpetrators.

אברהם לובינסקי: They found the youths.

אברהם לובינסקי: And I was just watching; the youths must have paid a half a million dollars in attorney fees just to protect them.

אברהם לובינסקי: They were arrested and sent to prison for I don't even remember how many years.

אברהם לובינסקי: But it's attempted murder.

אברהם לובינסקי: It's attempted murder and it's got to be seen in a rock is not popcorn.

אברהם לובינסקי: It is attempted murder.

דני דנון: אני רוצה למקד אותך, מה אתה חושב צריך לעשות הלאה?

אברהם לובינסקי: I just want to say from heart a personal thank-you to the people that I'm working closely with over here; Micha Marsh and his team; Sarit, which literally has an open door for me in the Prime Minister's Office.

אברהם לובינסקי: And I can tell you I call her at all times and she's always there for me with answers and trying really, really hard to work on this project.

אברהם לובינסקי: And, Elad, I've gotten you at many hours of the day.

אברהם לובינסקי: And there's on gentleman that I must say that is propelling this issue, and in front of everybody here, I want to say a thank-you to Malcolm Hoenlein.

אברהם לובינסקי: Danny, to get to your issue, let me explain, while the rocks were thrown on Friday, I watched, the police were there and the security were there while everybody was busy, you know, talking about the rocks.

אברהם לובינסקי: I was busy talking to the policemen, and I was busy talking to Micha Marsh's men.

אברהם לובינסקי: And let me just tell you this: They both told me the same story: 'It's all useless.

אברהם לובינסקי: ' So I said to the police officer 'What do you mean it's useless?

אברהם לובינסקי: ' He says 'Don't you see what we did?

אברהם לובינסקי: We ran a little bit to the street over here.

אברהם לובינסקי: We didn't go down the street,' he says.

אברהם לובינסקי: I said 'Why didn't you go down the street?' 'Because nothing will happen to these fellows.

אברהם לובינסקי: Why should I arrest them?' He says 'Why am I arresting this guy?

אברהם לובינסקי: So they'll be there, I'll catch him, I'll hold onto him.

אברהם לובינסקי: Most of the times,' he says, 'they leave right away.

אברהם לובינסקי: ' Instead of arrested for attempted murder, this guy's given a lollipop and sent home.

אברהם לובינסקי: The police have no energy to, they don't have any courage to arrest these people.

יעקב כץ: The problem is not with the police people.

דני דנון: It's with the prime minister.

אברהם לובינסקי: No, okay, let me just tell you, in all honesty, this prime minister is taking to the issue.

יעקב כץ: No, no.

יעקב כץ: No.

יעקב כץ: As long as people are stoned, the problem is there, not there, and we have to stay disappointed.

יעקב כץ: We are not living in that we have to go to the Pubitz and to tell him that we have a problem in our cemeteries.

יעקב כץ: This is not the problem.

יעקב כץ: We are living in Eretz Yisrael, in the State of Israel.

אברהם לובינסקי: Sarit and everybody else, the police especially- - -

יעקב כץ: Shame.

אברהם לובינסקי: If your police is going to be stationed up here - - -

יעקב כץ: בושה וחרפה.

אברהם לובינסקי: The way I saw that the rocks are thrown, there is no way that the police are going to be able to respond from over here to over here where most of the problems are taking place.

אברהם לובינסקי: Even with the police here, they were unable to catch the youths.

אברהם לובינסקי: They run into these streets right over here.

אברהם לובינסקי: Unless this area is protected somehow with more cameras - - -

יעקב כץ: No, you are in the wrong place.

אברהם לובינסקי: I'm sorry?

אברהם לובינסקי: I'm telling where I was Friday.

אברהם לובינסקי: The Kikar shel Ras-el-Amud.

אברהם לובינסקי: I watched the youths; they run right into these streets over here, and they're faster than you can blink an eye.

אברהם לובינסקי: The police did not attempt to go into these streets; they stopped short over here.

אברהם לובינסקי: There's no way that they're going to be able to reach, if you have a police station over here, to get over here within a blink of an eye.

אברהם לובינסקי: So I don't know how we're going to solve this.

אברהם לובינסקי: That's number one.

אברהם לובינסקי: And number two, this area over here, the breach in the wall has to be closed down.

אברהם לובינסקי: They come from over here.

אברהם לובינסקי: There are sometimes days that they have donkey races over here.

אברהם לובינסקי: It's the only mountain in the world, the only cemetery in the world that has donkey races.

אברהם לובינסקי: This has to be shut down.

אברהם לובינסקי: The Arabs have to understand that this is a cemetery and this is ours.

אברהם לובינסקי: We cannot be afraid of that.

אברהם לובינסקי: Now, the other thing is, without stiff legislation like we have in , in it's four years mandatory.

אברהם לובינסקי: Anybody that throws a rock or anybody that desecrates a grave, it's four years.

אברהם לובינסקי: Here I understand the most you can get, which you don't get, is three months.

אברהם לובינסקי: It's not going to work, gentlemen.

אברהם לובינסקי: I have one closing statement.

אברהם לובינסקי: My closing statement is, all of us here together, I envision, I watched on motzei Shabbat how Labor, Likud, all parties were sitting together.

אברהם לובינסקי: And the Labor gentleman says to me 'Abe, this is an issue nobody in , we're all united on this.

אברהם לובינסקי: ' This is something we need not be afraid.

אברהם לובינסקי: Let us all hold hands together here, figure out what needs to be done to protect this holy site.

אברהם לובינסקי: Thank you.

דני דנון: תודה רבה, מר לובינסקי.

מאיר אינדור: גדרות, להעלות את נושא הגדרות, כמו דהיישה.

מאיר אינדור: שהם יהיו מאחורי גדרות, גדרות יפות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אנחנו צריכים לסכם את הדיון.

דני דנון: ג'ף, אם יש משפט קצר שלא אמרו, אם אתה רוצה להוסיף וחבר הכנסת מיכאלי ידבר אחרון ונסכם.

ג'פרי דאובה: אפשר, היושב ראש, להתייחס לזה באופן פרטי, אם אתה רוצה.

ג'פרי דאובה: זה מאוד קצר וגם מאוד ספציפי.

דני דנון: יש נושא ספציפי שאתה רוצה להעלות בקצרה?

דני דנון: אם לא, אני זמין אליך ולכולם.

ג'פרי דאובה: היו שתי הצעות חוק לפני כחצי שנה בערך, פחות או יותר, ואחת הייתה מחבר הכנסת יואל חסון ואחת מהשר אלי ישי.

אברהם מיכאלי: אברהם מיכאלי הגיש את הצעת החוק וועדת השרים דחתה אותו.

ג'פרי דאובה: הם לא הציגו את הצעת החוק.

ג'פרי דאובה: אני לא רוצה להיכנס לסיבות למה, אבל אני רוצה לדרוש, אם אפשר, להוסיף שני סעיפים מסוימים להצעת החוק, אם הם מציגים אותה, אחת לגבי ההיקף.

ג'פרי דאובה: אני חושב, לפי מיטב ידיעתי, שרוב ההתקפות עכשיו קורות מסביב, כשהם נוסעים לכיוון בית הקברות וגם כשהם עוזבים.

ג'פרי דאובה: אז אם יש הצעת חוק, אולי אנחנו יכולים להאריך את זה להיקף מסביב.

דני דנון: חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, על החשיבות של הדיון הזה אני באמת לא רוצה להרחיב מלה נוספת.

אברהם מיכאלי: אני מכיר את הר הזיתים משנת 71', הבאנו את סבא שלי מרוסיה שנפטר בדרך וקברנו אותו בהר הזיתים ואני חושב שאז המצב היה הרבה יותר טוב מאשר היום, לצערנו.

אברהם מיכאלי: אז יהודים יכלו לעלות על ההר בצורה הרבה יותר שקטה מאשר היום.

אברהם מיכאלי: הרבה בעיות תיארו פה, אני לא רוצה לחזור עליהן, אני הגשתי הצעת חוק, עם חבר הכנסת יואל חסון, הגשנו הצעת חוק וועדת השרים דחתה, החמרת מצב חקיקתי מבחינת ענישה, לגבי אלה שפוגעים בכל הקברים וחבר הכנסת אריה אלדד גם הגיש הצעת חוק מאוד חשובה לגבי הקמת רשות, כי זה מתחבר אחד לשני.

אברהם מיכאלי: הר הזיתים היום לא מטופל, הר הזיתים היום מוזנח.

אברהם מיכאלי: אנשים באמת פוחדים להגיע לשם, אנשים מחוץ לארץ במיוחד מרגישים את זה, כי הם לא מבינים, איך יכול להיות, מגיעים לארץ, לארץ ישראל, והם לא יכולים לעלות לקברות אבותיהם וסביהם.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים במערכת החקיקתית פה לתת הנחיות למשטרה איך לנהוג, לתת הנחיות לפרקליטות איך להעניש, איך להגיש כתבי אישום כנגד אותם פורעים.

אברהם מיכאלי: הפורעים האלה עושים את זה בכוונה כי הם יודעים שזה מקום רגיש.

אברהם מיכאלי: כולנו יודעים שהמקום הזה רגיש ליהודי העולם והם יודעים שזה יוצר רעש.

דני דנון: ברשותכם, אקריא את הודעת הסיכום.

דני דנון: אני מתנצל בפני שאר הדוברים.

דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות קיימה ישיבה בשיתוף מר מלקולם הונליין, סגן יושב ראש ועידת הנשיאים, ומנהיגים בכירים מהתפוצות, בנושא חילול קברים והגברת ביטחונם של יהודי התפוצות הפוקדים את הר הזיתים.

דני דנון: הוועדה שמעה עדויות קשות מיהודים שמותקפים באופן קבוע בהר הזיתים, המציאות שבה יהודים לא יכולים לומר קדיש על קברי הוריהם בבירת ישראל אינה מקובלת וחייבת להשתנות באופן מיידי.

דני דנון: הוועדה רשמה לפניה את הודעת המשרד לביטחון פנים על הקמת תחנת משטרה קבועה בהר הזיתים.

דני דנון: הוועדה קוראת לשר לביטחון פנים להאיץ את עבודות ההקמה של התחנה ולהשלים ולאייש את התחנה עד חג פסח הקרוב.

דני דנון: הוועדה קוראת לראש הממשלה לקדם את ביצוע התכניות באגן הר הזיתים ולעבות את פעילות המצלמות והגידור במקום.

דני דנון: הוועדה קוראת לשר החינוך ולשר התיירות לקדם סיורים במתחם הר הזיתים לתלמידים ולתיירים.

דני דנון: הוועדה קוראת לעיריית ירושלים לסגור את הדרך בצד הדרום-מזרחי של ההר.

דני דנון: הוועדה מודה לכל אותם ארגונים ולכל אותם פרטים הפועלים ללא לאות למען מימוש הריבונות והביטחון של יהודים בהר הזיתים.

דני דנון: הוועדה תקיים ישיבת המשך וסיור בתחנה שתוקם בהר הזיתים לאחר חג הפסח.

מאיר אינדור: אני מבקש שתי המלצות.

מאיר אינדור: אחת, גם אתם תצטרפו לקריאה של ועדת הפנים להקמת המשמר האזרחי.

מאיר אינדור: הדבר השני זה הנושא של גדרות בנקודות רגישות.

דני דנון: גדרות הכנסנו, לגבי משמר אזרחי, לא נכנסנו.

מאיר אינדור: ומצלמות לאורך צירי הגישה לא הכנסת.

דני דנון: היו וגם אמרו ש - - -

מאיר אינדור: לאורך הציר מהר הצופים, איפה שבית החולים ובית הספר.

דני דנון: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.