ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 779, 2012-03-12 10:30

כרמל שאמה-הכהן: בוקר טוב לכולם.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים את ישיבת .

כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום – הצעת חוק לאיחוד קווי החירום הטלפוניים, התשס"ט-2009, של חבר הכנסת משה גפני וחבר הכנסת אורי מקלב (פ/1586/18) ההצעה עברה בקריאה טרומית ב-27 ביולי 2011.

כרמל שאמה-הכהן: כבוד חבר הכנסת גפני, הבמה שלך.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

משה גפני: בוקר טוב, הרב ליצמן.

יעקב ליצמן: נולד לי נכד.

קריאות: מזל טוב.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על ששמת את זה על סדר היום.

משה גפני: הצעת החוק הזאת עברה בקריאה טרומית.

משה גפני: הרעיון שעומד מאחורי העניין הוא מאוד פשוט: היום המצב הוא שמי שצריך להתקשר לאחד ממוקדי החירום הוא צריך להתקשר למספרים שונים, וכמובן, כשמדובר במצב חירום, בעיקר שכמדובר באנשים מבוגרים, ולא תמיד הוא יודע את המספר שעליו הוא מדבר – לפעמים זה יכול להיות מד"א, לפעמים זה יכול להיות מכבה אש, לפעמים זה יכול להיות המשטרה.

משה גפני: יש מקרים רבים שבהם יש, למשל, חומרים כימיים שצריך לפנות להרבה מאוד מוקדים שבהם צריך לתת מענה לאותו מקרה חירום.

משה גפני: בארצות הברית קיים מוקד שנקרא 911, וכאשר אתה מתקשר למוקד אחד, מהמוקד הזה זה עובר לכל מוקדי החירום שאותם צריך להזעיק כאשר יש אותו מקרה.

משה גפני: הצעת החוק היא מאוד פשוטה, אני גם לא חושב שהיא בעייתית.

משה גפני: זה יכול לתרום מאוד.

משה גפני: במדינה שנמצאת במקרי חירום רבים, לצערנו הרב – גם בשגרה וגם לא בזמן שגרה מאוד חשוב לעשות קו אחד בתהליך מתפתח כמו שקיים, כפי שאמרתי, במקומות אחרים.

משה גפני: הצעת החוק הזאת באה להסדיר את הנושא הזה.

משה גפני: מאוד פשוט.

כרמל שאמה-הכהן: כבוד סגן השר, בבקשה.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות בנושא ביטחון הפנים שזה שני משרדים יחד – גם מכבי אש וגם המשטרה – עובדים חזק על זה.

יעקב ליצמן: הייתה לנו ישיבה על השר אהרונוביץ בנושא הזה, לעשות קווים מסוג 911 גם בארץ.

יעקב ליצמן: זה נעצר פעם ואחר כך התחדש.

יעקב ליצמן: אני בעד החוק הזה בעיקרון, ואני מקווה שבתהליך שאתם תעבדו עליו גם אנחנו נגיש את הצעת החוק של הממשלה.

משה גפני: אני מוכן, אם אפשר, להעביר את זה בקריאה ראשונה, ולהמתין אחרי זה לחוק הממשלתי.

כרמל שאמה-הכהן: מי עוד מחברי הכנסת מעוניין?

נחמן שי: אולי נעשה סבב, נשמע תגובות נוספות על ההצעה הזאת?

אתי בנדלר: ברור, עוד לא קראנו, עוד לא נשמעו הערות לנוסח, מעבר להערות הכלליות.

כרמל שאמה-הכהן: מי עוד מחברי הכנסת רוצה להביע את עמדתו?

נחמן שי: אני רוצה לשמוע דעות של אורחים שבאו לכאן כדי לגבש את עמדתי.

יעקב ליצמן: נחמן, אתה הולך בהנחה - - - של משרד הבריאות הייתה אחרת, אבל זה לא ככה.

נחמן שי: לא הבנתי.

משה גפני: לא חשוב, זה היה משהו חריף.

נחמן שי: יש לך איזה פתק?

יעקב ליצמן: לא.

נחמן שי: כל פעם יש לו איזה פתק שהוא מוציא מהכיס ומראה אותו במליאה.

יעקב ליצמן: אם לא הספקת לראות את זה, אני מוכן להראות את זה לכל - - -

כרמל שאמה-הכהן: זה טוב שיש פתק.

כרמל שאמה-הכהן: אני בטוח שאם לא היה פתק היו מכחישים את זה.

יעקב ליצמן: גם אני לא ידעתי על הפתק הזה ארבעה חודשים אחרי הבחירות.

נחמן שי: - - -

כרמל שאמה-הכהן: די, חברים, הפתק מציפי בעוד שבועיים הופך להיות היסטוריה, אז בואו נמשיך הלאה.

כרמל שאמה-הכהן: כבוד הרב גפני, אחרי שיהיה מספר כזה כמו 911, מי שירצה לחייג ישירות 100 למשטרה, עדיין יגיע למשטרה?

כרמל שאמה-הכהן: במקביל יהיו עדיין המספרים הפרטניים?

אתי בנדלר: שוב, מה הייתה השאלה?

משה גפני: היושב ראש שאל אם יהיה 911, ומישהו רוצה להתקשר למשטרה – הוא יכול להתקשר.

אתי בנדלר: בלי שום קשר.

אתי בנדלר: אבל עדיין לא ברור אם 911 זה מוקד שבו יישבו נציגי כל שירותי החירום או שזאת תהיה מסלקה, זאת אומרת שיעבירו מכאן הודעות.

אתי בנדלר: צינור.

משה גפני: כן, אני חושב ככה.

משה גפני: אני לא חושב שיישבו - -

אתי בנדלר: הדבר הזה צריך לבוא לידי ביטוי בהצעה כדי שיהיה ברור על מה מדובר כאן.

אתי בנדלר: אלה שתי תפיסות שונות.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אברהם דואן, בבקשה.

אברהם דואן: אני רוצה לנסות לבדוק את מידת היעילות של זה.

אברהם דואן: סך הכול אם אנחנו רוצים מוקד שייתן התייחסות לכל הגופים, הרי התייחסות של מד"א זאת לא התייחסות של המשטרה – כל אחד לגופו של עניין בתוך העניין.

אברהם דואן: הייתי רוצה להבין איך זה מתבצע, ולפני שמקבלים החלטה לשמוע את החברים כדי לקבל החלטה מקצועית.

יעקב ליצמן: יש לך דוגמה בכל העולם.

נחמן שי: 911 בארצות-הברית?

לאה ורון: בארצות הברית זה 911.

יעקב ליצמן: 911, ובזה זה נגמר.

נחמן שי: באיזה מדינות עוד?

יעקב ליצמן: יש עוד מדינות.

נתי ביאליסטוק: יש החלטה של האיחוד האירופי.

יעקב ליצמן: הנה.

נתי ביאליסטוק: האיחוד האירופי קבע מספר אחיד – 112 - -

יעקב ליצמן: מספר אחר.

כרמל שאמה-הכהן: לכל האיחוד האירופי אותו מספר?

נתי ביאליסטוק: כן, 112.

נתי ביאליסטוק: גם אנחנו קבענו את המספר הזה כי אנחנו שייכים לאזור האירופי.

אתי בנדלר: איזה מספר?

נתי ביאליסטוק: 112.

נחמן שי: כמספר אחיד לכל השותפים באיחוד האירופי?

נתי ביאליסטוק: כן.

נתי ביאליסטוק: אם היושב ראש ייתן לי את רשות הדיבור - -

כרמל שאמה-הכהן: כן, בבקשה, אדוני.

לאה ורון: מי הדובר?

אתי בנדלר: נתי ביאליסטוק ממשרד התקשורת.

לאה ורון: גם תתייחס לשאלה האם העובדה שהאיחוד האירופי קבע 112, האם זה כבר נכנס לשימוש?

נתי ביאליסטוק: זה נכנס לשימוש במדינות האיחוד האירופי.

נתי ביאליסטוק: הם בקשר איתנו ובמעקב, ומאוד חשוב להם שגם לפה זה ייכנס לפעילות.

נתי ביאליסטוק: כרגע הוקצה בתוכנית המספור הארצית המספר 112 באופן שהוא שמור למוקד אחוד לכשיקום כזה דבר.

נתי ביאליסטוק: אגב, אם תחייגו 112 מטלפון סלולרי כבר היום תגיעו למשטרה.

נתי ביאליסטוק: זה לטובת התיירים שמגיעים מאירופה המספר כבר מנותב היום.

נחמן שי: אז אתם חוברים לאיחוד האירופי באמצעות - -

נתי ביאליסטוק: כן, במסגרת הדיונים המשותפים שלנו עם האיחוד האירופי כל המדינות שגובלות באזור ומרב התיירות אליהן מהאיחוד ופנימה.

נתי ביאליסטוק: גם ב-ITU, ארגון התקשורת הבינלאומי אנחנו שייכים לאזור האירופי, ואנחנו משתדלים להתאים את עצמנו כמה שניתן מכל מיני בחינות לפעילות באירופה.

נתי ביאליסטוק: אז המספר הזה כבר הוקצה וכבר קיים, וברגע שיקום מוקד אחוד כזה אפשר לעשות בו שימוש.

נתי ביאליסטוק: אם אני יכול להגיד מילה כמי שלא מבין הרבה בביטחון, השאלה של הקצאת המספר היא השאלה המינורית בעניין הזה.

נתי ביאליסטוק: ב-911 יושב מוקד אחד, והמוקדן יודע לטפל בקריאה ובעצמו מזניק את כל השירותים לנקודה ההיא.

נתי ביאליסטוק: כשעשינו בדיקה של הדבר הזה בעקבות פעילות קודמת שנעשתה בעבר, ניתוב שיחות באמצעות IVR, זה דבר שעולה בהרבה מאוד שניות, ובמקרים האלה לפעמים זה חיי אדם.

נתי ביאליסטוק: ההחלטה לגבי המספור כבר קיימת וכבר נעשית - -

כרמל שאמה-הכהן: זה כבר שמענו כאן.

נתי ביאליסטוק: - - היא ההחלטה המינורית.

נתי ביאליסטוק: לכן אנחנו גם מאוד מבקשים שהשר שאחראי על היישום של החוק הזה לא יהיה שר התקשורת.

כרמל שאמה-הכהן: לא יהיה.

נתי ביאליסטוק: לא יהיה שר התקשורת.

כרמל שאמה-הכהן: מי נציג של מגן דוד אדום?

קריאה: משרד הבריאות.

כרמל שאמה-הכהן: משרד הבריאות דיבר.

לאה ורון: מנכ"ל מד"א העביר מסמך לוועדה.

לאה ורון: הוא לא נמצא פה?

אורן בלושטיין: הוא בוועדה נוספת כאן.

אורן בלושטיין: אני עוזר מנכ"ל מד"א, ואני אייצג את העמדה.

אתי בנדלר: מה שם אדוני?

אורן בלושטיין: עורך דין בלושטיין אורן.

אורן בלושטיין: אנחנו, למעשה, הופענו בפני ועדה שקמה לבדוק את הסוגיה הזאת.

אורן בלושטיין: מול הוועדה הבהרנו, הראינו, הצגנו והוכחנו את המשמעות של 101.

אורן בלושטיין: אני לא אתייחס לא למשטרה ולא לכלום – אני אתייחס רק ל-101.

אורן בלושטיין: המשמעות של 101 והמשמעות של השניות הראשונות ושל הדקה הראשונה זה משמעות מצילת חיים, וכל מתווה ביניים שמישהו יענה ויעביר את הקריאה למוקד מנווט או מוקד אחר הוא למעשה מוקד שגוזל זמנים.

אורן בלושטיין: אנחנו רואים היום במקרים שהמשטרה מקבלת את הקריאה ומעבירה אותה למד"א ככל שמישהו התקשר 100 במקום 101 או לכיבוי, אנחנו רואים בדיוק את הזמן שזה לוקח ומצריך מאתנו.

אורן בלושטיין: בהתייחסות ל-112 שכרגע הוזכר אני רק אציין ששם הוחלט שזה נוסף למוקדים ולא במקום המספרים, אלא מספר אחד שהוא בנוסף למספרים.

אורן בלושטיין: לדעתנו, למגן דוד אדום יש ערך מוסף שהמוקדים יהיו אצלו ויפעילו את הפעילות ממנו.

אורן בלושטיין: תורן המוקד שעונה הוא איש בעל הכשרה מקצועית שבתפקידו מהשנייה הראשונה לתת עזרה ראשונה והנחיות מקצועיות ורפואיות לאותו אזרח ולשלוט בשיחה הזאת עד שצוות מגן דוד אדום מגיע למקום.

אורן בלושטיין: לכן אתם תראו, ואפשר להציג את זה גם לוועדה הזאת – הוועדה שהופענו בפניה השמענו לה את השיחות – אלה לא מילים שנאמרות בעלמא, אלא מילים מצילות חיים.

אורן בלושטיין: פרמדיק או חובש תורן מוקד עונה לשיחת 101 תפקידו להדריך את הצוות בהחייאה, בלידה, בעצירת שטף דם, אפילו במישהו שהתעלף – שלא ישפכו עליו מים.

אורן בלושטיין: אנחנו סבורים ורואים את זה גם מהעולם שהשיטה שמוקד אחד מנווט את הדברים זאת שיטה שעולה בחיי אדם, והחלטה כזאת שתגרום לכך שמוקד שהוא גם משטרה, גם כיבוי וגם מד"א ייתן מענה ראשוני לטלפון היא שיטה לא נכונה.

אורן בלושטיין: עובדה שהשיטה הנוכחית עובדת.

אורן בלושטיין: זה לא שאנחנו נתקלים בטענות שלא עונים או שאנשים מחכים או שאנשים לא מכירים או אין זמינות.

אורן בלושטיין: מגן דוד אדום עונה לכ-4.5 מיליון שיחות 101 בשנה.

אורן בלושטיין: אנחנו בבקרה הדוקה על זמני התגובה, אנחנו עונים בזמני תגובה של 7 שניות, שזה למעשה, בסדר גודל של ארבעה צלצולים.

אורן בלושטיין: יש צוות שלם שזאת ההתמקצעות שלו וזאת העבודה שלו, והוא חלק אינטגרלי של הארגון.

אורן בלושטיין: זה ערך מוסף שאי אפשר להתעלם ממנו, וכל החלטה אחרת פשוט תפגע באזרחי מדינת ישראל ותגרום להם לשירות רע, לשירות לא טוב או לא טוב כמו שיש כרגע.

אורן בלושטיין: המנכ"ל כרגע הצטרף אז הוא יכול להוסיף את הדברים.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

אלי בין: אדוני היושב ראש, בוקר טוב.

אלי בין: אני מתנצל על האיחור, הייתי בדיון בוועדת העבודה והרווחה.

אלי בין: מעבר לדברים שאמר עורך הדין אורן בלושטיין שהוא נציג מד"א ועוזר המנכ"ל, אני מבקש להצביע בפני הוועדה שלפחות על-פי המידע שיש בידינו – אנחנו קודם כול לא קיבלנו את המלצות הוועדה המקצועית שמונתה על-ידי השרים.

אלי בין: על-פי המידע שיש בידינו, הוועדה המקצועית פסלה את איחוד המוקדים.

כרמל שאמה-הכהן: פסלה?

אלי בין: פסלה.

אלי בין: עד כמה שאנחנו יודעים, וזה המידע שיש בידינו.

אלי בין: אני אומר את זה בזהירות – אני לא בדקתי את זה, זה המידע שיש בידינו.

אלי בין: אנחנו לא קיבלנו עד עתה תוצאות של בדיקה או מסקנות של הוועדה, ולדעתי, מן הראוי הוא שלפני שבכלל מביאים את זה לדיון בוועדה כל כך חשובה ראוי שאנשי המקצוע ואנשים שנוגעים בדבר וצריכים לתת את הפתרונות, ייתנו את ההסתייגויות שלהם, ילמדו את עבודת הוועדה ויתייחסו אליה.

אלי בין: זה לא נעשה, אדוני היושב ראש, ויש פה טעם לפגם.

אלי בין: מעבר לכול אני מניח שלממשלה או למדינה אין גם היכולת הכלכלית להשקיע מאות מיליוני שקלים גם בהכשרה של אנשים, גם בהקמה של מוקד כזה; ובשולי הדברים כדאי שגם חברי ועדת הכלכלה יידעו שהיום אם אתה מתקשר מהטלפון הסלולרי שלך, אדוני היושב ראש, ל-911, 911 למעשה מנתב אותך למגן דוד אדום, למשטרה למכבי אש וכו'.

אלי בין: זה פתרון שיכול לתת מענה לאנשים שמתבלבלים או לא יודעים או שבאים מחו"ל, לפי הצעתו של חבר הכנסת גפני, אבל מעבר לכול, הדברים המקצועיים הם נר לרגלינו, והדברים שהשמיע עורך הדין בלושטיין בהחלט עלו גם על-ידינו בפני הוועדה.

אלי בין: הוועדה שהייתה בראשות סמפכ"ל המשטרה והמשנה למנכ"ל משרד הבריאות, אדוני היושב ראש, התרשמה בזמן אמת בהתרחשות של פיגוע קטלני בכביש 12 לגבי רמת הניהול של האירוע על-ידי המוקד הארצי של מגן דוד אדום, לגבי התהליכים שקרו שם, שיגור האמבולנסים, השליטה והבקרה דיברו בעד עצמם, וחבל להוסיף יותר מכך.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: ד"ר בועז לב, בבקשה.

בועז לב: אני רוצה להעמיד את הדברים על דיוקם: הוועדה לא פסלה את איחוד המודיעין; הוועדה קבעה מספר דברים: א', שיש מקום לעשות מספר משותף, אבל בו-זמנית להשאיר את הפנייה הישירה לכל אחד מהמוקדים.

בועז לב: מה שפועל היום הוא באמת הצורה האופטימלית שמאפשרת לאנשים או לזכור מספר אחד או לפנות ישירות לאותו גורם הצלה שאמור לענות.

בועז לב: אין ספק שהזמן הוא קריטי; יש הבדל גדול בין תכני ההצלה, בין תכני העזרה, שכל אחד מהמוקדים נותן.

בועז לב: אין ספק שההתמקצעות של מגן דוד אדום בתחום של הצלת חיים הוא קריטי וחשוב מאוד, כך שמהרגע הראשון ילווה את הפונה גורם מקצועי מאוד.

בועז לב: כך זה עובד בכל אחד מגורמי ההצלה, גם במשטרה וגם במכבי האש.

בועז לב: אבל זה מאוד קריטי מבחינת לוח הזמנים בנושא של מגן דוד אדום.

בועז לב: הוועדה סברה שלגבי איחוד התשתיות באופן פרוספקטיבי, ככל שיקומו מוקדי הצלה חדשים, לגופו של עניין יהיה דיון לגבי איחוד המוקדים ככל שזה מתאים לתנאי המרחב, הזמן והשירות; לגבי מוקדים שכבר קיימים, ההשקעה כיום איננה רק לא כדאית, אלא היא יכולה להפריע לתפעול של כל אחד מהארגונים הללו.

בועז לב: יש הבדל מאוד גדול בין רמת הבשלות של כל אחד מהארגונים האלה לעבוד היום יחד, ואין ספק שמגן דוד אדום הוא הגוף המוביל, ובעצם נמצא בתצורה כמעט אופטימלית במתן הסיוע, אחריהם המשטרה שביקשה גם זמן – ואולי נציגיה ידברו – להתארגנות פנימית כדי לעשות שידוד מערכות אצלן.

נחמן שי: המשטרה מוכנה להסדר הזה?

בועז לב: כן, כן.

יעקב ליצמן: ולכן משרד הבריאות והמשרד לביטחון פנים החליטו כן ללכת - - -

בועז לב: זה מה שאמרתי.

יעקב ליצמן: - - ואנחנו הולכים על זה.

יעקב ליצמן: ייקח זמן לבדוק כל מיני דברים, אבל בהחלט שני המשרדים תומכים בזה והולכים על זה.

בועז לב: זה מה שאמרתי בפתיחה של דבריי, שאנחנו לא פסלנו את הדבר הזה - -

אתי בנדלר: הרב ליצמן, סליחה שאני מתפרצת, כשאתם מדברים על "איחוד", אני מבינה שכל אחד מדבר במונחים אחרים.

אתי בנדלר: השאלה היא האם במוקד עצמו- -

יעקב ליצמן: גברתי, כל השאלות שאתם שואלים – א', זה נכון שאתם מעלים את זה; ב', אנחנו ישבנו ביחד איתם לבדוק את כל הדברים.

יעקב ליצמן: אנחנו בודקים איך זה יפעל.

יעקב ליצמן: יש לנו תוכנית איך לעשות את זה.

יעקב ליצמן: כפי שאמרתי לך, יש שלושה משרדים: מכבי אש, משטרה ובריאות.

יעקב ליצמן: אנחנו נבדוק.

אתי בנדלר: אם חבר הכנסת גפני מבקש שנדון היום בהצעת החוק שלו כדי לאשר אותה בקריאה ראשונה, אני לא יודעת מה לכתוב כי מה שכתוב עכשיו זה מאוד vague, זה מאוד מעורפל.

משה גפני: אני אמרתי בתחילת הדיון.

יעקב ליצמן: שהוא יחכה עם זה.

לאה ורון: מתי מונתה הוועדה?

בועז לב: לפני כשנה ומחצה.

משה גפני: אני אמרתי בתחילת הדיון: אני מדבר על הרעיון.

משה גפני: הרעיון הזה נכון בארצות-הברית, והוא נכון באיחוד האירופי – הוא נכון בכל המקומות.

משה גפני: גם כאשר היה פיגוע בבנייני "התאומים" בארצות-הברית היה מוקד אחד שממנו יצאו כולם.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לעניין, אני לא רוצה להיכנס למה שקורה כאן- -

לאה ורון: בארצות-הברית, חוץ מ-911 יש מספרי טלפון נוספים למוקדים השונים?

אתי בנדלר: לא, כי ב-911 מזניקים גם לרפואה וגם למכבי אש וגם לכל - - -

משה גפני: אמרתי את הדבר הכי פשוט: אני מבקש לקדם את החוק הזה, לא להגיע איתו לתהליך, אלא לדבר על הרעיון שבחוק שצריך שיהיה מוקש אחד.

משה גפני: האם יישבו שם כל הנציגים של המוקדים – זה תחליט הוועדה המקצועית.

משה גפני: אני אמתין עם זה לקריאה השנייה והשלישית להצטרף להצעת חוק ממשלתית, לא לקדם את זה להמשך.

משה גפני: הרעיון הוא שיש מוקד אחד, יש מספר אחד.

משה גפני: זה הרעיון שעומד ביסוד הקריאה הראשונה.

אתי בנדלר: בעת הקריאה אנחנו נראה אם באמת אפשר לחיות עם מה שאתה הצעת\

אתי בנדלר: או שזה מחייב בכל זאת שינוי כדי להבהיר את הכוונות.

משה גפני: אני לא רוצה להעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית עד שלא תגיע מסקנה של הממשלה.

משה גפני: בכל אופן עולות פה שאלות כבדות משקל.

משה גפני: מה שחשוב הוא שהכנסת מקדמת את העניין הזה וגם אומרת לממשלה, תסיימו את העבודה שלכם.

אתי בנדלר: אני אומר לאדוני, מדוע הוועדה תצטרך לקבל הכרעה ערכית עוד לפני סיום הדיון לצורך הכנת אישור החוק לקריאה ראשונה, כי בין היתר אנחנו הרי נצטרך לקבל את הערכת האוצר לגבי עלות הצעת החוק.

משה גפני: הממשלה תומכת.

אתי בנדלר: אם היא תומכת - -

יעקב ליצמן: מי הממשלה?

אתי בנדלר: אדוני, אתה.

אתי בנדלר: תמיכת הממשלה היא רלוונטית לשאלה, האם הצעת חוק, בהנחה שהעלות שלה היא למעלה מ-5 מיליון - - -

יעקב ליצמן: גברתי, אין 5 מיליון, ואין 20 מיליון.

יעקב ליצמן: אם אני אומר שהממשלה תומכת אז יכול להיות מיליארד שקל, ואנחנו תומכים.

אתי בנדלר: אדוני ירשה לי.

אתי בנדלר: השאלה אם הממשלה תומכת היא רלוונטית רק מקום שהעלות היא למעלה מ-5 מיליון, ומישהו עלול לטעון שזאת הצעת חוק תקציבית, הוא אמר, לא מדובר בהצעת חוק תקציבית כי הממשלה תומכת.

אתי בנדלר: אבל לצורך חוק יסודות התקציב אנחנו צריכים בכל מקרה לקבל את הערכת המדינה לגבי העלות התקציבית בלי שום קשר לשאלה אם הממשלה תומכת או לא, וכדי לקבל הערכה תקציבית אני משוכנעת שיש הבדל גדול אם מדובר במוקד שמפנה שיחות למוקדים אחרים או מדובר באנשי מקצוע שיושבים במוקד, והם עצמם עושים את הפעולות הראשונות - -

משה גפני: אם זאת השאלה שלך, אני מציע לנסח לקריאה הראשונה שיושבים אנשי מקצוע במוקד.

אתי בנדלר: אוקיי.

משה גפני: בלאו הכי אני אקבל בסוף את עמדת הממשלה - -

לאה ורון: שזה לא מה ששמעה הוועדה מד"ר בועז לב.

משה גפני: בסדר, אז אמרתי, הרי אנחנו לא נמצאים בקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: אני מודיע – לא נקדם את זה.

משה גפני: אני לא אבקש לקדם את זה עד שהממשלה לא תקבל החלטה, אני לא משחק עם החוק הזה.

משה גפני: עכשיו אני מדבר על זה שיושבים אנשי מקצוע.

אתי בנדלר: שלא יושבים אנשי מקצוע.

משה גפני: שיושבים אנשי מקצוע.

אתי בנדלר: במוקד מאוחד.

משה גפני: במוקד מאוחד.

אתי בנדלר: טוב, אז עוד מעט נשמע מהאוצר מה הם אומרים.

משה גפני: כן, בסדר.

יצחק וקנין: אני מבין שאין הצבעה עכשיו, מה אתם הזעקתם אותי לפה?

יצחק וקנין: אמרו לי שיש עכשיו הצבעה מיד.

כרמל שאמה-הכהן: מי אמר לך שזה מיד?

יצחק וקנין: הלוביסט- -

קריאות: - - -

יצחק וקנין: הלוביסט של הממשלה.

קריאה: זאת הגדרה חדשה.

אופיר אקוניס: - - -

כרמל שאמה-הכהן: אני ראיתי מי אמר לו, זה לא היה לוביסט.

כרמל שאמה-הכהן: זה אנשי הנהלת הקואליציה.

אתי בנדלר: וקנין הוא האחרון - - -

כרמל שאמה-הכהן: מי עוד רוצה להביע את עמדתו בעניין?

כרמל שאמה-הכהן: כן, בבקשה, מי כבודו?

אילן דוידי: אילן דוידי מהמשרד להגנת העורף.

אילן דוידי: אנחנו תומכים ביוזמה הזאת.

אילן דוידי: אנחנו חושבים שיש בה יתרונות שאני אציין אותם.

אילן דוידי: פרקטית, ילדים ותיירים לא צריכים לזכור 100, 101, 102, 103 – זוכרים רק מספר אחד ומחייגים.

אילן דוידי: אם זה עובד בארצות-הברית זה יכול לעבוד טוב מאוד גם בארץ.

אילן דוידי: אני הייתי בניו-יורק, ראיתי איך זה עובד.

אופיר אקוניס: זאת הלוביסטית של הממשלה ששיגעה קודם את וקנין.

אופיר אקוניס: תכירו.

קריאה: - - -

אופיר אקוניס: לא, זה בסדר, הייתה פה טעות עם הנהלת הקואליציה.

אילן דוידי: דבר נוסף – מבחינה מבצעית, אפקטיביות מבצעית יש בזה, משום שכל הגופים יושבים באותו חדר – זאת הכוונה לפחות אף על פי שהיא לא הוסברה פה.

אילן דוידי: אם זאת הכוונה, וככה הוחלט אז אנחנו תומכים בזה, שיהיה בסוף מרכז שנותן מענה, לא מרכז טלפוניה של 112 שהיא עונה ואומרת למשטרה, חייג 1, ולמד"א חייג 2.

אילן דוידי: זה לא רציני.

אילן דוידי: אם זאת הכוונה אז לא צריך להתעסק בזה.

משה גפני: אמרתי, יושבים אנשי מקצוע.

אילן דוידי: אז אמרתי, אני מתייחס כרגע למה שאתה אומר שיושבים אנשי מקצוע.

אילן דוידי: לזה אני מתייחס.

אילן דוידי: אני חושב שיש בזה אפקטיביות מבצעית וזה גם חיסכון כספי בסופו של דבר, משום שהיום לכל גוף יש מוקד משלו עם האנשים שלו, והם רבים.

אילן דוידי: מרכזים את כל הגופים האלה למקום אחד, והמקום הזה נותן מענה.

אילן דוידי: יותר מזה, אנחנו חושבים שנכון להעביר את זה באמצעות חקיקה משום שאנחנו סבורים שלא באמצעות חקיקה זה לא יעבור.

אילן דוידי: אנחנו היינו מאוד רוצים להיות שותפים לוועדה הבין-משרדית הזאת שתוקם, אם תוקם, עם המשרד לביטחון פנים, משרד הבריאות והמשרד להגנת העורף.

אילן דוידי: אנחנו גם מוכנים לעמוד בראש ועדה כזאת אם יוחלט בסוף שרוצים ללכת על זה.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ, בבקשה.

קריאה: לא היית צריך להוסיף שאתה רוצה לעמוד בראש הוועדה.

קריאה: כבר הבנו.

קריאה: היית צריך להגיד את זה מההתחלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה שאנחנו לא מדברים עכשיו על נושא של שירותי חירום באופן כללי - -

קריאה: אתם לא יודעים אפילו איך לנהל מוקד, אז אתם רוצים להיות ראש הוועדה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, אתה יכול להתייחס אליי קצת?

כרמל שאמה-הכהן: נתתי לך רשות דיבור.

כרמל שאמה-הכהן: דברי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בלעדיך אני לא יכולה לדבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שמעניין אותי – נניח שיש כזה מוקד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התקשר בן אדם – לאן אתה מפנה אותו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה היא האם בתקופה שמתקשר מישהו אין בלגן בחדר עצמו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה אומר בעצם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברגע שיש שיחה זה מיד עובר למד"א ולכל הארגונים האחרים – משטרה, מכבי אש או יושבים שם אנשים, ואומרים, כן, אדוני – זה אתה, מכבי אש?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, רגע, תאונת דרכים – מי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אתם רואים את זה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אני גם שאלתי אתמול גופים שמעוניינים מאוד שזה יעבוד ולא שמעתי כל כך תשובה לזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך זה עובד בפועל?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תסבירו לי איך זה עובד.

אילן דוידי: אני מוכן לנסות להסביר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא רוצה שאתה תסביר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשמוע את המציעים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת גפני, היא רוצה לשמוע ממך איך זה עובד.

משה גפני: התשובה היא כזאת: ברעיון של החוק עומד העניין שאנשים לא יודעים לאן להתקשר כשיש מצב חירום.

משה גפני: בעיקר אנשים מבוגרים, אבל לא רק.

משה גפני: יש מוקד אחד שלשם מתקשרים, ובמוקד הזה יושבים נציגי כל ארגוני החירום, במקום אחד.

נחמן שי: דסק אחד שלידו יושבים כולם, ואז הוא אומר, קח את השיחה הזאת, קח את השיחה הזאת, ומפנים שיחות.

משה גפני: כן.

משה גפני: יש תאונת דרכים – מקבל את זה מד"א, מקבל הנציג – זה קיים בכל העולם, אנחנו לא ממציאים את הגלגל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע אחד, אנחנו רוצים להיות אור לגויים – מה פתאום מעניין אותי מה קורה בעולם - -

משה גפני: לא מעניין אותי.

משה גפני: החוק הזה נולד אצלי בגלל בעיות.

משה גפני: אחרי זה נודע לי שזה קיים בארצות-הברית.

משה גפני: אותי לא מעניין, אני לא נוסע לחו"ל כמעט.

משה גפני: עם כל הכבוד לאור לגויים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה רשום בפרוטוקול.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני לא מכיר את ה"גויים", אני לא מכיר את ה"אור".

משה גפני: אני מדבר על כאן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז תסביר לי על כאן, אני עדיין רוצה להבין.

משה גפני: אמרתי שאני לא רוצה לקדם את החוק הזה לקריאה שנייה ושלישית לאחר שסגן השר אמר – ושמעתי את זה ממנו גם קודם – שיושבת ועדה של נציגי המשרדים הרלוונטיים, והם צריכים לעשות את זה מקצועית – איך אנשים עוברים את ההכשרה, איך הם מקבלים את השיחה.

משה גפני: הרעיון שעומד ביסוד החוק הזה הוא שכשיש מקרה חירום, ואצלנו, לצערנו, יש הרבה מקרי חירום, הוא מתקשר למספר אחד שכולם מכירים אותו כמו שכולם מכירים את המספר בארצות-הברית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יודע בדיוק מה דעתי בכל הנושא של החירום, וב-99% מהנושאים האלה אני איתך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני עדיין לא מבינה כמה זמן ייקח - -

משה גפני: אותו זמן שלוקח עכשיו, רק יותר מהר מבחינת - -

קריאות: - - -

משה גפני: יש פחות זמן מפני שהוא יודע להתקשר מיד לאותו מקום.

משה גפני: הוא לא מתקשר בתאונת דרכים – לוקח לו זמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה איתך, זה נשמע מאוד הגיוני שכל אחד מתקשר לחירום אחד, זה ברור לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה שלי היא מה קורה מאותו רגע אם אנחנו בעצם לא יכולים לבזבז זמן על ניתוב השיחה.

משה גפני: אם יבוזבז זמן אני לא אביא את זה לקריאה שנייה ושלישית.

ישראל חסון: יוליה, זאת שאלה טכנית כל כך - - - ופשוטה.

ישראל חסון: יש לך ואריאציות של חפ"קים משותפים מארגונים שונים.

ישראל חסון: יושב מולך רח"ל - -

קריאה: איזה חפ"ק יש לרח"ל?

זאב צוק רם: חבר הכנסת חסון, אני כבר לא ראש רח"ל.

ישראל חסון: לא משנה.

ישראל חסון: בכל חפ"ק עירוני יושבים מאה גופים שבסופו של דבר צריכים לדבר זה עם זה, והם מתרגלים ואפשר לפתור את זה.

ישראל חסון: לדעתי, אנחנו צריכים להיות ישרים ולהגיד על מה אנחנו שמים את האצבע.

ישראל חסון: זה לא על השאלה הטכנית.

ישראל חסון: השאלה הטכנית היא פתירה, היא פשוטה, והיא קיימת ברקמת החיים.

ישראל חסון: בואו שימו את האצבע על הבעיה, אלי.

ישראל חסון: תגיד איפה הבעיה – נדבר.

ישראל חסון: איפה הבעיה?

כרמל שאמה-הכהן: איפה הבעיה?

אלי בין: הבעיה היא הזמן והצלת החיים.

נחמן שי: זמן התגובה.

אלי בין: זמן התגובה – אבסולוטית.

אלי בין: עם כל הכבוד, ויש לי הרבה כבוד והערכה לחבר הכנסת גפני, אני מכיר אותו הרבה שנים, ואני יודע שכשהוא לומד נושא הוא מאוד יסודי בו – פה פשוט הטעו אותו בכל התהליך.

אלי בין: עם כל הכבוד בזמן שמתקבלת קריאת 101 - -

משה גפני: אם הטעו אותי אני אמרתי שלא אמשיך את החקיקה.

משה גפני: אמרתי.

אלי בין: אדוני, ברשותך, אם יושב ראש הוועדה יאשר למגן דוד אדום להשמיע הקלטה של שתי דקות כדי להסביר לוועדה איך מתקבלת קריאה במד"א, איך מתבצעת הקריאה, מה התהליכים שקורים בקריאה, זה יהיה רב משמעותי – זה פשוט ימחיש לוועדה איך מתקבלת קריאה, ומה המשמעות של קבלת קריאה במגן דוד אדום.

אלי בין: להעביר קריאה מ-911 ולחפש מי איש המקצוע - -

משה גפני: זאת לא ההצעה.

אלי בין: אם מדובר בפיגוע אז אין שום בעיה שמתקשרים ל-911, הוא יודע לתכלל את כולם, זה בסדר גמור.

אלי בין: אבל מדובר בקריאה של אזרח פשוט שיש לו התקף לב, ובדיוק עונה לקריאה הזאת איש של המשטרה, והוא עסוק בפריצה כזאת או אחרת - -

נחמן שי: זה לא איש משטרה, זה יהיה מישהו שכנראה יכשירו אותו לענות למגוון הקריאות, והוא יידע - - -

אלי בין: חבר הכנסת שי, עם כל הכבוד, ההכשרה הזאת קיימת היום בתוך ארגון כמו מד"א.

אלי בין: אתה הולך ולוקח משאב של המדינה שאתה יכול להשקיע אותו במקום אחר.

אלי בין: המשאב הזה קיים, למה אתה רוצה לעשות משהו אחר?

אלי בין: מה לא טוב במה שקיים היום?

משה גפני: בפיגוע צריך את המוקד?

אלי בין: בפיגוע, אדוני, המוקד המשטרתי יודע לפקד ולתכלל את כל כוחות ההצלה במדינת ישראל.

אלי בין: זה התפקיד שלו בחוק, זה הוא עושה - -

משה גפני: בפיגוע צריך את המוקד?

אלי בין: לא, פשוט לא.

נחמן שי: הרגע אמרת שכן כי מתכללים - -

אלי בין: זה לא בפיגוע.

אלי בין: אם מדברים על פיגוע אז עוד אפשר להבין את זה, אבל זה לא פיגוע.

אלי בין: פיגוע קורה אחת ל-, אירוע שהוא רב מערכתי או משתף את כל ארגוני ההצלה לא קורה יום-יום, הוא לא בשגרה.

אלי בין: השגרה היא טיפול כל אחד במקצוע שלו – מכבי אש בחילוץ ובשריפות, המשטרה – בסדר הציבורי ומגן דוד אדום – בהצלת חיים.

אלי בין: יש פה דברים אחרים.

אלי בין: חבר הכנסת נחמן שי, אני מציע שהוועדה תבוא למגן דוד אדום, תלמד את הנושא, תסייר פעם אחת.

אלי בין: אם באמת רוצים לקבל החלטה בואו למגן דוד אדום, תלמדו, תראו איך מגן דוד אדום עובד כמוקד רפואי.

אלי בין: אני לא מכיר את המוקדים של המשטרה ושל מכבי האש, אני יכול להגיד לך על מוקדי מגן דוד אדום; אני מבקש לפני שאתם מקבלים החלטה, גם לפני שאתם מורים לוועדה מקצועית כזאת או אחרת לפעול, אני מבקש ממך, חבר הכנסת גפני, אנא ממך, בוא תראה, תתרשם, ואני מוכן לקבל כל הערה שלך.

אלי בין: אם תחשוב אחר כך שהדבר הנכון הוא לאחד מוקדים אולי אני אזרום איתך.

אלי בין: אולי תשכנע אותי.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני יכול לענות?

כרמל שאמה-הכהן: בטח.

משה גפני: א', אני מקבל את ההזמנה שלך, מר בין.

משה גפני: אני בכבוד גדול אבוא לבקר במד"א.

משה גפני: האמת היא שלא כל כך הבנתי, אלא אם כן יש לך דעה מוקדמת בעניין – כי אמרת דבר והיפוכו.

משה גפני: אמרת שנניח מישהו קיבל התקף לב והוא מתקשר למד"א, אתה אומר - -

נחמן שי: והמשיב הוא מיומן, הוא יודע לתת - -

משה גפני: כן, כן, מאה אחוז.

משה גפני: שאלתי מה יהיה אם יהיה מוקד שבו יישב איש מד"א – אמרת, לא, זה בזבוז זמן, נניח שזה לוקח דקה או שתי דקות – זה זמן קריטי – מה שלה

משה גפני: ערכתי לא לוקח, אבל אני מקבל את מה שאתה אומר וסומך על ועדה שבלאו הכי קיימת בממשלה.

משה גפני: שאלתי אותך לגבי פיגוע.

משה גפני: אמרת שכשיש פיגוע, ויש למשל, חומרים כימיים – אני כבר לא מדבר על מצב כזה, אבל אפילו בפיגוע רגיל של רב נפגעים שצריך את מד"א, וצריך כיבוי אש וצריך את המשטרה וצריך את כולם – שאלתי אותך, שם צריך 911?

משה גפני: אז כשתפסת את השאלה שלי אמרת "לא".

משה גפני: למה, אמרת, מכיוון שהמשטרה מיומנת להעביר את זה לכולם.

משה גפני: אז גם כשיש תאונת דרכים מיומנים.

משה גפני: אתה לא מקבל את ה"מיומנת", אתה אומר שזה זמן שחבל עליו.

משה גפני: ב-911 בפיגוע, ודאי שצריך את המספר הזה, גם לדבריך, אחרת אתה סותר את עצמך – אתה אומר פעם "כן" ופעם "לא".

משה גפני: צריך להעביר את ההודעה כשיש פיגוע, ויש חומרים כימיים צריך להעביר את זה לשבעה מקומות שאליהם צריך לשלוח כוחות.

משה גפני: רק לגבי החלק הזה צריך 911.

משה גפני: רק לגבי זה.

משה גפני: אני לא אמרתי – אם אכן אתה צודק – ואתה איש מקצוע – ויתברר בסופה של המלאכה שהממשלה עושה, וחזקה על משרדי הממשלה הרלוונטיים בעניין שהם לא גוף כמו מד"א – הם משרדי ממשלה – אם הם יגיעו למסקנה שאסור לעשות את זה, זה לא ייעשה.

משה גפני: אם הם יגיעו למסקנה שצריך לעשות את זה במקרים מיוחדים, זה ייעשה במקרים מיוחדים.

משה גפני: אם הם יגיעו למסקנה שאפשר טכנית להעביר את כל מה שאמרת למוקד אחד, כפי שנעשה בכל העולם או בחלק מהעולם המודרני – אז זה יהיה בכול.

משה גפני: עם כל הכבוד, אין אצלי "כזה ראה וקדש".

משה גפני: ההחלטה הזאת על האחדת קווי החירום זה לא כתוב בתורה, זה לא ניתן במעמד הר סיני, לא כתבו את זה בחז"ל, וזאת לא מצווה שאני חייב לעשות אותה.

משה גפני: היא מצווה אם היא אכן תציל חיי אדם, היא עבירה אם זה יהיה ההיפך.

משה גפני: המצב הזה של קו חירום, שוודאי יש מקרים שצריך את זה, שאין בעניין הזה ספק, גם לדבריך – אל תגיד לי "מיומן", "מיומן" אני יכול להגיד לך גם על תאונת דרכים.

משה גפני: צריך את זה, זה יציל חיי אדם, אין בעניין ספק – אני לא לוקח על עצמי את הדבר.

משה גפני: המשרדים – פיקוד העורף, משרד הבריאות, המשרד לביטחון הפנים – כל המשרדים הרלוונטיים לעניין הזה יקבלו החלטה.

משה גפני: ההחלטה שהם יקבלו אני מקבל מראש.

אלי בין: ברשות היושב ראש, אני יכול להשיב?

אלי בין: אני אמרתי, ואני חוזר ואומר: צריך להבדיל בין קבלת הקריאה לבין פיקוד על האירוע.

משה גפני: הבנתי.

אלי בין: בקבלת הקריאה כשהמשטרה מקבלת אירוע היא יודעת להודיע למד"א ולמכבי אש בו זמנית.

משה גפני: אבל למה שלא יהיה מוקד חירום?

אלי בין: זה לא צריך מוקד חירום - -

משה גפני: אה, לא צריך?

משה גפני: בסדר.

אלי בין: - - מכיוון שזה בזבוז משאב, אדוני.

משה גפני: את המשאב תשאיר ליושב ראש ועדת הכספים.

אלי בין: בסדר, זה אני מסכים איתך.

משה גפני: יש לי כמה דברים להגיד על המשאבים ועל החלוקה שלהם.

אלי בין: בסדר, זה אני מסכים איתך, זה נכון.

משה גפני: משאב?

משה גפני: מדברים על חיי אדם.

משה גפני: אגב, זה לא עולה גם כסף.

אלי בין: זה עולה הרבה כסף.

משה גפני: לא חשוב - - -

אלי בין: אבל לא משנה - -

משה גפני: אבל כסף זה לא המקצוע שלך, זה המקצוע שלי.

אלי בין: נכון, זה אני לא יודע לעשות.

משה גפני: בשביל מה אני סחטן?

ישראל חסון: זה לא המקצוע שלך, זה ההובי.

אלי בין: אדוני, אני חוזר ואומר שכל הנושא של קבלת הקריאה הוא זמן קריטי והצלת חיים.

אלי בין: יושבים פה אנשים מהצד השני של השולחן ומהכיוון שלי שלא יודעים אפילו איך מנהלים מוקדים.

אלי בין: הם בחיים לא ניהלו מוקדים, הם רוצים להיות ראשי ועדה - -

משה גפני: איפה?

אלי בין: אני אומר לך.

אלי בין: יש אנשים שהם בעלי אינטרסים ומובילים תהליכים.

אלי בין: הם אומרים את זה בפני הוועדה.

אלי בין: לכן הדברים האלה הם, לדעתי, פסולים - -

משה גפני: אבל למה אתה לא בא עם ראש פתוח לעניין?

אלי בין: חבר הכנסת גפני, אני לא שמעתי שהוועדה המליצה.

אלי בין: הייתה ועדה מקצועית, והיא לא המליצה.

אלי בין: הייתה אמירה של ד"ר לב שהוא איש מקצוע מהמעלה הראשונה, והוא לא צריך את השבחים שלי, הוא המשנה למנכ"ל משרד הבריאות.

אלי בין: הייתה אמירה שלא הייתה פסילה מכיוון שיש קו שמובילים אותו נגד מגן דוד אדום כדי לעשות איזשהו תהליך.

אלי בין: זה בסדר.

אלי בין: אז בוא נשים את הדברים - -

משה גפני: לא היה ולא נברא, לא משל ולא נמשל.

אלי בין: לא ד"ר לב, לא ד"ר לב.

משה גפני: לא ד"ר לב ולא אני, אז מי נשאר?

אלי בין: אז תכף אני אראה לך.

אלי בין: אם הייתה פה אמירה של ועדה מקצועית שהייתה אומרת, רבותיי, אנחנו ממליצים.

אלי בין: הרי מינו פה ועדה.

אלי בין: הוועדה לא המליצה, לא אמרה, בואו תעשו את זה כי זה הדבר הנכון לעשות במדינת ישראל.

אלי בין: זה לא מה שקרה, חבר הכנסת חסון.

אלי בין: הוועדה לא באה ואמרה, צריך לעשות את זה.

אלי בין: היא בדיוק אמרה דברים עם הסתייגויות.

אלי בין: באו שרים או פוליטיקאים או אנשים אחרים, ואמרו, בואו בכל זאת נעשה את זה.

אלי בין: אז קחו את זה למקומות האלה.

ישראל חסון: אנחנו שנינו באנו מבתי ספר שניהלו חפ"קים.

אלי בין: אני לא מדבר על חפ"ק, אדוני.

ישראל חסון: אתה מדבר פה על חפ"ק.

אלי בין: על חפ"ק אחוד אני מסכים איתך.

אלי בין: על חפ"ק אני בכלל לא מדבר.

משה גפני: אני לא יודע על מה אתה מדבר, אבל אתה כל הזמן מדבר.

ישראל חסון: אלי, הדיון פה, כפי שאני מבין, הוא על מוקד חירום שיודע בסופו של דבר לקבל את כל הקריאות ולנתב.

אתי בנדלר: לא.

ישראל חסון: מה "לא"?

ישראל חסון: אז על מה?

אתי בנדלר: זה מה שניסיתי שלוש פעמים לברר, והתשובה הייתה – לא לנתב, אלא בעצמו להפעיל את הכוחות.

ישראל חסון: אתם כבר עושים עכשיו את האפליקציה של הצעת החוק.

ישראל חסון: מה אומרת הצעת החוק?

ישראל חסון: אני מניח שהוא לא מורשה.

ישראל חסון: אני מכיר אותו – הצניעות היא לא המעלה הבולטת, אבל היא קיימת בצורה נכבדת.

ישראל חסון: אני משוכנע שהוא לא ישב ובעיני רוחו חזה איך ייראה המבנה, ומה תהיה חלוקת הכיסאות.

ישראל חסון: הוא אמר, אני רוצה שהציבור יחייג למספר אחד, והמספר הזה יידע לנתב.

ישראל חסון: אני טועה?

ישראל חסון: זה מה שהוא רוצה.

אתי בנדלר: אני קוראת כרגע ציטוט מדבריו של חבר הכנסת גפני אחרי שניסיתי לברר את הדברים.

אתי בנדלר: מדובר במוקד מאוחד שבו יושבים אנשי המקצוע.

משה גפני: נכון.

משה גפני: זה ניתוב לתוך המוקד.

משה גפני: את שאלת שאלה נכונה.

משה גפני: את שאלת לגבי הנושא של משרד האוצר – כרגע הניתוב הוא בתוך המוקד.

משה גפני: הוועדה תחליט אחרת – אני משנה את דעתי.

ישראל חסון: גברת בנדלר, אני מוכן להגיד לחבר הכנסת גפני, תקל רק מההגדרה הזאת.

ישראל חסון: אם תלך רק על מה שנאמר – מוקד אחד שיודע לנתב לוח הזמנים הוא זניח מבחינת אלי בין.

ישראל חסון: אני טועה?

אלי בין: כן.

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: הוא אמר שזה בדיוק מה שמעכב הצלת חיי אדם.

ישראל חסון: לא, אתי, לא.

כרמל שאמה-הכהן: קודם כול במספר אחד יש קיצור ברור בלוח הזמנים בהגעה לכתובת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בלהודיע, כן.

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי.

כרמל שאמה-הכהן: לפחות על השלב הזה אין ויכוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד רגע זה עוד לא הבנתי.

ישראל חסון: בחלק לא מבוטל מהמקרים שמר בין וארגונו עוסקים בהם, זה דברים שגורם אחר מפעיל אותם לא באופן ישיר.

ישראל חסון: המשטרה לא מפעילה אותך ושולחת אותך?

אלי בין: מדי פעם.

אלי בין: זה זניח מאוד.

ישראל חסון: בפיגוע, מי מפעיל אותך?

עוזי בשן: הציבור.

ישראל חסון: מה זה "הציבור"?

ישראל חסון: זה המוקד שמקבל - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלי, לא נעים לי מה שאתה עושה עכשיו, ברצינות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מנסים להיות בראש פתוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת איתך, אלי, אני עדיין לא פוזלת.

אלי בין: אני מסתכל עלייך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה heading agenda ואתה לא מדבר עליה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגיד מה ה-heading agenda.

ישראל חסון: אלי, בעברית הכי פשוטה – מה זה "זניח" / "לא זניח"?

ישראל חסון: היום שוטר במוקד 100 שמקבל ידיעה על פריצה עם נפגע, יודע להתקשר אליך?

ישראל חסון: זה יום לימודים ארוך בשביל להכשיר אותו?

אלי בין: לא.

ישראל חסון: קריאה על פריצה שכתוצאה ממנה יש שריפה – השוטר – ודרך אגב, זאת חיילת שבחדר אחר שלנו אנחנו מאשרים אותן, והן יושבות שם שנה וחצי-שנתיים, אלה חיילות בשירות המשטרה.

ישראל חסון: היא יודעת להתקשר אליך ולמגן דוד?

ישראל חסון: היא יודעת.

ישראל חסון: זאת אומרת שהדיון כרגע, האם יכול להתקיים מוקד אחד שיודע לנתב – אני חושב שפה אתם מתחפרים.

ישראל חסון: אני מבין את גברת בנדלר שחידדה ואמרה שבאותו מוקד לא יישבו 20 איש, וכל אחד ייקח שיחה – אחד מארגון איחוד והצלה, אחד מארגון הצלה ועזרה, אחד מארגון הצלה ורווחה – לא זאת הכוונה.

ישראל חסון: שם הנקודה.

ישראל חסון: בעיניי, זאת הנקודה.

לאה ורון: אז למה הכוונה, שטכנולוגית זה יועבר אוטומטית למוקדים השונים?

ישראל חסון: טכנולוגית את יכולה להעביר את זה לכל הגופים האלה במכה אחת, מה הבעיה?

ישראל חסון: אם הגיעה עכשיו שיחה למוקד בסוגיה של בעיה רפואית או תאונת דרכים זה עף אוטומטית - - -

לאה ורון: אז מישהו צריך - - -

אלי בין: אבל יש לך את זה היום.

לאה ורון: אז כן יש שהות והעברה של שיחה.

ישראל חסון: אין שום שהות.

לאה ורון: אני לא מבינה מה אדוני מציע.

כרמל שאמה-הכהן: הוא אומר שהיום יש 112 לכל - -

ישראל חסון: אני אסביר לך את זה: אני ראיתי עכשיו תאונת דרכים – הטלפון הראשון שאני מחייג זה 100; הטלפון השני שאני צריך לחייג זה מאה ומשהו, ואז הם מודיעים לי כבר - -

משה גפני: מה זה "מאה ומשהו"?

ישראל חסון: לא זוכר את המספר של מד"א.

ישראל חסון: אני לא זוכר, אני מצטער.

משה גפני: אתה לא צריך להצטער, זה המצב.

ישראל חסון: מראש אם אני מגיע למגן דוד סביר להניח שהם יגידו שכבר קיבלו.

ישראל חסון: אם חס וחלילה יש שם גם רכב בוער אז אני צריך להתקשר לעוד איזשהו מספר שאני גם לא זוכר בדיוק מהו; ואם זה קורה מתחת לקו מתח אז אני צריך לחייג עוד מספר - -

לאה ורון: 112 אתה תזכור?

משה גפני: טלפון אחד יזכרו.

ישראל חסון: לאה, אני עונה לך.

ישראל חסון: מה זה המוקד הזה?

ישראל חסון: המוקד הזה, בתפיסת העולם שלי הוא שאזרח מתקשר ואומר, אדוני, יש פה תאונה עם נפגעים, והרכב בוער מתחת לקו מתח גבוה, אותו מוקד לוחץ על כפתור, ומעיף את השיחה ואת האינפורמציה הזאת לחמישה גורמים בו זמנית.

לאה ורון: עכשיו תעשה לי אותה הדמיה לגבי אדם שיושב במוקד ומתקבל צלצול, ואני אומרת, שוכב לידי אדם - -

משה גפני: אחרי שהוא מסביר לך ממד"א, אני אסביר לך גם כן.

לאה ורון: - - שוכב לידי בבית אדם שנפל, אני לא כל כך מבינה מה יש לו, אולי התקף לב – מה קורה מאחורי הדברים - - -

קריאה: אפשר להשמיע הקלטה?

ישראל חסון: עכשיו זאת בדיוק הנקודה שאלי לא רוצה לשים אותה על השולחן, ואני לא מייצג אותו, אלא עושה עכשיו אינטרפרטציה.

ישראל חסון: מה הבעיה היום של מד"א?

ישראל חסון: בתא שטח נתון פועלים 5-4 גופי הצלה - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה פועלים?

ישראל חסון: בירושלים, למשל.

אתי בנדלר: במתן עזרה רפואית ראשונה.

ישראל חסון: כשבן אדם מתקשר היום רוב האנשים זוכרים מוקד מד"א ומחייגים למד"א.

ישראל חסון: גופי הצלה אחרים שלכאורה יכולים לפעמים גם להגיע – אולי, ואני אומר את המילה "אולי" כי אני לא בדקתי את זה אמפירית – אולי יכולים להגיע במהירות של שלוש דקות מהר יותר – זה לא מגיע אליהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

ישראל חסון: אני עונה לך.

אלי בין: אתה טועה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, לעניין.

ישראל חסון: זה לעניין.

כרמל שאמה-הכהן: לעניין של השורה התחתונה.

ישראל חסון: זה בדיוק העניין.

ישראל חסון: זאת הנקודה שהיום, מה שרוצה חבר הכנסת גפני זה לקחת את כל אותם גופים וולונטריים פעילים ולהביא אליהם את האינפורמציה, ובאותו רגע הם מתחרים בצורה כזאת או אחרת עם המונופול של מד"א בקטע הזה – או לא "המונופול", לא רוצה להשתמש במילה הזאת.

ישראל חסון: הבכורה.

ישראל חסון: זאת הנקודה.

אלי בין: אז תגידו את זה.

ישראל חסון: כל היתר זה טיעונים זניחים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני מצטערת, ישראל.

ישראל חסון: זניחים.

ישראל חסון: משום שלרכוש מיומנות לפתור בעיה של הזרמת מידע במהירות רבה – אם במדינת ישראל לא יודעים להעביר אינפורמציה ל-300 גורמים בשנייה אז אני מוכן להביא את מד"א לאותם גורמים כדי שיראו איך מעבירים אותה אינפורמציה ל-300 גורמים, בלי עיכוב.

ישראל חסון: אני מוכן לעשות סיור הפוך למד"א.

ישראל חסון: לא זה הדיון.

ישראל חסון: הדיון הוא על מעורבות של גופי ההצלה הנוספים בעוגה.

ישראל חסון: זה קונספט שמדינת ישראל צריכה להחליט אם היא רוצה מד"א גדולה, חזקה ועוד יותר גדולה ממה שהיא היום, וטובה - -

כרמל שאמה-הכהן: תודה, חבר הכנסת חסון.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

זאב צוק רם: אני מהמטה לביטחון לאומי.

זאב צוק רם: אני קצת מבין בחירום ובהיערכות לחירום.

זאב צוק רם: מדינת ישראל זקוקה למוקד מרכזי שיאגד, יפעיל ויתזמן את כלל גופי החירום וההצלה במדינת ישראל.

זאב צוק רם: אני לא נכנס כרגע למה שחבר הכנסת חסון אמר לגבי גופי הצלה נוספים, אבל אין ספק - -

משה גפני: אני לא דיברתי על זה.

משה גפני: אני מדבר על הרעיון הכללי.

משה גפני: הוא איש חכם אבל אני לא העליתי את זה.

זאב צוק רם: בתפיסה חירומית אין ספק שיש מקום כי עלו כאן רק המשטרה, מד"א, כב"א.

זאב צוק רם: ישנם גופים נוספים: הגנת הסביבה לחומרים מסוכנים, כל יחידות החילוץ האזוריות של מדינת ישראל שנמצאים בכל מיני מקומות שהולכים להוציא אנשים מנקיקים ומואדיות וכולי – גם אותם צריך להפעיל מהר.

זאב צוק רם: אנשים לא זוכרים את כל המספרים.

זאב צוק רם: לכן יש מקום לרכז את כל החילוץ, ההצלה והחירום תחת מענה אחד.

זאב צוק רם: הם יודעים לתת את הניתובים המתאימים, הם יודעים לתזמן את מי שצריך, כולל אפילו להזניק מסוק חילוץ של חיל האוויר.

זאב צוק רם: לכן יש לזה חשיבות.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: יש לי שאלה לחברי הכנסת: אתם מעוניינים להעביר את ההצעה הזאת לקריאה ראשונה בהסכמה ובין לבין גם המציע התחייב וגם אני מתחייב שנקיים סיור במוקד מד"א כדי ללמוד את זה לעומק בצורה חריגה - -

נחמן שי: - - - הממשלתית?

נחמן שי: מתי היא גומרת את העבודה שלה?

כרמל שאמה-הכהן: הממשלה זה ממשלה.

נחמן שי: זה יכול להיות מרכיב.

נחמן שי: נשמע גם מהם.

משה גפני: אני גם מתכוון לחכות לזה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מתכוון ללמידה עצמית.

כרמל שאמה-הכהן: נצא לסיור במד"א.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני כבר הייתי במד"א ועשיתי סיור.

ישראל חסון: אני בעד לתת למד"א את הזכות לייצג את עמדתה בצורה - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול שאלה, בבקשה, אדוני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: א', אני מסכימה עם ההצעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני במקרה הייתי במד"א וכבר עשיתי שם סיור - -

משה גפני: אבל לא היית איתי יחד.

כרמל שאמה-הכהן: אבל לעניין, הדיון הבא כבר בפתח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה עדיין לשאול או שאנחנו נחכה לוועדה, כי אני חושבת שהרעיון מעולה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עדיין אני רוצה לשאול מה קורה במקרה שהתקשר בן אדם, וצריך לעשות לו החייאה במקום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שמטריד אותי.

משה גפני: יושב איש מד"א.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה, בחירום?

כרמל שאמה-הכהן: אין טוב ממראה עיניים ומשמע אוזניים, וכשנצא אליהם למוקד ונבקר אצלם, נשמע ונראה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאלה שיתקשרו, והוא יאמר לו בטלפון, תעשה לו ככה, תעשה לו ככה.

כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא ייקח סיכון בחיי אדם.

משה גפני: אבל - - - פיקוח נפש לחלל את יום הכיפורים.

משה גפני: לספק הזה שאת מעלה אני אסכים?

אנסטסיה סורוקינה: אני ממשרד האוצר.

אנסטסיה סורוקינה: יש פה אמירות לכאן ולכאן.

אנסטסיה סורוקינה: בכל מקרה אנחנו מבקשים לתאם את עבודת ההמשך איתנו אם זה מגיע להצעת חוק ממשלתית או בהמשך – הצעת חוק פרטית, שזה יתואם איתנו.

משה גפני: נראה לך שאני אזוז בלי משרד האוצר, ואני אעשה ההיפך – זאת אומרת אני אעשה מה שאתם אומרים?

משה גפני: ודאי שמתואם.

אתי בנדלר: אנסטסיה, התיאום של הצעת החוק הממשלתית בוודאי ייעשה עם משרד האוצר.

אתי בנדלר: אני מציעה לך שאם הוועדה תאשר היום נוסח זה או אחר שמיד נקרא אותו לקריאה ראשונה, אני אצטרך ממך בתוך הזמן שיושב ראש הוועדה יקצוב – וזה בוודאי יהיה ימים ספורים בלבד – הערכה תקציבית לגבי הצעת החוק הזאת.

אנסטסיה סורוקינה: זה לא ממני.

אנסטסיה סורוקינה: הערכה תקציבית לא תבוא ממני, זה הערכה תקציבית של הגופים.

אנסטסיה סורוקינה: רציתי להתייחס גם לזה.

אתי בנדלר: אני מודיע לך שלפי חוק יסודות התקציב מי שצריך לתת את ההערכה התקציבית זה שר האוצר או נציגו.

אתי בנדלר: אם לא תהיו מסוגלים לתת הערכה תקציבית כך יירשם בדברי ההסבר של הצעת החוק.

אנסטסיה סורוקינה: אין בעיה, זה על סמך נתונים שהגופים מעבירים אלינו, בכל מקרה.

אתי בנדלר: זה יהיה תוך פרק הזמן שיושב ראש הוועדה יקצוב.

אנסטסיה סורוקינה: עלות התקציבית לא ברורה.

אנסטסיה סורוקינה: לא ברור אם יש חיסכון או אם יש עלות תקציבית.

אנסטסיה סורוקינה: אם יש חיסכון זה מבורך, זה יישאר לגופים.

אנסטסיה סורוקינה: הגופים צריכים ליצור משהו שבאמת - - -

אתי בנדלר: אנחנו לא שומעים אותך.

אתי בנדלר: היא מדברת על העלות התקציבית, ואני הסברתי כששוחחתם ביניכם שאני חייבת לציין את זה בדברי ההסבר, אלא אם כן יודיע לי אגף התקציבים שהם לא מסוגלים למסור הערכה תקציבית, ועכשיו היא מגיבה לעניין הזה.

כרמל שאמה-הכהן: גפני, ככה זה?

משה גפני: תסמוך עליהם.

משה גפני: כשזה יהיה מעשי לקריאה השנייה והשלישית אז הם יגידו שנעשה קיצוץ רוחבי כדי לממן את זה אף על פי שזה יחסוך כסף.

משה גפני: הם עושים קיצוץ רוחבי גם כשיש חיסכון בכסף.

משה גפני: אבל הם בחורים טובים, שלא תהיה לך אי הבנה.

אתי בנדלר: אני צריכה לקבל את זה, חבר הכנסת גפני, לפני הקריאה הראשונה, לצורך פרסום ברשומות לקריאה הראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר, הוא ידאג לזה.

משה גפני: אמרתי את זה מאוד ברור: שר האוצר או נציגו צריכים להגיד את הערכת המחיר.

משה גפני: לפי דעתי, אין לזה עלות תקציבית.

אנסטסיה סורוקינה: רגע, עוד לא סיימתי, אפשר להמשיך?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

קריאה: איך תכשיר את האנשים?

משה גפני: אתם הרי לא מכשירים את האנשים.

משה גפני: המשטרה מכשירה את האנשים.

כרמל שאמה-הכהן: גפני, תן להם להתקדם כדי שנסיים.

אנסטסיה סורוקינה: אם יש חיסכון זה יישאר לגופים, משרד האוצר לא יבוא לקחת אותו.

אנסטסיה סורוקינה: אם הגופים מצליחים ליצור משהו טוב וחסכוני זה בסדר, זה מבורך.

אנסטסיה סורוקינה: אם יש עלות תקציבית אנחנו צריכים שזה יבוא מהמסגרת התקציבית הקיימת של המשרדים.

אנסטסיה סורוקינה: לא ברור לי עדיין מה הלו"ז, אבל כרגע אנחנו נכנסים לדיוני תקציב.

אנסטסיה סורוקינה: אם הגופים רוצים ליצור משהו בלוח זמנים קצר ומספיקים להגיע אלינו בדיוני תקציב, זה יהיה טוב כי ככה אנחנו נוכל להקצות לזה גם תקציב.

נסים זאב: יש לכם הערכה?

נסים זאב: אולי זה יוזיל.

משה גפני: לא, היא לא יודעת.

נסים זאב: יש לכם הערכה או סתם - -

משה גפני: היא לא יודעת, היא אמרה.

אנסטסיה סורוקינה: עד עכשיו לא הייתי מעורבת בעבודה על זה.

נסים זאב: אולי זה יוזיל.

אנסטסיה סורוקינה: אולי זה יוזיל.

אנסטסיה סורוקינה: אני אומרת – אם זה יוזיל זה טוב מאוד.

כרמל שאמה-הכהן: נציג כיבוי והצלה, בבקשה.

עוזי בשן: אני נציג שירותי הכבאות.

עוזי בשן: חבר הכנסת גפני, כל הצעת חוק להצלת חיים היא מבורכת.

עוזי בשן: אנחנו כאן בשליחות של הצלת חיים, ואנחנו נתמוך בכל הצעה כזאת.

עוזי בשן: לדעתי, חסרים כאן המון נתונים כדי בכלל לחשוב להציג את זה בתור הצעת חוק.

עוזי בשן: קודם כול צריך להבין מה קורה בשטח.

עוזי בשן: היום יש שלושה סוגי מוקדים מאוד חזקים במדינת ישראל: המשטרה, מד"א ושירותי הכבאות.

עוזי בשן: חלקם מפוזרים יותר, חלקם פחות.

עוזי בשן: אבל עדיין שלושה מוקדים מאוד חזקים עם שרידות מאוד גבוהה ועם יכולות מקצועיות מאוד גבוהות.

עוזי בשן: כדי להגיע למוקד אחוד צריך קודם כול ללמוד את כל אחד מהגופים – אם בכלל אפשר להגיע למצב כזה.

עוזי בשן: הנושא של העברת הודעות בין אחד לאחר – אמר חבר הכנסת חסון שכבר יצא, וחבל – באמת בלחיצת כפתור אפשר היום להודיע ל-300 גופים אחרים תוך שנייה את כל מה שרוצים.

עוזי בשן: אני בטוח שעם תקצוב קטן של חברתנו אנסטסיה נוכל לפתור את הבעיה הזאת.

משה גפני: אני יכול לדעת למה אתה מרים לה להנחתה עכשיו?

עוזי בשן: אני פשוט מכה על הברזל כשהוא חם.

משה גפני: אתה מבקש ממנה תקציב קטן.

עוזי בשן: אני חוסך לה הרבה עבודה.

עוזי בשן: הבעיה להעביר את ההודעה בין גוף לגוף - -

משה גפני: אבל זה מה שאמר היושב ראש.

משה גפני: היושב ראש אמר, אנחנו נעשה - - -

עוזי בשן: הפתרון מאוד פשוט ולא צריך עכשיו באמת לעשות מהפך בכל מדינת ישראל רק בשביל זה.

כרמל שאמה-הכהן: סכם, אדוני.

עוזי בשן: אנחנו בכל אופן לא מכירים שום סקר שגרם לאזרחים לקבל שירות פחות טוב כי הם הגיעו קודם כול למד"א כאשר הם נדרשו להגיע למכבי אש או להפך.

עוזי בשן: היחס בין השיחות הנכנסות לבין השיחות הטועות הוא מאוד זניח - -

משה גפני: אתה לא מכיר סקר כזה?

עוזי בשן: לא, אני לא מכיר.

משה גפני: אבל אני מכיר הרבה מאוד מקרים.

משה גפני: מקרה אחד שהיה לאחרונה – מישהו שקרוב פה לחברי הכנסת, שהלכו לאיבוד באזור ים המלח, ולקח להם רבע שעה כדי לדעת לאן להתקשר בכלל.

משה גפני: רבע שעה לקח להם – זה היה יכול לעלות בחיי אדם, ולשמחתנו הרבה, בסופו של דבר הם פנו אליי, אני הגעתי למוקדים וחילצו אותם אחרי חמש שעות.

עוזי בשן: אני יכול להבטיח לך שגם במוקד ארצי זה יכול לקרות.

עוזי בשן: על פי מקרי קצה לא קובעים - -

משה גפני: אני מקבל את כל מה שאתה אומר – לא נתקדם בלי זה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה מוכן לסכם?

עוזי בשן: עוד משפט אחד לסיכום: שירותי הכבאות עדיין לא הגישו את חוק שירותי הכבאות החדש.

עוזי בשן: אין ספק שגם עם החוק הזה שהצעת – שוב, אני אומר, חוק להצלת חיים הוא מבורך אם אכן הוא מציל חיים.

עוזי בשן: גם אם החוק הזה יעבור מחר אני לא חושב שניתן יהיה ליישם אותו בשירותי הכבאות מכיוון שאנחנו עדיין - -

משה גפני: הוא לא עובר מחר.

משה גפני: יש התחייבות של היושב ראש, יש התחייבות שלי.

עוזי בשן: עדיין חוק שירותי הכבאות לא עבר, ולכן לא ניתן יהיה ליישם את זה בשירותי הכבאות.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: יש לביטחון פנים, משטרת ישראל, משהו לומר?

קריאה: לא.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אין הערות.

נתי ביאליסטוק: אדוני, הערה קצרה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, הערה קצרה.

נתי ביאליסטוק: הערה מאוד קצרה, אני אמרתי את זה בתחילת דבריי.

נתי ביאליסטוק: אני מקווה שהדיון פה הבהיר ששר התקשורת לא צריך להיות השר האחראי על החוק הזה.

נתי ביאליסטוק: אני מבקש אם אפשר לשנות את זה לשר אחר או השר שתקבע הממשלה.

אתי בנדלר: עוד לא קראנו.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להקריא את הסעיפים, בבקשה.

אתי בנדלר: כמובן, השם ייגזר בסופו של דבר מתוכן החוק.

אתי בנדלר: הגדרות 1.

אתי בנדלר: בחוק זה – "חיוג מקוצר" – חיוג בן שלוש ספרות; "קו חירום" – קו טלפון המקשר לשירותי חירום של משטרת ישראל, מגן דוד אדום, מכבי האש, וכל גוף אחר שיקבע השר; "השר" – שר התקשורת.

אתי בנדלר: אתה מעוניין קודם לשמוע הערות לסעיף 1?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

אתי בנדלר: קודם כול, מי יהיה השר – נתחיל בסוף.

נחמן שי: עלתה פה הערה של שילוב גורמים נוספים בגלל שלושת הגדולים שהצטרפו.

כרמל שאמה-הכהן: השר לביטחון פנים?

משה גפני: השר לביטחון פנים.

יואל הדר: לא, לא.

יואל הדר: זה השר שתקבע הממשלה.

יואל הדר: לא להיכנס לזה בשלב זה.

משה גפני: אבל זאת חקיקה.

משה גפני: אנחנו חייבים לקבוע עכשיו בחוק.

משה גפני: הרי אי אפשר להעביר חוק אם לא נקבע.

משה גפני: אני מתחייב – כבר התחייבתי מיליון פעם – מה שהממשלה תחליט, את זה אנחנו נעשה בסוף.

יואל הדר: עדיף שזה יהיה השר שתקבע הממשלה.

משה גפני: בגלל שזה חוק.

משה גפני: מה זה "השר שתקבע הממשלה".

משה גפני: מי זה השר?

אתי בנדלר: בחוק רשות השידור השר מוגדר שם כשר שהממשלה ממנה.

משה גפני: אם ככה זה בסדר.

משה גפני: טוב שלא למדתי משפטים.

כרמל שאמה-הכהן: ואם הממשלה לא ממנה?

נחמן שי: וככה נראית הרשות.

משה גפני: אם היועצת המשפטית אומרת שאפשר, אני בעד.

כרמל שאמה-הכהן: נחמן, אנחנו מסדרים את זה.

כרמל שאמה-הכהן: יהיה שר, תאמין לי.

נחמן שי: אי אפשר להעביר את זה - - -

כרמל שאמה-הכהן: רגע.

כרמל שאמה-הכהן: מה קורה אם הממשלה לא קבעה שר?

אתי בנדלר: אז הממשלה כגוף קולגיאלי כולה היא אחראית על החוק.

כרמל שאמה-הכהן: אז אפשר לשים ברירת מחדל?

אתי בנדלר: ואם לא מינתה, לקבוע?

אתי בנדלר: אוקיי.

אתי בנדלר: ואם לא מינתה, תוך כמה זמן?

קריאה: 30 יום.

אופיר אקוניס: - - - השר לשיפור הקשר עם הציבור.

לאה ורון: הוא הוזמן לדיון ולא מצא לנכון להגיע או לשלוח נציג.

משה גפני: אני מציע שזה יהיה השר שתקבע הממשלה.

משה גפני: לא קבעה הממשלה – יהיה השר לביטחון פנים.

אתי בנדלר: תוך כמה זמן?

כרמל שאמה-הכהן: 90 ימים.

אתי בנדלר: 90 ימים מיום תחילתו של החוק?

אתי בנדלר: 30 ימים מיום תחילתו של החוק?

משה גפני: 90 ימים מיום תחילתו של החוק.

יואל הדר: לא ברירת מחדל.

יואל הדר: השר שתקבע הממשלה תוך 30 יום.

יואל הדר: היא מחויבת לקבוע.

כרמל שאמה-הכהן: מה הפחד?

כרמל שאמה-הכהן: הממשלה תקבע, אל תדאג.

משה גפני: אני אומר לך, ברגע שהחוק הזה יעבור השרים יתחילו לריב מי יהיה בעל הבית.

משה גפני: אתה תתחרט.

יואל הדר: אני לא אתחרט.

יואל הדר: יש פה גם מד"א וגם ארגונים שלא קשורים למשרד לביטחון הפנים.

משה גפני: אנחנו נודיע שאין לזה עלות כספית, אבל אחרי שהחוק יעבור הרי ניקח כסף מהאוצר.

משה גפני: שלא יהיה רשום בפרוטוקול, אין לזה עלות כספית.

אתי בנדלר: לגבי הגדרה של "קו חירום".

אתי בנדלר: כפי שכתוב כאן - -

לאה ורון: אז מה הוחלט לגבי השר?

אתי בנדלר: השר הוא השר שהממשלה מינתה או קבעה לעניין - - -

משה גפני: לאחר קבלת החוק – 90 יום.

אתי בנדלר: ואז תהיה הוראה נוספת שאם לא מינתה הממשלה תוך 90 ימים מיום תחילת החוק, השר יהיה השר לביטחון הפנים.

נסים זאב: אפשר שזה יהיה שר ללא תיק?

נסים זאב: יש הרבה שרים.

אתי בנדלר: יכולים למנות שר ללא תיק.

יואל הדר: - - -

כרמל שאמה-הכהן: עמדתך ברורה.

כרמל שאמה-הכהן: אין לנו אלטרנטיבה יותר טובה כרגע.

יואל הדר: - - - תוך 90 יום וזהו.

כרמל שאמה-הכהן: לא נשאיר את זה ככה.

יואל הדר: בכל מקרה היא חייבת.

יואל הדר: היא חייבת לכבד את החוק.

אתי בנדלר: אני אתן לך כמה דוגמאות שאולי גם קשורות למשרד שלכם שלא בדיוק הקפידו על ההוראות.

אתי בנדלר: לא יכול להיות, אה?

משה גפני: אין לך מה לדאוג, זה יהיה מה שהממשלה תחליט.

משה גפני: זאת האמת.

אתי בנדלר: לגבי ההגדרה "קו חירום".

אתי בנדלר: אני קוראת שוב את מילות ההגדרה כמוצע: "קו טלפון המקשר לשירותי חירום של כל הגופים".

משה גפני: שבו יימצאו.

אתי בנדלר: בעצם מדובר במוקד שבו יושבים נציגי שירותי החירום של משטרת ישראל, מגן דוד אדום, מכבי אש.

אתי בנדלר: השאלה היא אם "וכל גוף אחר שיקבע השר" או "יקבע השר באישור ועדת הכלכלה"?

משה גפני: כן, זה בסדר.

משה גפני: מצוין.

כרמל שאמה-הכהן: "וכל גוף אחר שיקבע השר באישור ועדת הכלכלה".

משה גפני: מצוין.

אתי בנדלר: עוד הערות לסעיף 1?

זאב צוק רם: אם אפשר להעיר: אני חושב שצריך לכתוב: "מוקד של קווי חירום".

זאב צוק רם: זה צריך להיות מוקד חירום המפעיל את כלל גופי החירום וההצלה במדינת ישראל.

זאב צוק רם: זה לא מוקד של קווי חירום.

אתי בנדלר: לא כתבתי "מוקד של קווי חירום" – כתבתי "מוקד שבו יושבים נציגי שירותי חירום".

משה גפני: בזה נדון לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

משה גפני: נשאיר את זה בינתיים ככה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו עכשיו רק בבסיס, עוד אף אחד לא אומר שהצעת החוק הזאת תהפוך לחוק.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוד רחוקים משם.

כרמל שאמה-הכהן: אני רואה הרבה בעיות עם זה.

אתי בנדלר: אני קוראת את סעיף 2 ונדמה לי שהוא לא מתיישב עם ההגדרה: איחוד קווי חירום טלפוניים 2.

אתי בנדלר: (א) קווי החירום יאוחדו למספר טלפוני אחד, שאליו ניתן יהיה להתקשר בעת חירום, באמצעות חיוג מקוצר וללא תשלום.

אתי בנדלר: נדמה לי שזה לא מתיישב עם ההגדרה.

משה גפני: זה כן מתיישב.

משה גפני: פסקה (ב) לא מתיישבת.

אתי בנדלר: כי קווי החירום לא יאוחדו למספר טלפוני אחד.

אתי בנדלר: בעצם מה שצריך לומר זה שניתן יהיה להתקשר אל קו החירום בעת חירום באמצעות חיוג מקוצר ללא תשלום.

משה גפני: זה לא "בעת חירום".

משה גפני: "בעת חירום" זה יוצא כאילו שזה חירום - -

אתי בנדלר: "ניתן יהיה להתקשר לקו החירום באמצעות חיוג מקוצר ללא תשלום" – במקום כל מה שאמור.

משה גפני: מצוין.

נתי ביאליסטוק: לא רק בעת חירום, גם בעת רגיעה.

משה גפני: כן, היא הורידה את המילה "חירום".

אתי בנדלר: "קו החירום" זה ההגדרה, כפי שהגדרנו אותו.

אתי בנדלר: ניתן יהיה להתקשר אליו ללא תשלום בחיוג מקוצר.

אתי בנדלר: המשך הקראה: סעיף (ב): (ב) במוקד של קווי החירום יהיה מענה אנושי לפניות החירום של הציבור, שיפנה את המתקשרים לגורמים המתאימים לטיפול באירוע.

אתי בנדלר: שוב, זה מחייב התאמה להגדרה כפי שהצענו.

נחמן שי: פה צריכים לעשות פרוטוקול שלם – מי הגורם, איזה גורם, צריכים לחשוב מקצועית.

אתי בנדלר: "במוקד החירום יהיה מענה אנושי לפניות הציבור" – אני לא כותבת "החירום", ואני לא צריכה את המילים: "שיפנה את המתקשרים לגורמים המתאימים לטיפול באירוע".

אתי בנדלר: הגורם המתאים יענה במוקד החירום.

אתי בנדלר: אנחנו ננסח את זה בצורה אחרת.

אתי בנדלר: יכול להיות שזה מיותר.

אתי בנדלר: יכול להיות שכל זה ישתנה בהתאם לנוסח.

אתי בנדלר: ביצוע 3.

אתי בנדלר: השר ממונה על ביצוע חוק זה.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הסעיפים וההתאמות?

משה גפני: אני יכול להצביע?

לאה ורון: כן, אדוני.

לאה ורון: אתה מצביע במקום חבר הכנסת אייכלר; נסים זאב מצביע במקום חבר הכנסת דוד אזולאי; חבר הכנסת אברהם דואן מצביע במקום חבר הכנסת יואל חסון.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: בעד – רוב

כרמל שאמה-הכהן: נמנעים – אין

כרמל שאמה-הכהן: התקבל פה-אחד.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק הוכנה רק לקריאה ראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: לאור הבעיות שעלו היום בדיון הוועדה תצא באופן חריג לפני הדיון הבא בנושא לביקור במד"א או בכל מוקד חירום אחר שיזמין - -

עוזי בשן: בכל מוקדי החירום, אדוני היושב ראש.

כרמל שאמה-הכהן: נעשה סיור מרוכז, יום חירום.

כרמל שאמה-הכהן: אבל למד"א התחייבנו על כך.

אתי בנדלר: אדוני, לפני שאתה נועל את הישיבה, נא לקצוב לאגף התקציבים במשרד האוצר את מספר הימים להגשת הערכת עלות תקציבית.

כרמל שאמה-הכהן: עד תום השבוע הזה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה, הישיבה נעולה.