ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1024, 2012-02-28 10:20

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום דיון מהיר של חבר הכנסת נחמן שי בנושא הכוונה להפריט את ארכיון המדינה.

משה גפני: לפני שאני מתחיל את הדיון בנושא, אני רוצה לומר משפט לגבי מפעל פרי גליל.

משה גפני: התפרסמו בתקשורת כל מיני דברים שחלקם אינם מדויקים.

משה גפני: היה אצלי אתמול בעל המפעל, אושיק אפרים, ויושב ראש ועד העובדים מוטי חזיזה.

משה גפני: המפעל נסגר לפני שבת.

משה גפני: אותי זה הכעיס מאוד.

משה גפני: בדיוק לפני שבת צריך להודיע על סגירתו.

נחמן שי: הם לא ידעו כי זה נסגר עם כניסת השבת.

משה גפני: חלק ידעו.

משה גפני: בכל אופן, לא עושים דבר כזה.

משה גפני: לא נהוג במקומותינו לעשות דבר כזה.

נחמן שי: נכון.

משה גפני: אמרתי לאושיק אפרים שאני מתכוון לדבר עם ראש הממשלה, עם שר האוצר ועם שר התעשייה ובכל מקרה אני מביא את הצעת החוק שחתמנו עליה עת היינו במפעל בחצור הגלילית לוועדת שרים לחקיקה ביום ראשון.

משה גפני: אני מאוד מקווה שאם זה אכן יאושר, עלינו על דרך המלך.

משה גפני: אם זה לא יאושר, אנחנו בבעיות גדולות מאוד.

משה גפני: אני לא רואה פתרון איך מעבירים מקדמה בניגוד לפרסום בתקשורת.

משה גפני: אני לא רואה איך עושים את זה.

ציון פיניאן: הערה אחת.

ציון פיניאן: הבוקר כמו כל עם ישראל שמעתי באחד הערוצים, אני חושב בערוץ 10, שהנושא כבר נפתר והכסף מועבר.

ציון פיניאן: נאמר שעוד אתמול היה צריך לעבור כסף והיו צילומים וחיבוקים ונשיקות.

נחמן שי: אן לתקשורת סבלנות להמתין.

ציון פיניאן: ועדת הכספים שמלווה את כל הנושא של המפעל מהמשבר הראשון, מאז יצא המכתב הראשון לעובד הראשון, הפכה להיות חורגת.

ציון פיניאן: אני לא מבין איך זה התנהל.

ציון פיניאן: אני חושב שוועדת הכספים צריכה להחליט החלטות.

ציון פיניאן: קודם כל, להנמיך את האש כי אם אמרו שחזרו או קיבלו את הכסף או יקבלו את הכסף, אם לא יקרה כלום, לפחות ועדת הכספים תהיה אחראית ותאמר את האמת.

קריאה: אף אחד לא אמר את זה.

משה גפני: אל תדבר בשם אף אחד.

קריאה: אתה צריך להרשים את החבר שלך מהסיעה.

משה גפני: חבר הכנסת פיניאן, אתה צודק במאה אחוזים.

משה גפני: לכן אני מעלה עכשיו את העניין הזה.

משה גפני: אני שמח שהגעתי לסיכום עם בעל המפעל שמחזיר את העובדים לעבודה, שזה חשוב כשלעצמו.

משה גפני: לפעמים אלה שני בני זוג שעובדים באותו מקום וזה ממש גובל בפיקוח נפש.

משה גפני: זה שהוא הסכים להחזיר אותם, זה ממש חשוב.

משה גפני: הוא היה אצלי בחדר ואני אמרתי לו שאני לא מתחייב לו על שום דבר, אני אצא מעורי על מנת שיקרה ושזה יסתדר, אבל אני לא יכול להתחייב.

משה גפני: אנחנו הרשות המפקחת, אנחנו הרשות המחוקקת אבל אנחנו לא הרשות המבצעת.

משה גפני: מי שצריך לבצע את זה, זה משרד התעשייה ומשרד האוצר, בעיקר משרד התעשייה שהוא המשרד הייעודי והוא המשרד שצריך לסייע למפעל.

משה גפני: אני מאוד מקווה, ואני פונה גם לאנשי המפעל שצריכים להפעיל את כל הקשרים ואת כל היכולות שלהם על מנת שהשרים, שהם חברי ועדת השרים, יאשרו את זה לפחות בקריאה הטרומית.

משה גפני: אם יאשרו את זה בהצעת החוק המקורית, יש אפשרות חוקית להעביר כסף.

משה גפני: אני גם לא יודע איך הגיעו ל-18 מיליון שקלים, אבל נניח לזה ואני לא נכנס לפרטים.

משה גפני: אני אומר, חבר הכנסת פיניאן, שאני לא התחייבתי לא על מקדמה ולא על תשלום אבל אני התחייבתי שאני אעשה כל מאמץ על מנת שהחוק יעבור בוועדת שרים כפי שדיברנו עת היינו במפעל בחצור הגלילית.

משה גפני: אם זה אכן יקודם, אפילו לקריאה הטרומית, עלינו על דרך המלך.

משה גפני: כל פרסום אחר בעניין הזה הוא פרסום שאין לו ביסוס עובדתי.

משה גפני: אני מברך את יושב ראש ועד העובדים, אני מברך את בעל המפעל, אני שמח שמחה גדולה הבוקר הזה על כך שהעובדים חזרו לעבודה ואני מתפלל שהבעיה הזאת תיפתר כי היא עדיין לא נפתרה.

משה גפני: ביום ראשון יהיה אחד המבחנים העיקריים של הבעיה הזאת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו עוברים לסדר היום.

משה גפני: נחמן, בבקשה.

נחמן שי: קראתי לאחרונה באחד העיתונים שיש כוונה להפריט את ארכיון המדינה.

נחמן שי: זה בנוי על תוכנית שהארכיון יצא מירושלים, יעבור לעיר ערד ושם הוא ימשיך כנראה לתת את שירותיו גם לשירות הציבורי וגם לאנשים פרטיים, לחוקרים ולכל מי שזקוק לחומר ארכיוני במדינת ישראל.

נחמן שי: אני רוצה לומר מראש שאני בעד הפריפריה ובעד הרעיון לעודד את הפעילות בפריפריה, להתייחס אליה כמו אל מרכז הארץ ולתת לה תעסוקה ולתת כל דבר שיכול לעודד אנשים לגור שם.

נחמן שי: לא הכול צריך להתנהל בירושלים או בתל אביב.

נחמן שי: היום זה פחות בירושלים ויותר בתל אביב.

נחמן שי: אני חושב שהרעיון להפריט ארכיון מדינה נולד במוחו הקודח של מי שחושב שאפשר להפריט גם מדינה ולא רק ארכיון מדינה ושלא מבין את הערך, המשמעות והחשיבות של האוצרות ההיסטוריים שנמצאים בארכיון המדינה ושאסור שיד פרטית כזאת או אחרת תיגע בהם.

נחמן שי: ארכיון המדינה הוא נכס לאומי ממדרגה ראשונה ואותו אי אפשר להפריט.

נחמן שי: נכון שאנחנו חיים בעידן הפרטה ויש דברים מסוימים שאפשר להפריט, לא רבים, אבל ארכיון המדינה נכלל בקטגוריה שאין להפריט אותה.

נחמן שי: יש מצבור שלם של טיעונים גם כלכליים וגם אחרים שלמדתי אותם בקצרה ואולי האנשים שמייצגים את הארכיון ידברו עליהם.

נחמן שי: אני מבין גם שיש היבטים שנוגעים לתעסוקת עובדים, מקום העבודה שלהם יעבור ואולי מקום העבודה שלהם יאבד בכלל וגם זה דבר שצריך לשקול אותו.

משה גפני: זה דיון מהיר.

משה גפני: מה אתה מבקש מהוועדה?

נחמן שי: אני מבקש שהוועדה תדרוש הסברים ממשרד האוצר מדוע הוא החליט להפריט את ארכיון המדינה ואני רוצה לדעת אם בהמשך מתכוונים שם להפריט עוד מערכות לאומיות מהסוג הזה כי תהליכים כאלה צריך לעצור לפני שהם מתחילים להתפתח.

משה גפני: יש מישהו שיכול לתת תשובות לשאלות?

יעקב לזוביק: שמי יעקב לזוביק, אני גנז המדינה, התפקיד הסטטוטורי שאמון על טיפול בתיעוד המדינה כולל לנהל את ארכיון המדינה.

משה גפני: אם אתה יכול, תענה על השאלה שלי.

יעקב לזוביק: יש לנו מצגת.

משה גפני: לא, אין מצגת בדיון מהיר.

נחמן שי: לגנוז את המצגת.

משה גפני: יכול להיות שנקיים דיון ארוך על העניין הזה ואז נצטרך את המצגת, אבל קודם כל העובדות.

משה גפני: כמה עובדים יש בארכיון המדינה?

יעקב לזוביק: בארכיון המדינה כרגע יש כשבעים אנשים שבאים לעבודה בארכיון המדינה מהם אולי חמישים עובדי מדינה ואחרים כבר מופרטים מזה שנים רבות כמו למשל כל נושא המחשוב של ארכיון המדינה שלא נמצא בידי עובדי המדינה, אבל זה לא העניין.

זבולון אורלב: זה כן העניין.

זבולון אורלב: מה עושים אותם עשרים אנשים שהם לא עובדי מדינה?

משה גפני: עובדים עם המחשב.

יעקב לזוביק: כן.

זבולון אורלב: הוא לא אמר את זה.

משה גפני: אמר.

יעקב לזוביק: כן.

זבולון אורלב: כל העשרים?

יעקב לזוביק: לא, לא כל העשרים.

משה גפני: חלק עובדי ניקיון.

יעקב לזוביק: תפקיד הליבה של הניהול הדיגיטאלי של ארכיון המדינה שבעתיד יהיה עוד יותר ליבה מאשר בעבר, נתון כולו בידי האנשים האלה.

זבולון אורלב: אני שואל שאלה פשוטה.

זבולון אורלב: מדובר בעשרים אנשים.

זבולון אורלב: באיזה תפקידים הם?

יעקב לזוביק: אם יינתנו לי שלוש דקות לנסות לענות בצורה מסודרת, יתכן שתראו שיש כאן אי הבנה.

משה גפני: קיבלת שלוש וחצי דקות.

יעקב לזוביק: אין שום כוונה להפריט את ארכיון המדינה.

יעקב לזוביק: חד משמעית לא.

יעקב לזוביק: עובדי ארכיון המדינה שעושים את הדברים המקצועיים שהם אמורים לעשות ימשיכו לעשות אותם.

יעקב לזוביק: יש כוונה לטפל בנדבך אחד מתוך המכלול, נדבך חשוב שמדינת ישראל לא טיפלה בו והוא היכן שומרים את הנייר, את תיעוד הנייר.

יעקב לזוביק: לא מדובר על התיעוד הדיגיטאלי שהוא הרוב.

נחמן שי: מגילת העצמאות היא ציוד הנייר?

יעקב לזוביק: מגילת העצמאות היא תיעוד הנייר.

יעקב לזוביק: לדעתי היא לא תרד לערד בכל מקרה כך שלא עליו מדובר.

נחמן שי: אתה מתכוון לכל מה שעשוי נייר.

נחמן שי: זה ציוד הנייר.

יעקב לזוביק: לא אמרתי ציוד אלא אמרתי תיעוד.

יעקב לזוביק: תיעוד הנייר להבדיל מהתיעוד הדיגיטאלי.

יעקב לזוביק: התיעוד הדיגיטאלי כמובן הולך להיות הרוב אבל בינתיים הוא עוד לא הרוב.

יעקב לזוביק: מאז הקמת המדינה מעולם לא בנו מתקן נאות להשכין בו את התיעוד הזה של הנייר.

יעקב לזוביק: אחת התוצאות של זה היא שהיום על סף שנת 64 למדינה, כשלושה רבעים מהתיעוד שלפי החוק צריך להיות בארכיון המדינה לא נמצא בו אלא נמצא מפוזר בגורן וביקב, ברחבי המדינה.

יעקב לזוביק: יש כאן החלטת ממשלה מ-2006 ועוד אחת מ-2007 שרצתה לשים ולטפל בצורה יסודית בנושא המוגבל של היכן משכנים את הנייר ולצורך הדבר הזה הקימו צוות עובדים שמי שהוביל אותו היה גנז המדינה קודמי ואנשי החשב הכללי, סגן החשב הכללי, גיל שבתאי שנמצא כאן, וזה צוות שעבד כמה שנים, עשה עבודה מאוד מאוד יסודית, הוציא מיליוני שקלים על תכנון בדיקה של כל דבר, נציגי ארכיון המדינה השתתפו בצוות, הגנז הוא אחד מחברי הצוות, לידו ישבו עוד אנשים, הקשיבו לכל דבר שהיה לאנשי ארכיון המדינה לומר, התחשבו בזה והתוכנית היא מאוד מאוד מפורטת.

יעקב לזוביק: בתום הדבר הזה אנחנו – האנשים שנושאים בארכיון – רגועים שניתן להעביר את תיעוד הנייר של המדינה למתקן מאובטח היטב בערד, שיהיה מאובטח הרבה יותר טוב ממה שיש כרגע, בתנאי שמירה יותר טובים מכפי שקיים כרגע ונוכל להמשיך לתת שירות בצורה טובה כמו שאנחנו יודעים ואולי טובה יותר.

יעקב לזוביק: הנכון הוא שבתוך הדבר הזה יש רכיב של העברה של התפעול הטכני של המחסנים בלבד שהוא יעבור מידי עובדי מדינה כרגע לידי עובדי זכיין.

יעקב לזוביק: כל שאר התפקידים בארכיון המדינה ימשיכו להתקיים בידי עובדי המדינה וימשיכו להינתן בירושלים.

יעקב לזוביק: אף אדם לא ייסע לערד כדי לראות תיעוד ארכיוני.

נחמן שי: מי שירצה לעיין בחומר ארכיוני יצטרך לבוא לכאן, לבקש את התיק, אתם תורו לערד והם ישלחו אותו.

יעקב לזוביק: לא.

יעקב לזוביק: מי שבא היום לבקש תיעוד ארכיוני, קודם כל יכול לקבל רק את אותו רבע שנמצא בירושלים כי השאר, לך תדע היכן הוא כי הוא נמצא בגורן וביקב.

יעקב לזוביק: רוב התיעוד שלפי החוק היה צריך להישמר בארכיון המדינה, מעולם לא הגיע לארכיון המדינה.

יעקב לזוביק: הוא נמצא במקומות פרטיים, הוא נמצא במחסנים של משרדים, הוא נמצא בכל מיני מקומות שמישהו תקע אותו כי לא היה מקום לשים אותו בארכיון המדינה.

משה גפני: מר לזוביק, יש החלטת ממשלה בעניין הזה?

יעקב לזוביק: שתי החלטות ממשלה.

משה גפני: לפי מה שאתה מתאר עכשיו, לא קרה שום דבר.

משה גפני: מה א ומרות שתי ההחלטות?

יעקב לזוביק: שתי ההחלטות אמרו שצריך לבנות מתקן קבוע בערד והוא יופעל בצורת BOT והם הטילו על האוצר, על אגף החשב הכללי, להקים צוות שיבדוק את הדבר הזה.

יעקב לזוביק: בעקבות שתי ההחלטות האלה הוקם אותו צוות עובדים.

משה גפני: שאל אותך חבר הכנסת אורלב לגבי עשרים העובדים.

משה גפני: אתה יכול לפרט?

יעקב לזוביק: לפי הסיכומים שיש כרגע, אף עובד לא יפוטר.

נחמן שי: לא, לא את זה הוא שאל.

משה גפני: אני שואל שאלה.

משה גפני: לא אורלב.

זבולון אורלב: אם אני שואל, אסור לענות?

משה גפני: מה ששאלת, הוא לא הבין ולכן אני עכשיו מסביר לו.

משה גפני: עשרים עובדי הגנזך, הם אינם עובדי מדינה.

יעקב לזוביק: כן.

יעקב לזוביק: מבין השבעים שבאים לעבודה.

משה גפני: מה הם עושים?

יעקב לזוביק: החשובים שבהם מנהלים את כל נושא המחשוב שלנו.

משה גפני: והלא חשובים?

יעקב לזוביק: יש מתנדבים.

משה גפני: לא, מתנדבים לא מקבלים שכר.

יעקב לזוביק: אנשים שמקבלים שכר, יש שישים.

יעקב לזוביק: אמרתי שיש שבעים שבאים לעבודה.

משה גפני: עשרה הם אנשי מחשב.

יעקב לזוביק: לדעתי.

יעקב לזוביק: אני חדש בתפקיד אבל לדעתי שבעה-שמונה מהם הם עובדי מחשבים.

יעקב לזוביק: אני צריך לבדוק.

משה גפני: אין תוכנית להוציא עובדים להפרטה ושיהיו עובדי קבלן.

יעקב לזוביק: לא.

יעקב לזוביק: האנשים שעובדים במחסן, האנשים שמפעילים את המחסן, יש כוונה, יש החלטה ששותפים לה נציבות שירות המדינה, משרד האוצר וגם ההסתדרות כך שהאנשים האלה ינוידו בתוך משרד ראש הממשלה, הם לא ימשיכו לעבוד אצלנו, והם באמת יאבדו את המקום הנוכחי שהם באים לעבוד בו אבל הם לא יפוטרו.

נחמן שי: אני חושב שזה ברור שחלק מפעילות הגנזך, זו שתעבור לערד, לא תיעשה יותר על ידי עובדי הגנזך אלא על ידי עובדים של ארגון אחר שזכה במכרז.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מר יעקובי, בבקשה.

אריאל יעקובי: ראשית, תודה רבה ליושב ראש שאפשר לנו לקיים את הדיון.

זבולון אורלב: אדוני היושב ראש, הימ"חים של צה"ל גם הולכים לעבור דבר כזה?

משה גפני: לאט לאט, אל תקדים את המאוחר.

משה גפני: בשבוע הבא.

אריאל יעקובי: אני מסכים שיש שתי החלטות ממשלה ובשתיהן כתוב להקים גנזך ולתעד.

אריאל יעקובי: לא כתוב שצריך לעשות את זה ב-BOT.

משה גפני: אריאל יעקובי הוא יושב ראש הסתדרות עובדי המדינה.

אריאל יעקובי: לא כתוב שצריך לעשות את זה ב-BOT, לא כתוב שצריך לעשות את זה בהפרטה אלא כתוב שצריך לעשות.

אריאל יעקובי: אלא מה, הנבחרים מחליטים החלטה ראויה ואז מאותו רגע אלה שצריכים להחליט איך, מחליטים לעשות את זה עקום.

אריאל יעקובי: איך עקום?

אריאל יעקובי: הרי זה ברור שכל מה שיש לו השלכה על העובדים היה צריך להיות הדבר הראשון בו הם מטפלים.

אריאל יעקובי: אתם רוצים לשמוע הפתעה?

אריאל יעקובי: אתנו מעולם הם לא ידברו על מה יעשו עם עובדים.

אריאל יעקובי: העובדים הקיימים הם שקים.

אריאל יעקובי: אנחנו לא באים עכשיו לבכות בוועדת הכספים על העובדים הקיימים כי ברור לי מאליו שאם נבוא אליכם, אתם תסייעו בידינו כך שההשלכות על העובדים הקיימים יהיו מינוריות ככל הניתן.

אריאל יעקובי: אנחנו רוצים לבכות על מר גורלם של אלה שצריכים לעבוד שם, שהם עובדי מדינה ועד היום נמצאים בתהליכים של מעבר.

אריאל יעקובי: אגב, בעקבות השביתה הגדולה, והיושב ראש כיוון לזה, ייקלטו עובדי המחשוב להיות עובדי מדינה בדרך כזאת או אחרת וגם לאלה נצטרך אחר כך לתת מענה, אבל יותר גרוע, אני עד היום לא מצליח להימנע מההשוואה.

אריאל יעקובי: הייתה קבוצה מאוד ראויה בירושלים, קבוצת כדורגל שנעלמת כי עשו לה תהליך של הפרטה.

ציון פיניאן: היא לא תיעלם.

אריאל יעקובי: אני מאוד מקווה.

ציון פיניאן: אם אתה מתכוון לבית"ר, היא לא תיעלם.

אריאל יעקובי: אגב, הפועל תל אביב חיה ונושמת מזה שהיא חיה לצד בית"ר כי אחרת מה זה שווה?

אריאל יעקובי: אנחנו לא רוצים שיבוא גיידמאק ויקנה את ה-BOT הזה מהמדינה עם מגילת העצמאות.

אריאל יעקובי: אנחנו רוצים שהתהליך הזה ייעשה באופן ראוי.

אריאל יעקובי: רוצים לעשות גנזך, אנחנו בעד.

אריאל יעקובי: רוצים לקחת את כל הארכיונים, אנחנו נעזור, נבוא עם העובדים שלנו וננסה להיות שותפים לתהליכים אבל אנחנו רוצים שמראש אלה שצריכים להחליט על ה-איך יעשו את זה בשם הציבור בנאמנות ובדרך ראויה.

אריאל יעקובי: אגב, ביקשו ממני חברי ועד העובדים ואני מוסיף למרות שכאיש איגוד מקצועי אני לא אמור להיות זה שמדבר על מעמד העיר, על מעמד הבירה כי אני צריך לדאוג תמיד כמה יקבלו העובדים שלי.

אריאל יעקובי: אנחנו הולכים וסוגרים משרדי ממשלה ויחידות סמך ומעבירים אותם לירושלים כי זה חשוב.

נחמן שי: כאן לוקחים יחידה ממשלתית לאומית ממלכתית ומוציאים אותה מירושלים.

אריאל יעקובי: בדיוק.

יעקב לזוביק: סגן ראש העיר שדיברתי אתו, אמר שאין לו פתרון בעיר.

קריאה: זה לא נכון.

נחמן שי: נמצא לכם מקום בירושלים.

משה גפני: משרד האוצר.

גיל שבתאי: גיל שבתאי, סגן החשבת הכללית.

משה גפני: למה החלטתם את ההחלטה הזאת?

גיל שבתאי: כמו שאמר גנז המדינה, עיקר הפרויקט הוא בעצם העברה של התפעול ושמירת החומר לעיר ערד.

גיל שבתאי: כיום החומר נשמר ברמה מאוד נמוכה ואין פתרון הולם.

משה גפני: אין קריאות ביניים.

משה גפני: עם כל הכבוד, צריך להיות חבר כנסת כדי לקרוא קריאות ביניים.

גיל שבתאי: זה דיון שני שאנחנו מקיימים.

גיל שבתאי: לפני שנה קיימנו כבר דיון בוועדה לענייני ביקורת המדינה של הכנסת, נציגי המגנזות הביעו את דעתם על המכרז הזה ולכן אם הם רוצים להביע עוד פעם את דעתם, זה בסדר.

גיל שבתאי: המכרז הזה, מעבר לכך שהוא שמירה של תיעוד החומר לצמיתות שהוא חלק קטן מהמכרז, חלק גדול מהמכרז הוא לשמור את החומר שהיום נשמר בגניזת ביניים בהרבה מאוד מגנזות פרטיות ובעצם הממשלה רוצה לעשות פרויקט אחד אחוד לשמירת כל החומר הממשלתי, בין אם הוא לגניזה לצמיתות ובין אם הוא לגניזת ביניים, לעשות הכול בערד כמכרז אחד.

גיל שבתאי: רוצים לנצל יתרונות לגודל שיש לנו, להעלות את הרמה בה נשמור את החומר.

גיל שבתאי: לא מדובר בהפרטה אלא מדובר במכרז BOT.

גיל שבתאי: המתקן נמצא בבעלות המדינה בפרויקט הזה, BOT הוא לא הפרטה אלא מתקן בבעלות המדינה.

גיל שבתאי: אמנם ההפעלה נעשית בידי זכיין פרטי, אבל הבעלות היא בעלות של המדינה.

גיל שבתאי: כל מה שיש כאן בפרויקט הזה הוא פרויקט לשמירה על החומר של המדינה.

גיל שבתאי: שמירה עליו ולא הפרטה של הפעילות.

גיל שבתאי: עיקר הפעילות, אם נוכל להציג את הפרויקט, שנשארת היום בגנזך המדינה בירושלים נשארת בירושלים.

גיל שבתאי: כל מה שמדובר זה רק על איחוד ושמירת החומר.

משה גפני: זה יפה מה שאתה אומר.

משה גפני: למה אתם בעניין?

גיל שבתאי: אנחנו רוצים לייעל.

משה גפני: מה זה אתם רוצים?

משה גפני: אתם מנהלים את המדינה?

משה גפני: אתם החשב הכללי.

גיל שבתאי: אני אומר שעיקר הפרויקט הזה הוא היום על חומר שנמצא במגנזות פרטיות.

משה גפני: במה אתם קשורים לעניין?

יצחק וקנין: הם צריכים לתת את הכסף.

משה גפני: כסף למה?

יצחק וקנין: לכל הפרויקט.

נחמן שי: החשב הכללי בעניין כי הוא מנהל את המכרז.

גיל שבתאי: אנחנו מנהלים את המכרז.

משה גפני: מה שגיל שבתאי תיאר עכשיו, אני הבנתי שזה דבר יפה.

משה גפני: זאת אומרת, לא מפריטים שום דבר אלא מעבירים לערד.

משה גפני: אין כאן עלות כספית לא לכאן ולא לכאן.

משה גפני: אין לזה כל קשר לעניין.

גיל שבתאי: לא, הפרויקט הזה עולה הרבה כסף.

גיל שבתאי: זאת עלות של מיליוני שקלים.

יצחק וקנין: יש עלות כספית.

משה גפני: אם כן, זה אגף התקציבים.

משה גפני: למה זה קשור לחשב הכללי?

גיל שבתאי: אגף החשב הכללי הוא גוף הביצוע.

משה גפני: החשב הכללי בעניין רק אם זה הולך להפרטה.

גיל שבתאי: לא, לא נכון.

גיל שבתאי: אגף החשב הכללי, תפקידו לבצע את המכרז.

משה גפני: חשבתי שאגף החשב הכללי מטפל רק בחלקים של המדינה, אבל מתברר שהוא מטפל בכל.

גיל שבתאי: אנחנו חושבים שמדובר כאן באחד הפרויקטים החשובים שהולך לייצר עשרות מקומות עבודה בנגב.

גיל שבתאי: מדובר כאן רק בהעברת התפעול.

אריאל יעקובי: עשרות מקומות עבודה?

גיל שבתאי: עשרות מקומות עבודה.

אריאל יעקובי: עובדי מדינה?

גיל שבתאי: לא.

גיל שבתאי: זה לא.

גיל שבתאי: בעובדי הקמ"א, אנחנו הולכים להקים שם בניין מאוד משמעותי.

אריאל יעקובי: זה קבלן.

גיל שבתאי: אני לא יודע מה זה עובדי קבלן.

אריאל יעקובי: הגיע הזמן שתלמדו.

גיל שבתאי: מדובר כאן בהשקעות מאוד גדולות שהמדינה הולכת לעשות.

גיל שבתאי: עובדי קבלן או לא עובדי קבלן, מדובר כאן בתוספת של עבודה גדולה.

גיל שבתאי: מדובר כאן בהעלאת הרמה בה נשמור את התיעוד.

גיל שבתאי: עד היום החומר נשמר בצורה לא טובה.

משה גפני: בונים שם בניין אבל כשהבניין מסתיים, העובדים הולכים.

גיל שבתאי: התפעול השוטף של המחסן עדיין יהיה בידי העובדים.

משה גפני: הם יהיו עובדי מדינה.

גיל שבתאי: לא.

גיל שבתאי: הם יהיו עובדי קבלן.

גיל שבתאי: יהיו עובדי מדינה שיהיו בתוך הבניין כדי לפקח על עובדי הקבלן.

נחמן שי: הם מכבסים מלים כל הזמן.

גיל שבתאי: זה לא לכבס מלים.

גיל שבתאי: מדובר כאן באמת באחד הפרויקטים היפים.

נחמן שי: לוקחים תפקיד מסוים שאותו מבצעת היום המדינה באמצעות הגנז ומעבירים אותו לידיים פרטיות.

נחמן שי: תחפשו מלים הלוך וחזור, זה יישאר אותו הדבר.

גיל שבתאי: התפעול של שמירת החומר הוא של המדינה.

גיל שבתאי: זאת לא ליבת העבודה של גנזך העבודה.

גיל שבתאי: כיום החומר נשמר בצורה לא טובה.

נחמן שי: אתם לא רואים שום דבר מעבר למטבע.

נחמן שי: יש גם ערכים לאומיים במדינת ישראל.

גיל שבתאי: אני מאוד אשמח להציג את כל הפרויקט כי זה אחד הפרויקטים המורכבים.

משה גפני: אומר חבר הכנסת נחמן שי שהציע את הדיון המהיר שאושר לו בנשיאות, הוא אומר דבר מאוד פשוט שדווקא מתקבל על הדעת.

משה גפני: הוא אומר שהולכים לעשות פרויקט יפה, הולכים לבנות בניין בערד והכל בסדר.

משה גפני: אתם לוקחים חלק מהפעילות של הגנזך ואתם מעבירים לעובדי קבלן.

משה גפני: מפריטים את זה.

משה גפני: למה לא יכולים להיות עובדי מדינה?

משה גפני: שהעובדים האלה יהיו עובדי מדינה.

משה גפני: היום הם עובדי מדינה.

משה גפני: אני לא שואל אותך על הפרויקט, עכשיו מעניינת אותי העובדת בערב שמתקבלת לעבודה.

משה גפני: למה היא עובדת קבלן?

גיל שבתאי: מאחר שהפרויקט הזה הוגדר כפרויקט אחד אחוד.

גיל שבתאי: אני אומר שוב שרוב החומר ורוב הפעילות בערד היא פעילות שכבר נעשית היום.

גיל שבתאי: החומר נשמר כבר היום על ידי מגנזות פרטיות.

גיל שבתאי: לכן רוב הפעילות היא פעילות שכבר היום נעשית בידי ידיים פרטיות.

גיל שבתאי: אנחנו מדברים על חלק קטן שהיום מתופעל על ידי עובדי מדינה ומחר יהיה מתופעל על ידי עובדי קבלן.

משה גפני: מה עלות הפרויקט הזה?

גיל שבתאי: מאחר שמדובר במכרז שנמצא כרגע באוויר, אני מעדיף לא לנקוב במספרים אבל מדובר כאן בכמה מאות מיליוני שקלים.

משה גפני: מאות מיליוני שקלים?

גיל שבתאי: כן.

משה גפני: לכמה זמן?

גיל שבתאי: ההקמה של הפרויקט הזה היא בערך שנתיים והתפעול יהיה לתקופה של 15 שנים.

משה גפני: זאת אומרת, הכסף עליו אתה מדבר הוא ל-15 שנים.

גיל שבתאי: עיקר הכסף הוא בעלות ההקמה והמדינה תשלם במשך 15 שנים עבור הבניין.

שכיב מוראד שנאן: הזכיין ישלם שכירות למדינה עבור הבניין?

גיל שבתאי: לא.

גיל שבתאי: המדינה תשלם לזכיין.

גיל שבתאי: מאחר שמדובר במכרז שכבר נמצא באוויר, אני לא יכול להיכנס לפרטים של העלות.

משה גפני: נמצאים כאן עובדי גנזך המדינה?

משה גפני: בבקשה.

אריק קלינר: אני יושב ראש ועד העובדים של משרד ראש הממשלה שארכיון המדינה כארכיון לאומי הוא אגף בתוך משרד ראש הממשלה.

אריק קלינר: כל משרד ראש הממשלה מונה 1,500 עובדים ובתוכם גם עובדי ארכיון המדינה שהוא אגף בתוך המשרד.

אריק קלינר: אתה שאלת בצורה מאוד יפה את נציג האוצר איך הוא קשור לכל הדיון הזה של הפרויקט של ערד והתשובה היא ברורה.

אריק קלינר: התשובה היא שבגלל שכל ההחלטה והדיון בפרויקט הזה, הפרויקט הזה הוא על בסיס כלכלי לשיטתם ולא פרויקט מקצועי.

אריק קלינר: אין כאן שום שיקול ענייני.

אריק קלינר: נציג האוצר לא אמר לך שבתחילת הדרך הם ניסו לתפוס טרמפ ודרשו שמספר התקנים שיילקח מגנזך המדינה יהיה קרוב לארבעים ורק אחרי משא ומתן בין הנהלת הגנזך והנהלת משרד ראש הממשלה לבין אגף תקציבים, המספר הזה ירד ל-14.

אריק קלינר: דרך אגב, גם זה בצורה חד צדדית מעל הראש של נציגות העובדים.

אריק קלינר: 14 עובדים הם לא מספר העובדים שעובדים באתרי הגניזה שלנו.

אריק קלינר: מספר העובדים הוא הרבה יותר קטן.

אריק קלינר: שוב, זה מוכיח לך שהעניין כאן הוא בכלל לא הקשר הישיר בין הפונקציה של אתרי הגניזה לבין מספר העובדים שיצטרכו לעזוב את מקום העבודה שלהם.

אריק קלינר: מבחינת העניין הכספי.

אריק קלינר: כשאתה מדבר על הפרטה, יש כאן משווה מאוד ברורה כאשר מצד אחד יש צדק חברתי ומצד שני אתה תמיד מדבר על יעילות כלכלית, לשיטת האוצר.

אריק קלינר: גם מבחינת היעילות הכלכלית יש כאן אבסורד מאוד גדול.

אריק קלינר: עשה את זה בצורה ציורית מאוד יפה גם גנז המדינה ודיבר על כך שבעצם היום, עם כל המדיה הטכנולוגית, ההתפתחות, עולם הנייר הולך ונעלם ואנחנו גם רואים את זה בגנזך המדינה.

אריק קלינר: משנה לשנה כמות התיבות, המכלים, שמגיעה לארכיון המדינה, הולכת ופוחתת.

אריק קלינר: כלומר, התחזיות של לפני עשר שנים, כאשר חשבו על הפרויקט הזה בערד וחשבו שתהיה כמות עצומה של חומר ושהמחסנים בירושלים לאיוכלו לקלוט את כולה, היום זה בכלל לא רלוונטי.

אריק קלינר: הבניין הזה שהולך לקום בערד בעלות של 17 מיליון שקלים, בעצם הוא יהיה פיל לבן כי אנחנו עוברים היום למדיה דיגיטאלית והנהלת גנזך המדינה גם פועלת בחזון שתואם את זה ועכשיו היא עובדת מול משרד האוצר והולכים לבקש ממשרד האוצר תקציב של קרוב לחצי מיליארד שקלים למשך מספר שנים עבור הפרויקט הזה של הדיגיטציה, הסריקה והמחשוב.

אריק קלינר: כלומר, יש כאן בעצם שני מסלולים שממש סותרים האחד את השני וחשוב מאוד להבין את זה.

אריק קלינר: מבחינת העובדים – ואמרו שזאת רק פונקציה תפעולית ורק רישום – יש כאן הפרטה פר אקסלנס.

אריק קלינר: אתם צריכים לזכור שארכיון המדינה יחד עם הספרייה הלאומית, זה הזיכרון הלאומי של מדינת ישראל.

אריק קלינר: אנחנו מדברים כאן על הפרטת המורשת הלאומית וגם התרבותית של מדינת ישראל.

אריק קלינר: ברגע שאנחנו לוקחים את החומר ההיסטורי של מדינת ישראל, שהוא החומר הכי חשוב – ואני מזכיר לכם שזאת לא ספרייה שיש לה מספר עותקים בכל מיני מקומות אלא מדובר בארכיון המדינה שיש לו עותק אחד והוא נמצא רק בארכיון המדינה.

אריק קלינר: אנחנו מדברים על חומרים מסווגים, על פרוטוקולים של ישיבות ממשלה, ועדת שרים לענייני ביטחון, הסכמי שלום, ועדות חקירה, חומר של צנעת הפרט כמו תיקי אימוץ – וכלה דברים האלה עכשיו יעברו לעובדי קבלן בשכר מינימום, עובדים לא מקצועיים, ואף אחד לא יכול לשכנע אותי שמדינה שרוצה לשמר חומר היסטורי, את החומר ההיסטורי שלה, יכולה לעשות את זה באמצעים עובדים מנוצלים.

אריק קלינר: היא חייבת לעשות את זה באמצעות עובדי מדינה, עובדי מדינה שיש להם אתוס של עובדי מדינה, שיש להם מטען ערכי ומקצועי שמתמשך על פני שנים והם לא סחורה עוברת לסוחר.

אריק קלינר: גם לגבי הסיפור הזה כאילו העובדים יעברו למשרד ראש הממשלה, אני מוכרח לומר לך אדוני יושב ראש הוועדה שאני שאלתי את הנהלת משרד ראש הממשלה מה יקרה עם אותם 22 תקנים שאמורים להילקח על ידי משרד האוצר.

אריק קלינר: אמרו לי במפורש שהם לא יישארו בגנזך המדינה, למרות תת כוח האדם בגנזך המדינה, הם לא יישארו במשרד ראש הממשלה אלא הם יצטרכו למצוא את מקומם במשרדים אחרים וכרגע לא יודעים באיזה תפקידים ובאיזה תנאי שכר ותעסוקה.

נחמן שי: זה מקבץ של טיעונים מאוד מעניין.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה רבה אדוני היושב ראש.

דב חנין: אדוני, אני רוצה להצטרף לדברים שנאמרו כאן קודם על הממד הערכי המאוד חמור והמאוד בעייתי שיש בהפרטת הגנזך.

דב חנין: אני רוצה לומר שלפי מיטב ידיעתי בשום מדינה בעולם לא ביצעו מהלך כזה.

דב חנין: אני אשמח לשמוע מפי נציגי המדינה אם הם יכולים להביא לנו דוגמה אחת בעולם של הפרטה של ארכיון המדינה.

נחמן שי: אני רוצה שיוציאו מוושינגטון את הארכיון הלאומי ויעבירו אותו.

דב חנין: זה ברמה העקרונית.

דב חנין: ברמה המעשית העברת הארכיון מידי עובדי מדינה לידי אנשים שעובדים בסופו של דבר אצל גורם פרטי וכפופים לשיקולים של רווחים פרטיים ולשיקולים עסקיים אחרים, זה מהלך מוטעה, זה מהלך שגוי ברמה העניינית.

דב חנין: כמובן שאני מתנגד מכל וכל ליצירת עוד קבוצה חדשה של עובדי קבלן שגם זה מהלך פסול שאין לו שום מקום והוא בניגוד גמור לכיוון שאנחנו צריכים ללכת אליו.

דב חנין: אני חושב שזה מהלך לא רציונאלי לפצל את ארכיון המדינה לשני חלקים.

דב חנין: יש לי הרבה הערכה לערד, אני מאוד בעד ערד, אני אוהב את העיר הזאת אהבה גדולה, אבל לפצל את ארכיון המדינה זה מהלך מוטעה.

דב חנין: אני רוצה לומר גם שהמהלך הזה ברמה המעשית יפגע קשות ביכולת לעבוד בפועל עם החומרים של ארכיון המדינה.

דב חנין: נקודה אחרונה.

דב חנין: מבחינת הרגישות של החומרים.

דב חנין: אנחנו לא מדברים רק על חומרים סודיים אלא אנחנו מדברים על תיקי אימוץ, הדברים הכי רגישים.

דב חנין: לכן אני חושב שהמהלך הזה הוא מהלך שצריך לסכל אותו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר שצריך להיבדק אם הדבר הזה איננו סותר את חוק יסוד: ירושלים.

זבולון אורלב: חוק יסוד: ירושלים קובע שכל המוסדות הלאומיים יתקיימו בירושלים.

זבולון אורלב: גנז המדינה הוא חלק בלתי נפרד ממשרד ראש הממשלה ואין למשרד ראש הממשלה שום היתר להעביר חלק מאגף כזה או מאגף אחר אל מחוץ לירושלים.

זבולון אורלב: אני מאוד מכבד את ערד, אני חושב שערד זקוקה לחיזוק, אבל לפני חיזוק ערד יש את חיזוק ירושלים.

זבולון אורלב: זה צעד שהוא בלתי מתקבל על הדעת ולדעתי גם סותר את החוק.

זבולון אורלב: אני אבקש גם מהלשכה המשפטית של הכנסת לבדוק את הסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: זאת סטירת לחי לירושלים שמוציאים ממנה את הארכיון הלאומי שיש לו משמעות תרבותית, ערכית ולאומית מהמדרגה הראשונה.

זבולון אורלב: זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת ובלתי קביל.

זבולון אורלב: מחר כל אחד יתחיל לעשות מה שנוח לו תחת כל מיני סיבות.

זבולון אורלב: הדבר השני שאני רוצה לומר, אדוני היושב ראש.

זבולון אורלב: כנראה שחברינו במשרדי הממשלה עדיין מצויים באובססיה הבלתי נשלטת של ההפרטה ושל העברות לעובדי קבלן.

זבולון אורלב: צריך לומר להם, חברים, אנחנו בעידן אחר.

זבולון אורלב: הסתיימו ההפרטות.

זבולון אורלב: הסתיימה העברת תפקידים מעובדי מדינה לעובדי קבלן.

זבולון אורלב: זה הסתיים.

זבולון אורלב: ככל שתלוי בי, זה הסתיים.

זבולון אורלב: אני חושב שלאור כל מה שהוועדה הזאת עדה לו, צריך להעביר את המסר הזה באופן ברור ולא להשאיר את זה לרחוב.

זבולון אורלב: אנחנו לא צריכים הפגנות בשביל הנושאים שאנחנו מאמינים בהם שצריך לעצור אחת ולתמיד את הדבר הזה.

זבולון אורלב: שאלתי בדרך אגב מה ההבדל בין שמירת התיעוד של נייר שעובר לקבלן פרטי לבין הימ"חים של צה"ל.

זבולון אורלב: למה את הימ"חים שלצה"ל לא נעשה גם כן מכרז לגביהם?

דוד אזולאי: זה השלב הבא.

זבולון אורלב: למה גם אוצרות הכסף של בנק ישראל צריכים להיות דווקא במרתפי בנק ישראל?

זבולון אורלב: למה שלא נקים בניין בקריית שמונה וניקח שם עובדים מהמקום.

משה גפני: אם אפשר בבקשה, לא להעלות רעיונות כי יהיה מי שייתפס להם.

זבולון אורלב: צריך להבין את האבסורד הזה.

משה גפני: היום אבסורד אבל מחר זאת עובדה.

זבולון אורלב: אין שום צורך בדבר הזה, זה דבר שהוא פסול מן היסוד.

זבולון אורלב: אני מודה לחברי חבר הכנסת נחמן שי שהעלה את הנושא לו לא הייתי מודע כלל וכלל.

זבולון אורלב: צריך לעצור את הנושא הזה באיבו.

נחמן שי: צריך לגנוז אותו.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת דוד אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, רק הבוקר שמענו על ארכיון של הפרקליטות שנשרף וכתוצאה מכך מאתיים אלף תיקים עלו באש.

יעקב לזוביק: הפרקליטות מעולם לא העבירה את התיעוד שלה לארכיון המדינה כי אין מקום במחסני ארכיון המדינה.

זבולון אורלב: רוצים להוסיף חטא על פשע ולתת את זה לקבלן.

דוד אזולאי: אני אומר שאסור להעביר את זה לידיים פרטיות כי המשמעות היא פגיעה במורשת הלאומית של מדינת ישראל.

דוד אזולאי: אני חושב שטוב עשה חבר הכנסת נחמן שי שהעלה את הנושא לסדר היום ובכך אני מצטרף לדעת חבריי.

דוד אזולאי: מן הראוי שהנושא הזה יקבל קודם כל חוות דעת של הייעוץ המשפטי של הכנסת על מנת לדעת לאן המדינה רוצה להוביל את הנושא הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ציון פיניאן.

ציון פיניאן: אדוני היושב ראש, אנחנו עוסקים בהפרטה.

ציון פיניאן: אפשר לומר הפרטה – עד כאן.

ציון פיניאן: מכאן אי אפשר להמשיך כי להפריט את ארכיון המדינה, המשמעות היא להפריט את ההיסטוריה של עם ישראל, את ההיסטוריה של מדינת ישראל ולהעביר את זה לידי קבלן.

ציון פיניאן: לך תראה מה יעשה הקבלן שם.

ציון פיניאן: להעביר חומר רגיש מאוד לידי קבלן, אני יכול לקרוא לזה פשע.

ציון פיניאן: אני מציע לא לקבל את זה, לעצור עוד זה כשהנושא עוד באיבו.

ציון פיניאן: אי אפשר להפריט את ההיסטוריה של עם ישראל.

ציון פיניאן: כל הזמן אנחנו צועקים היסטוריה, היסטוריה והנה הזדמנות למחוק את ההיסטוריה של עם ישראל.

ציון פיניאן: השריפה שקרתה היום בפרקליטות יכולה גם לקרות כי הקבלן לא מחויב כמו שמחויבים אותם עובדי מדינה שעובדים היום ושהם מחויבים.

ציון פיניאן: צריך לעצור הפרטה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת שנאן.

שכיב מוראד שנאן: כמי שבא מהפריפריה מהצפון, הייתי מאוד רוצה שהעניין הזה יקבל דחיפה.

שכיב מוראד שנאן: גם אנחנו רוצים שיביאו אלינו משהו שייתן עוד מקומות עבודה.

משה גפני: אני הייתי מביא אליכם את אגף החשב הכללי.

זבולון אורלב: את המרתפים של בנק ישראל.

שכיב מוראד שנאן: כשאני שומע את דעתם של חברי הכנסת הוותיקים, גם אני מצטרף לעמדה שצריך לשמור את המוסדות הלאומיים בעיר הבירה.

שכיב מוראד שנאן: הדבר שהכי מפריע לי, ואני רוצה להצטרף לדבריו של אריאל ולדבריו של יושב ראש ועד העובדים הוא שרק לפני זמן מה הייתה שביתה בנושא של עובדי הקבלן וניסו לבטל את העסקת עובדים דרך קבלנים ולקלוט אותם בשירות המדינה, אבל הנה, מצד שני ממשיכים באותה מנגינה.

שכיב מוראד שנאן: מקימים מקום חדש שבו צריך לקלוט עובדי קבלן חדשים.

שכיב מוראד שנאן: אני מתנגד בכל תוקף לדבר הזה ואני חושב שצריך לעצור אותו.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

אריק קלינר: אם אפשר, חצי משפט.

אריק קלינר: דיברו כאן על הסיפור של הימ"חים.

אריק קלינר: יש כאן רעיון פשוט שאני אפילו לא מצליח לחשוב עליו.

אריק קלינר: הרי בצבא אף אחד לא יכול לחשוב לקחת את כל הימ"חים ולשים במקום אחד.

אריק קלינר: כאן לוקחים מקום כמו ערד – ערד כמשל כמובן ואין לי שום דבר נגד ערד – והולכים לרכז את כל החומר הכי חשוב של מדינת ישראל במקום אחד.

אריק קלינר: ישב כאן

אריק קלינר: לפני שנה האחראי בנציבות כבאות ההצלה ואמר בצורה מפורשת שהוא לא יכול לערוב - עם כל הטכנולוגיות נגד עשן ונגד אש - לכך שלא תהיה שריפה.

אריק קלינר: אתמול נחת על שולחן גנזך המדינה מהאחראי על הביטחון במשרד הביטחון שהוא האוטוריטה הביטחונית במדינת ישראל והוא דורש לא להעביר חומר מסווג לערד.

משה גפני: למה לא להעביר חומר מסווג לערד?

אריק קלינר: כי אתה הולך לשנע בכבישים הלא בטיחותיים או הלא ביטחוניים מערד לירושלים כל יום חומרים הכי מסווגים של מדינת ישראל, אני לא רוצה אפילו לציין כאן איזה חומרים, זה נשמע הזוי לגמרי.

זבולון אורלב: ייקחו קבלן של ברינקס והוא יעביר את זה.

זבולון אורלב: ייקחו עוד קבלן של חברות אבטחה שיאבטחו.

אריק קלינר: אפרופו חוק יסוד: ירושלים.

אריק קלינר: אני רוצה להדגיש בפני היושב ראש שיש חקיקה ראשית בכנסת, חוק הארכיונים שמטיל על מדינת ישראל לנהל את החומר הארכיוני.

אריק קלינר: החלטת הממשלה, ככל שתהיה, היא לא יכולה לסתור חקיקה ראשית.

משה גפני: תודה.

משה גפני: רונן כהן צמח.

רונן כהן צמח: אדוני היושב ראש, שלושה משפטים.

רונן כהן צמח: אני נציג של יושב ראש חברות הארכיב בישראל.

רונן כהן צמח: אנחנו מעסיקים 1,500 עובדים ואנחנו למעשה משנת 1994, מאז החליטה ממשלת ישראל להוציא את החומר של משרדי הממשלה לחברות פרטיות, מנהלים את כל החומר הפעיל של משרדי הממשלה.

רונן כהן צמח: הגנז שדיבר וגם גיל שבתאי לא אמרו את כל התמונה המלאה.

רונן כהן צמח: אני רוצה לרענן את זיכרונו של חבר הכנסת אורלב כיושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה שהוא ביקר בארכיון המדינה ובשנת 1997 קיים שם ישיבה.

רונן כהן צמח: באותה ישיבה ביקשו נציגי הגנז הקודם שייתנו להם עוד מקום בירושלים.

רונן כהן צמח: בסך הכול הם ביקשו להקים עוד מחסן בירושלים כדי לטפל בהיצעים של החומר שמגיע ממשרדי הממשלה, חומר שמור שצריך להישאר.

רונן כהן צמח: מה עשה החשב הכללי עם זה?

רונן כהן צמח: הלך וכרך את החומר השמור של המדינה שנמצא היום בתלפיות יחד עם כל החומר שנמצא בחברות הפרטיות, ומה שהולך לקרות הוא בגדר איוולת.

רונן כהן צמח: זה יעלה כ-700 מיליון שקלים, כשהיום זה עולה פחות מחצי הסכום, כשזה נמצא היום בחברות פרטיות, אנחנו נאלץ לפטר מאות עובדים בפריפריה, במישור אדומים, באשדוד, באריאל, בלוד, היכן שאנחנו מעסיקים היום ונותנים שירות למשרדי הממשלה.

רונן כהן צמח: זה פשוט יעלה הרבה יותר.

רונן כהן צמח: ביד אחת משרד האוצר מבצע פרויקט אדיר של מחשוב וביצוע ארכוב דיגיטאלי, כשכל הכמות של הניירת הזאת הולכת לרדת בשנים הבאות והולכים לבנות פיל לבן ב-700 מיליון שקלים בערד.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: ועדת הכספים דורשת מהממשלה לגנוז את התוכנית של הפרטת גנזך המדינה והתוכנית עליה מדובר להקמת הגנזך במקום אחר מחוץ לירושלים מהסיבות דלהלן: ראשית, אנחנו נמצאים בעידן חדש בו אין יותר העסקת עובדי קבלן חדשים אלא להפך.

משה גפני: המגמה היא כפי שנאמר על ידי הממשלה שעובדי קבלן, חלקם יועברו להיות עובדי מדינה ובוודאי לא לקחת עובדי מדינה ולהפוך אותם לעובדי קבלן.

משה גפני: לכן החלטת הממשלה משנת 2006 איננה תקפה לגבי העידן בו אנחנו מצויים.

משה גפני: יתרה מכך.

משה גפני: הנושא של גנזך המדינה שהפך להיות פחות ניירת ויותר דיגיטאלי, הקמת בניין בשווי של 700 מיליון שקלים, זאת החלטה מאוד פזיזה, החלטה שמקבלת עכשיו מימד של חוסר אחריות ויש לשקול אותה מחדש כפי שאנחנו דורשים.

משה גפני: מכיוון שמדובר על גנזך המדינה, על המסמכים המסווגים ביותר, גם הפרטיים וגם הציבוריים, להעביר את זה לידיים פרטיות ולשנע אותם ללא צורך כפי שאמרנו, ועדת הכספים דורשת מהממשלה לא לעשות את הדבר הזה, להפסיק אותו, לשקול אותו מחדש ולחזור למתכונת הרגילה שהיא יותר נכונה, היא עולה פחות כסף ודואגת לעובדים.

משה גפני: לגבי ירושלים.

משה גפני: אין לי בעיה להכניס את העניין של ירושלים אבל הסתכלתי בחוק ואני לא בטוח שהחוק מכסה את העניין הזה.

נחמן שי: יש את רוח החוק.

משה גפני: אם אתם רוצים, בבקשה.

משה גפני: זה הדיון המהיר שלך.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: אני רוצה.

משה גפני: מכיוון שמדובר על ירושלים, לא בגלל חוק יסוד: ירושלים.

משה גפני: אני אגיד לך מה הם יעשו.

משה גפני: הם ייקחו את החלטת הוועדה – אני הרי מניח אותה על שולחן הכנסת – וישלחו אותה ליועץ המשפטי שלהם והוא יגיד שכתוב בחוק כך וכך והחוק לא תקף כאן.

זבולון אורלב: דבר על רוח החוק.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בוא נדבר על העניין עצמו.

משה גפני: מכיוון שמדובר על גנזך המדינה, מכיוון שמדובר על המסמכים החשובים של המדינה, זה צריך להיות בירושלים בירת ישראל, זה צריך להיות כאן ולא צריך להעביר למקום אחר אלא להפך, במקומות אחרים צריך להקים מפעלים ולא לתת למפעלים להיסגר דבר שהוא הרבה יותר חשוב.

נחמן שי: נסגר המעגל עם הדיון הראשון.

משה גפני: כן.

משה גפני: אדרבה, במקום להעביר את גנזך המדינה לערד ב-700 מיליון שקלים, לתת 7.5 מיליון שקלים לפרי גליל ואז חצור הגלילית לא תיסגר.

משה גפני: על 7.5 מיליון שקלים אני צריך להילחם כאן כבר שנה.

משה גפני: ירושלים נכנסת לסיכום.

משה גפני: תודה רבה לכם.

משה גפני: אנחנו עוברים לדיון הבא.