ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 125, 2012-03-05 09:30

רונית תירוש: בוקר טוב.

רונית תירוש: שבוע טוב.

רונית תירוש: אנחנו נפתח את הדיון בנושא הצעה לסדר שהגיש חבר הכנסת ברוורמן: עידוד חזרתם של אנשי מחקר ופיתוח לארץ, ולפני שנאפשר למר ויגדור – מנכ"ל המועצה להשכלה גבוהה להציג את המצגת, נבקש מחבר הכנסת אבישי ברוורמן לפתוח את הדיון.

אבישי ברוורמן: גבירתי יושבת הראש, ידידיי, נמצא פה גם דן וילנסקי שעוסק בדברים האלה, רק אומר שלושה דברים.

אבישי ברוורמן: היום יש משבר מאד חמור בארצות הברית, דיברנו על זה כבר מזה שנים, בישראל עדיין 50% מן הפרופסורים באוניברסיטאות הם מעל גיל 55, נכון שיש אומרים שזה גיל צעיר, אבל בעוד עשר שנים הם יצאו לפנסיה.

אבישי ברוורמן: בארצות הברית, בקנדה ובאוסטרליה המספרים הרבה יותר נמוכים וכמובן בעוד עשר שנים יהיה פה אסון ולכן, צריך להגדיל בצורה משמעותית את מספר התקנים לאנשים צעירים כדי שהתחלופה תהיה תחלופה רצינית וכאן יש שתי נקודות: האחת, ההזדמנות הגדולה היא שצעירים מדהימים שנמצאים בארצות הברית במיוחד, עקב המשבר בארצות הברית, רוצים לחזור הביתה.

אבישי ברוורמן: להחזיר שלוש מאות או ארבע מאות מדענים בבת אחת – אני יודע שהממשלה עושה את זה על ידי maching בתהליכים איטיים, אבל, יש דבר שצריך, כמו שאמר פעם אריק טרומן, "קח את הזמן", חצי מיליארד דולר עם כל השאלות הקשות, התשואה שלהם תהיה תשואה של כל כך הרבה מיליארדים, כי מי שיושבים היום שם הם האנשים הטובים ביותר בעולם, כולם מתחרים עליהם.

אבישי ברוורמן: לפתוח תקנים באוניברסיטאות, להביא אותם, זו תשואה גם לבטחון, והייתי ממליץ להוריד מן הבטחון בנושאים מסויימים כי התשואה היא גם למשרד הבטחון ולבטחון הישראלי תהיה עשרות מונים.

אבישי ברוורמן: במקביל יש גם אנשים בארץ ויש עכשיו גם את המחאה של הסגל הזוטר אז לא רק להביא אנשים מבחוץ אלא גם אנשים מבפנים, שהם אנשים ראויים, לכן, עם כל הגאווה שישנה בחתני פרס נובל שרובם הם תוצאה של השקעה בעבר, של מדיניות עבר, שדוד בן גוריון התחיל עם פרופ' ארנסט דוד ברגמן, שגם בתקופות מאד קשות, לשים דגש על מחקר ופיתוח, שהוא לפעמים לא פופולרי.

אבישי ברוורמן: אני שירתתי שש עשרה שנים כנשיא אוניברסיטה ושלש פעמים כיושב ראש ור"ה והיתה התלהמות כללית – גם כשהייתי עדיין בכנסת הקודמת – כלפי האקדמיה בגלל אי ההבנה של המשמעות של מחקר ופיתוח ולכן היתה נקודה: מה זה חשוב?

אבישי ברוורמן: העיקר שנפתח גם מכללות אפילו לפעמים ירודות, ומכללות טוב שעושים אבל ברמה נאותה ולכן, אני קורא בצורה מאד ברורה, ולצערי אני מבין שהיום ידברו רק על איראן ואני לא מוריד חשיבות מן הנושא האיראני אבל, אם נמשיך בתהליכים האלה בשנים הקרובות, שלא נעשה אותם ב'מכה אחת', לדעתי המוחות הטובים ביותר בעולם – ואני אומר בעולם – ישארו בארצות הברית, יתבססו שם וישראל תפסיד הזדמנות לתשואה כלכלית אדירה, כולל תשואה בטחונית אדירה שאין לה אח ורע.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

רונית תירוש: תודה רבה לך ואני מקווה שהיום נוכל לצאת מכאן עם מסקנות שתסייענה בידי הגורמים הרלבנטים לאפשר חזרתם של יותר ויותר אנשי אקדמיה בכירים שלנו.

משה ויגדור: תודה רבה כבוד יושבת הראש, זה לפי דעתי דיון חשוב מאד ואני גם אפרט מיד איך אנחנו רואים את האתגרים שעומדים בפנינו בהקשר הזה.

משה ויגדור: אני אציג מספר נתונים ראשוניים ואבקש גם מדר' ליאת מעוז בהמשך להציג את המצגת ואת מה שיש בה.

משה ויגדור: היא מצגת קצרה, היא לא תקח יותר מעשר דקות אבל היא מעלה מספר דברים מרכזיים שדורשים גם את ההתייחסות של הועדה ומעלים את הצורך בשיתוף פעולה מאד הדוק, בין הרבה גורמים שנמצאים כאן בחדר ושאיתם אנחנו פועלים.

משה ויגדור: זו תהיה גם הזדמנות לרענן את הנושא הזה ולראות באילו דברים אפשר לסייע להידוק ולשיפור אותו שיתוף פעולה כדי להביא לאותו מצב שבו ניתן באמת יהיה להביא את הישראלים שנמצאים בחו"ל, שאנחנו רוצים להביא אותם.

משה ויגדור: כשאשוחח אני מבקש שהשקף הזה יהיה על הלוח ונתייחס לשאלה למה הוא נמצא על הלוח.

משה ויגדור: בשנים הקרובות האקדמיה הישראלית אמורה לקלוט כ-2,000 חברי סגל חדשים, אנחנו מדברים על ששת השנים הקרובות.

משה ויגדור: כ-1,500 חברי סגל חדשים ייקלטו באוניברסיטאות ועוד כ-400 חברי סגל חדשים ייקלטו במכללות.

משה ויגדור: הקליטות האלו הן בכל הדיסציפלינות, הן בכל התחומים והן נחוצות כדי למלא שני דברים, קודם כל את מקומם של 700 חברי סגל שפורשים במהלך חמשת השנים הקרובות, כפי שהזכיר חבר הכנסת פרופ' ברוורמן, יש רבים שעברו את גיל ה-55 וה-60 ובתוך מספר שנים יפרשו, מדובר בכ-700 ובנוסף לזה, אנחנו רוצים להוסיף על המספר הקיים היום עוד 800 כדי להגיע ל-5,000 על מנת שיהיה יחס של מרצה לכל 21 סטודנטים לעומת המצב של היום שהוא בממוצע 1:24 סטודנטים.

משה ויגדור: צריך לזכור - - -

רונית תירוש: שאת אומרת שאתה מוסיף תקנים!?

משה ויגדור: מוסיפים תקנים.

משה ויגדור: נכון, אתייחס לזה, זאת אומרת שאנחנו מוסיפים תקנים.

משה ויגדור: יש פה אתגר גדול שהוא למצוא את אותם אנשים וצריך לזכור, שכשאומרים 1,500 אנשים בחמש שנים זה בעצם אחד ביום, זה אתגר לא פשוט, זה נראה כאילו זה נמצא מעבר לדלת אבל זה דורש מאמץ גדול.

משה ויגדור: ברור שהפוטנציאל העיקר והמשמעותי לקליטת אותם מדענים באוניברסיטאות ובמכללות –והמכללות יש להן גם יעד חשוב של גידול של 400 תקנים כפי שאמרתי, הוא אלה שעזבו בזמנו לצפון אמריקה, בעיקר בעשור שעבר שאנחנו קוראים לו "העשור האבוד" או "העשור החסר", שבו היו קיצוצים דרמטיים בהשכלה הגבוהה שהיום אנחנו משלמים עליהם מחיר יקר, זה אותו עשור שבו התקציבים קוצצו ולא היו כמעט קליטות באוניברסיטאות למעט מספר מקומות בודד או מספר תחומים בודד, ובסך הכל מספר הסגל ירד.

משה ויגדור: דבר שהביא אותנו, אגב, ממצב שבו לפני כעשר שנים היה מרצה ל-17 סטודנטים למצב של 1:24 סטודנטים.

משה ויגדור: שוב, אני מדבר על ממוצעים.

משה ויגדור: צריך גם לזכור שיש דיסציפלינות מדעיות בארץ בהן כ-25% מן המדענים נמצאים בצפון אמריקה, בכלכלה, למשל.

משה ויגדור: 25% מסך כל המדענים הישראלים נמצאים באופן קבוע בצפון אמריקה ונקלטו שם.

משה ויגדור: בהקשר הזה צריך גם להגיד, דברים שיודעים רוב האנשים שיושבים בחדר, שישראל הפכה להיות ליצואן מספר שתיים אחרי קנדה של מוחות לצפון אמריקה.

משה ויגדור: זה דבר שבהחלט מטריד ובהחלט בעייתי.

שכיב מוראד שנאן: האם קנדה היא לא צפון אמריקה?

משה ויגדור: בעיקר צפון אמריקה.

משה ויגדור: בעיקר ארצות הברית.

משה ויגדור: עוד מעט נראה בהמשך קצת פעולות בענין הזה אבל אומר עוד מספר דברים.

משה ויגדור: המצב הכלכלי בארצות הברית כן מסייע ויכול לסייע לנו בהקשר הזה.

משה ויגדור: קודם כל לאחרונה היה פרסום מאד מעניין, לפני שבוע, אני מניח שראיתם, שרבים מקולטי האוניברסיטאות בארצות הברית מתקשים להחזיר היום את ההלוואות שהם לקחו במהלך שנות הלימודים שלהם כדי לממן את הלימודים.

משה ויגדור: הם מתקשים קודם כל משום שההלוואות האלו מאד גבוהות, שכר הלימוד גם באוניברסיטאות בארצות הברית מאד עלה בשנים האחרונות, וגם בגלל שהמצ הכלכלי ומצבם האישי לא מאפשרים להם.

משה ויגדור: הענין הזה הוא פשוט איזשהו סימפטום שמראה את הבעיה שקיימת בהשכלה הגבוהה בארצות הברית.

משה ויגדור: בגלל המצב הכלכלי פחות הלוואות ניתנות היום, תקציבים של המון אוניברסיטאות בארצות הברית לא התקדמו כמו שהם צפו בגלל שיש פחות סיוע פדראלי, בגלל שיש פחות הלוואות, פחות תלמידים ובגלל שאי אפשר להעלות את שכר הלימוד כפי שהעלו אותו בשנים האחרונות.

משה ויגדור: שכר הלימוד גם ככה הגיע באוניברסיטאות המובילות בארצות הברית לסכומים מאד גבוהים שמשפיעים על היכולת של חלק גדול מן הסטודנטים ללמוד בהן.

משה ויגדור: זה אומר שבסך הכל התוצאה היא פחות מישרות שמוצעות באוניברסיטאות בארצות הברית, השכר הוא קצת יותר נמוך, התנאים קצת פחות מפתים, התחרות רבה יותר על כל מישרה ופה אנחנו נכנסים עם התכניות המיוחדות שיש לנו, ועם הצרכים שלנו לקלוט באקדמיה את אותם 2,000 מישרות שהזכרתי קודם.

משה ויגדור: זה לא המשבר שמזכירים אותו כל הזמן, שנגרם בצפון אמריקה, בעיקר בארצות הברית, באוניברסיטאות, "משבר מיידוף" אלא זה דבר מתמשך שנובע מסידרה של דברים שכלכלנים יקראו להם "כאלה שקשורים למאקרו כלכלה" ו"קשורים להתפתחויות גלובאליות שקשורות לאפשרויות כלכליות בצפון אמריקה".

משה ויגדור: צריך לזכור שכשאנחנו אומרים שאנחנו מחפשים אנשים, אנחנו מחפשים את הטובים ביותר, אנחנו רוצים להביא לפה רק את הטובים ביותר מתוך אלה שנמצאים, אולי לא נשמע יפה לומר את זה אבל בסך הכל, העשור הקרוב מאפשר לנו, בזכות ההסכם הרב-שנתי שנחתם בין ות"ת לאוצר, קליטה של חברי סגל ומאפשר להשכלה הגבוהה בארץ להתפתח בצורה מתקבלת על הדעת וללא ספק הרבה יותר טובה מאשר היתה בעשור הקודם, ללא השוואה בכלל.

משה ויגדור: במסגרת הזו קבענו שתהיה התפתחות וקבענו שתהיה גם התמקדות במצויינות האקדמית וזה בא לביטוי בסדרה של פרויקטים כמו מרכזי המצויינות וכמו אחרים.

משה ויגדור: בסך הכל צריך לקלוט כ-2,000 חברי סגל, 1,500 באוניברסיטאות המחקר, המצויינים ביותר, כפי שאמרתי, אחד ליום, משימה קשה, משימה לא פשוטה, כששואלים במכון ויצמן כמה מצטיינים הם מצליחים להביא בשנה כפי שהם רוצים אז הם מדברים על ארבעה-חמישה ואולי עשרה, לא מעבר לזה.

משה ויגדור: יש קבוצה של גורמים שנמצאים כאן רובם נמצאים כאן בחדר, שהם גם האקדמיה הלאומית למדעים שיש לה מאגר נפלא של נתונים וקשר יוצא מן הכלל עם מדענים ישראלים שנמצאים בצפון אמריקה, בת שבע, שנמצאת פה, ריכזה את זה ומרכזת את זה, משתפת אתנו פעולה יוצאת מן הכלל.

משה ויגדור: גם משרד הקליטה, גם משרד המדע, גם אנשים שהחליטו שהנושא הזה בעצמותיהם כמו דן וילנסקי שנמצא כאן וגם כמובן מפא"ת וגורמים נוספים שאנחנו משתפים אתם פעולה - כל הגורמים האלה יחד משתפים פעולה ותיכף נתייחס אליהם במצגת שליאת תציג.

משה ויגדור: כאן כן חשובה תמיכה של הועדה כדי להבטיח שהשיתוף הזה הוא שיתוף שנותן פירות ושעונה על מה שצריך.

משה ויגדור: בשיתוף הזה יש אלמנטים של מידע, שיתוף במידע, שמירה על מאגרי מידע, עדכון מאגרי מידע, השקעה כספית במרכז קשר, סידרה שלמה של דברים שחלקם נעשו ויהיה מעניין לראות אותם עכשיו אז ברשותך, יושבת הראש, אני מעביר את זה לדר' לי את מעוז.

רונית תירוש: אני אשמח אבל רציתי לשאול, מאחר ואני קצת חשדנית כלפי האוצר או כלפי עקביות יישום החלטות, אשאל כך, כשיוצא אדם לגימלאות ואתה מחליף אותו אז אין בעיה אבל לגבי תוספת התקנים שאתה אומר שכבר הגעתם להסכם עם האוצר, מה מבטיח שאכן התקנים האלה יינתנו?

רונית תירוש: האם זה מדורג בשנים הבאות?

רונית תירוש: האם זה בבת אחת בשנה מסויימת?

רונית תירוש: האם מדובר –כחלק מפיתוי להחזיר אנשים טובים לארץ גם על מתן תמריץ כמו להעלות את שכרם משך תקופה מסויימת, או הטבה מסויימת?

רונית תירוש: זאת אומרת, לא מספיק שרק יבטיחו תוספת לתקנים, אלא יש לשאול איזה עוד פיתויים, אילו תמריצים ניתן לאותם אנשים שהתבססו ומרוויחים יפה ולא ברור לחלוטין שעצם הקריאה תביא אותם לכאן?

רונית תירוש: אז מה מבטיח את תוספת התקנים ומה מבטיח את התמריצים אם בכלל?

משה ויגדור: קודם כל אנחנו מדברים על שני מישורים, על הסכם רב שנתי שנחתם עם אגף תקציבים באוצר - -

רונית תירוש: ממתי עד מתי?

משה ויגדור: מ- 2011 עד 2016.

משה ויגדור: שש שנים.

משה ויגדור: אנחנו נמצאים כבר בעיצומה של השנה השניה.

משה ויגדור: יש בו תוספת שבמצטבר, ב 2016 מגיעה לכשני מיליארד שקל תוספת לתקציב הקודם.

רונית תירוש: האם רק לתקנים?

משה ויגדור: לא, גם להשכלה גבוהה בכלל, לכל ההשכלה הגבוהה.

משה ויגדור: במסגרת הזו זה לא מסומן.

משה ויגדור: בשיטת התקצוב של ות"ת אין סימון לתקנים אלא לתקציבים על פי פרמטרים של הוראה, שמעודדים ומתמרצים את האוניברסיטאות לקחת עוד תקנים כדי להגיע ליעד של 1:21 שדיברתי עליו קודם, זאת אומרת שיש תוספת תשלום לאוניברסיטה ולמכללה כשהן מתקרבות ליעד שהוגדר להן.

משה ויגדור: הן יתקרבו אל היעד הזה.

משה ויגדור: יש תיקצוב נוסף במסגרת מודל התקצוב של תיקצוב מצויינות, על פי תוצאות של מחקרים.

משה ויגדור: אנחנו לא מתקצבים על פי תשומות אלא על פי תפוקות, על פי תוצאות, זאת אומרת, כאשר המוסדות האקדמיים כשאוניברסיטאות המחקר מראות שהן זוכות בגרנטים מכל מיני קרנות תחרותיות, שיש פרסומים עם impact factor בבטאונים בינלאומיים, שיש תפוקות בצורה של תלמידים וניצולת אז יש תקציב מחקר, יש תקצוב כולל של המוסד שבמסגרתו האוניברסיטאות קולטות חברי סגל נוספים.

משה ויגדור: האוניברסיטאות בעצמן שואפות לקלוט חברי סגל.

משה ויגדור: מה שמנע את הקליטה ואת ההגדלה בעבר ומה שיצר את הצורך להקטין היה היעדר התקציבים, זאת אומרת, התקציב הבסיסי הראשון של כל מוסד יהיה כדי לקלוט עוד חברי סגל.

משה ויגדור: קליטת חברי סגל זה אומר עוד תקציבי מחקר, עוד מצויינות במחקר, כתוצאה מזה עוד תקציב מות"ת, תקציב יחסי למוסדות אחרים או עוד מורים שישפרו את היחס בין מורה לתלמיד שיתן להם עוד תמרוץ מות"ת.

משה ויגדור: בסך הכל המערכת כולה נמצאת בתוך תכנון רב שנתי של המוסדות, כשלכל מוסד יש את היעדים שלו בקליטות חברי סגל והמספרים שאמרתי נגזרים מתוך התכניות של המוסדות.

משה ויגדור: אני מוכרח לומר שברגע שיש הסכם כזה רב שנתי עם האוצר – ואנחנו כמובן שומרים עליו מכל משמר, לא פותחים אותו, לא דורשים תוספות אלא חיים עם המסגרת שנקבעה, האוצר מצד שני מעורב ויודע מה קורה, והמסגרת הזו נשמרת.

משה ויגדור: המסגרת הזו תתקיים, ההסטוריה הוכיחה את זה ואין שום סיבה שלא תתקיים גם עכשיו.

משה ויגדור: מתוך הנסיון של שנתיים ומתוך עבודתנו הצמודה מאד עם אגף תקציבים, אין לנו ספק שהדבר הזה יישמר ובענין הזה צריך לברך את אגף תקציבים שסימן את ההשכלה הגבוהה כאחד מן היעדים לקידום כלכלי-חברתי-סוציאלי במדינת ישראל.

משה ויגדור: יש פרוייקט נוסף שאושר על ידי ממשלת ישראל שהוא פרוייקט יעודי, שבתוכו יש קליטת חברי סגל ממש כיעד של החזרת מוחות, זה פרוייקט מרכזי המצויינות, פרוייקט לחמש שנים ליצירת שלושים מרכזי מצויינות שיתפרסו על תקציב של מיליארד וחצי שקל, כששליש מגיע מן הממשלה, שליש מן האוניברסיטאות ושליש משותפים אסטרטגיים.

משה ויגדור: זה כבר נמצא, ארבעת מרכזי המצויינות הראשונים יצאו לדרך, בדרך נמצאים עכשיו ארבעה, ארבעת מרכזי מצויינות שיצאו הם מרכז לקוגניציה במכון ויצמן, זה היה תהליך של תחרות, מכון ויצמן עם מכללת עמק יזרעאל ואוניברסיטאות נוספות זכו כשבתוך זה יש גם מדענים קיימים וגם יגיעו עוד ארבעה או חמישה מדענים חוזרים שחלקם כבר אותר וחלקם כבר חזר.

משה ויגדור: יש מרכז נוסף לאנרגיות חלופיות שהוא נמצא בטכניון גם שם יש שיתוף פעולה עם עוד גורמים אקדמיים ותיכף אפשר יהיה לשמוע מדר' ליאת מעוז, שמנהלת את כל הפרוייקט הזה את כל הפרטים.

משה ויגדור: יש עוד מרכז של מדעי מחשב בתל אביב, אוניברסיטת תל אביב, שהוא גם בשיתוף פעולה של מספר מוסדות אקדמיים, גם שם ייקלטו כחמישה מדענים חוזרים ויש עוד מרכז אחד באוניברסיטה העברית של פיתוח תרופתי, בתחום הגנטיקה ןהגנומיקה, וכל זה גם יביא, ומעניין, שמי שזכה הוא פרופסור סידר, אבא של הבמאי של "הערת שוליים", שזכה בפרס ופרופסור סידר מקבל את פרס רוטשילד בעוד שבועיים, אז הוא זכה בפרוייקט במסגרת תחרות שהיתה בין האוניברסיטאות.

משה ויגדור: במסגרת פרוייקט מרכזי המצויינות אנחנו מדברים על סדר גודל של כ-150 מדענים חוזרים, אנחנו מדברים על שלושים מרכזי מצויינות, ארבעה כבר יצאו לדרך וכבר נמצאים באוויר וכבר עובדים ועשרה נמצאים כבר בתהליך.

משה ויגדור: אנחנו מקוויים שבתוך פחות מחצי שנה יוכרז גם עליהם והתהליך מתקדם.

משה ויגדור: שלושים מרכזי מצויינות ללא ספק ישנו את מפת המדע מבחינת מעמדה של ישראל בעולם באותם תחומים, כי מדובר על העמקת הידע באותו תחומים אבל הם גם יסייעו לנו להביא לאותם תחומים מדענים חדשים ויש לא מעט תמריצים, כמו שיושבת הראש העירה.

משה ויגדור: יש אתגרים לא פשוטים.

משה ויגדור: כשמגיע מדען שהיה בהרווארד וקיבל שם 'שמים וארץ' והוא מקבל פה שכר רגיל אז צריך לפעמים למצוא פתרונות כדי לשפר את השכר, צריך לתת לו תקציב מחקר כמו שצריך שיוכל לבצע מחקר בלי דאגה, ויש עוד כל מיני בעיות פרוזאיות אבל בעיות מהותיות שבלעדיהן לפעמים אנשים לא ישארו.

משה ויגדור: כמו דיור, איפה אפשר לגור, מחיר של דירה, לפני כן הוא לא קנה דירה, היתה לו שם דירה מהרווארד, איך פותרים את הבעיה כאן, יש פה סידרה שלמה של בעיות שצריך להתמודד אתן, גם בתחום השכר, גם מול הממונה על השכר, גם בתחום של סטנדרטים ישראלים, גם כדי שלא יהיה מצב שרק מי שנסע ועכשיו חוזר יקבל תוספת ותועלות ואילו מי שנשאר פה ורוצה להיות פה לא מקבל אותן, זאת אומרת שיש פה סידרת דילמות לא פשוטות בתוך התהליך הזה.

משה ויגדור: יחד עם זה צריך לזכור שכל מי שנמצא באוניברסיטאות מובילות בארצות הברית ועומד בסטנדרטים שאנחנו מחפשים כאן - חשוב למצוא את הדרך להביא אותו לכאן ולהיקלט במערכת.

רונית תירוש: וואוו.

רונית תירוש: אילו אנרגיות.

רונית תירוש: אי אפשר היה לעצור אותך אבל רציתי לשאול אותך בכל זאת, התקציב הזה שניתן לאוניברסיטאות – שהוא לא צבוע לתוספת תקנים אבל אתה מניח שבשרשור שווה להן להוסיף תקנים כי אם הן מוסיפות תקנים ופרופסור מצוין בנושא מסוים יגיע והן תקבלנה תוספת למצויינות ומחקרים וכו' אז השרשור ברור אבל, מה מונע ממנכ"ל אוניברסיטת תל אביב לקחת את התקציב ולבנות עוד בנין?

משה ויגדור: זו שאלה טובה, שאלה טובה שמתקשרת בעיקר למבנה האוניברסיטאות.

משה ויגדור: מנכ"ל אוניברסיטת תל אביב, עם כל הכבוד, וכמו שאת יודעת הייתי מנכ"ל האוניברסיטה העברית לפני שתים עשרה שנה, הוא לא זה שיחליט על התקציב.

משה ויגדור: הוא יבצע את ההחלטות של הנהלת האוניברסיטה לגבי התקציב.

משה ויגדור: ההחלטות באוניברסיטאות – וכך זה צריך להישמר – יהיו החלטות של המערכת האקדמית.

משה ויגדור: המערכת האקדמית מבינה שהתשתית הפיזית מאד חשובה אבל הנכס העיקרי שיש לכל מוסד אקדמי הוא הסגל והסטודנטים.

משה ויגדור: ואחד קשור בשני כי סגל טוב מושך סטודנטים טובים וסטודנטים טובים מאפשרים לסגל טוב להיקלט.

משה ויגדור: ודאי שצריך גם את התשתית אבל שאין ספק שזה מה שמניע את המערכת.

משה ויגדור: לקלוט חברי סגל, עם חברי סגל טובים לקלוט עוד סטודנטים ולקיים מערכת אקדמית.

רונית תירוש: תודה רבה.

רונית תירוש: לפני שנמשיך אני רוצה לברך את חבר הכנסת שכּיב שנאן, חבר כנסת חדש יחסית, זו ישיבה ראשונה שלך אתנו בוועדה הזו כחבר קבוע של הועדה, אני מברכת אותך ומאחלת לך הצלחה רבה כמובן.

רונית תירוש: ודאי נשמע אותך בהמשך.

ליאת מעוז: הרבה מאד מהדברים משה כבר הזכיר אבל אתן רקע מסודר לדיון, כדי שנכיר את מה שנעשה כרגע בתחום של החזרת חוקרים לארץ, ואני אתמקד בתחום של האקדמיה.

ליאת מעוז: נעשים דברים נוספים שקשורים להחזרה לתעשיה, למיגזר הציבורי וכן הלאה.

ליאת מעוז: אנחנו במל"ג-ות"ת פועלים בשני ערוצים מקבילים ונדמה לי שגם יושבת הראש התכוונה לזה, מצד אחד נדרשת פעולה מול המוסדות האקדמיים בישראל, גם לסייע למוסדות לקלוט עוד חוקרים, גם לתמרץ אותם לעשות את זה וגם לשפר את תנאי המחקר בארץ בכלל כדי להפוך את ישראל למקום יותר אטרקטיבי ויותר תחרותי לאותם חוקרים.

ליאת מעוז: מצד שני, נדרשות פעולות גם אל מול אותם חוקרים ישראלים שנמצאים בחו"ל, בין אם אלו פעולות של out reach, שמירת קשר ועדכונים עם אותם חוקרים שנמצאים שם, בין אם זה לספק להם מידע כללי לגבי החזרה לארץ ומידע קונקרטי יותר לגבי האקדמיה, ובין אם זה סיוע ממש אקטיבי בחיפוש משרות באקדמיה בארץ, באוניברסיטאות, במכללות או בגופי מחקר אחרים.

ליאת מעוז: אדבר מעט קודם על מה שאנחנו עושים מול המוסדות האקדמיים בישראל.

ליאת מעוז: יש מספר ערוצים.

ליאת מעוז: הראשון – ומשה הזכיר אותו– הוא הגדלת בסיס התקציב למוסדות.

ליאת מעוז: קודם כל המוסדות שהיו במצוקה תקציבית מאד גדולה מזה יותר מעשור, נזקקים לתקציבים גדולים הרבה יותר כדי להתחיל לחדש ולקלוט חוקרים חדשים לסגל שלהם וזה משהו שילך וישתפר בצורה מדורגת במהלך התכנית.

ליאת מעוז: דבר שני, זה מעודד תקצוב שמתמרץ כלכלית את המוסדות לקלוט עוד חוקרים וחוקרים טובים, חוקרים שהם מצויינים מחקרית, שמשפרים את היחס מול סטודנט והיחס הזה נכון גם לאוניברסיטאות וגם למכללות, ותכניות מיוחדות, שאחד היעדים המוגדרים שלהם הוא השבת מוחות.

ליאת מעוז: מרכזי המצויינות, i-core, היא תכנית הדגל, תכנית שאמורה לקלוט הרבה מאד חוקרים מעולים ועושה את זה עם תקציב יפה.

ליאת מעוז: התכנית הזו, חלק מן התקציב שלה נועד גם לשיפור התשתיות בארץ, לבניית תשתיות מחקר, לבניית שיתופי פעולה וכן הלאה, כשהמטרה היא לא רק נקודתית –להשיב בפינצטה אנשים טובים אלא לבנות את המחקר האקדמי בארץ כמקום אטרקטיבי היום ובעתיד, גם לאותם ישראלים שנמצאים פה והיו עלולים לעזוב את הארץ וגם לכאלה שכבר נמצאים בחו"ל ושוקלים לחזור.

ליאת מעוז: אז חלק ייעודי מן התקציב של התכנית הוא כמובן לקליטת החוקרים.

ליאת מעוז: מדובר על מענקי מחקר מאד נדיבים שניתנים לאותם חוקרים מעולים שמתקבלים לתכנית, מענקים לחמש שנים למחקר, מענקים לבניית מעבדה ראשונית וכן הלאה.

ליאת מעוז: פחות ידועים וגם קיימים הם מרכזי מחקר בנושאים ספציפיים שאנחנו מקימים כמו המרכז לננו-טכנולוגיה שחלק מן היעוד שלהם היה גם קליטת אנשים חדשים ונקלטו בהם לא מעט מכלל האוניברסיטאות בארץ שהוקמו בהם מכונים כאלה.

ליאת מעוז: מרכז מחקר שעומד לקום הוא לחקר דלקים חשמליים במסגרת הפרוייקט הלאומי לפיתוח תחליפי נפט לתחבורה, המרכז שהולך לקום למדעי הים שדנו בו באחת הישיבות הקודמות של הועדה הזו, כל המרכזים האלה מסמנים לעצמם – גם תקציבית– את הנושא של קליטת חוקרים חדשים באקדמיה.

ליאת מעוז: ככלל לגבי חוקרים בארץ אנחנו עושים פעולות גם לשיפור התנאים של אותם חוקרים.

ליאת מעוז: הדבר הראשון שמאד בלט בין ההבדלים בין תנאי המחקר בין ישראלי לחו"ל הוא מענקי מחקר.

ליאת מעוז: מענקי המחקר בישראל היו יחסית קטנים בהשוואה בינלאומית ואנחנו פועלים במסגרת התכנית הרב שנתית להגדלה משמעותית של גובה המענקים האלה.

ליאת מעוז: במהלך התכנית מענקים של הקרן למדע, למשל, יוכפלו בגובה שלהם, זאת אומרת שחוקרים יקבלו סכום הרבה יותר גדול כדי לעשות מחקר בארץ.

ליאת מעוז: בנוסף אנחנו משקיעים בקרנות שמוקדשות לשיתופי פעולה מחקריים בין ישראל לארצות הברית, גם בשתי תכניות חדשות מול סין והודו ומאפשרים לחוקרים בארץ לבצע מחקר עם תקציב יותר גדול ועם גורמים מובילים בעולם.

ליאת מעוז: דברים נוספים הם חברויות של ישראל במועדונים מודעיים בינלאומיות כמו פרוייקט מאיץ החלקיקים המפורסם בז'נבה, ישראל משלמת דמי חברות בו ואנחנו חברים מלאים, פרויקט נוסף שנקרא "ססמי" בירדן, פרוייקט מאיץ בשיתוף של ישראל עם מדינות ערב.

אברהם ענתי: כדאי להוסיף גם את ה e.m.b.l..

ליאת מעוז: נכון, יש הרבה תכניות, ציינתי רק כמה מהן.

ליאת מעוז: יש גם את e.m.b.l., את המסגרת השמינית באירופה וכן הלאה.

ליאת מעוז: ועוד דבר שחדש השנה הוא בנושא גמישות תנאי ההעסקה, אנחנו מעודדים עכשיו בצורה אקטיבית אנשי סגל במכללות לעסוק במחקר וזה בעצם פותח את המכללות כעוד מקום אטרקטיבי לחוקרים מחו"ל שהם יכולים להיקלט בו בארץ ולהמשיך לבצע את המחקר שלהם - - -

רונית תירוש: איך מעודדים מחקר במכללות אם אין שם מסלול לדוקטוראט למשל?

ליאת מעוז: אין שם מסלול לדוקטוראט אבל מעודדים את אנשי הסגל, מבחינת תנאי ההעסקה, מבחינת שעות ההוראה שהם צריכים לתת - - -

משה ויגדור: קודם כל חברי הסגל במכללות יכולים לפנות אל הקרן למדע ולזכות בגרנטים.

משה ויגדור: כשמדובר בחבר סגל שעוסק במחקר תיאורטי כמו במתמטיקה או בפיזיקה אז אין בעיה והוא יכול לעשות את זה.

משה ויגדור: מבחינת שעות, אם מרצה רגיל במכללה צריך ללמד 12 שעות אז מי שעוסק במחקר ויש לו תקציב למחקר יורד ל- 8 שעות הוראה ויש לו יותר זמן לבצע מחקר.

משה ויגדור: אם זה דברים ניסויים כמו בבתי חולים אז יש אפשרות - - -

רונית תירוש: מי שלא קשור למכללה או לאוניברסיטה ורוצה לעשות מחקר, האם יש לו אפשרות לפנות לקרן תמיכה במחקר?

ליאת מעוז: האיי.

ליאת מעוז: אס.

ליאת מעוז: אף.

ליאת מעוז: תומכת בכלל החוקרים בארץ בין אם הם מאוניברסיטה, מכללה, בית חולים, מכון מחקר וכן הלאה.

רונית תירוש: איך קוראים לקרן?

ליאת מעוז: איי.

ליאת מעוז: אס.אף.

ליאת מעוז: - הקרן הלאומית למדע, היא הקרן המרכזית בישראל.

רונית תירוש: כמו שפרופ' ברוורמן ביקש קצרי, תגעי רק בעיקר שנוגע לדיון.

ליאת מעוז: לגבי החוקרים, אנחנו עושים פגישות ומידע עם חוקרים ישראל מחו"ל.

ליאת מעוז: האקדמיה עורכת כל שנה פגישה חוקרים שבאים לחופשה בארץ, אתם רואים פה תמונות וגם פגישות בארצות הברית.

ליאת מעוז: נערכו כמה וכמה.

ליאת מעוז: עוד שבועיים אנחנו יוצאים לעוד מסע יחד עם משרד הקליטה בארצות הברית.

רונית תירוש: האם משרד הקליטה במסגרת התמריצים מציע למשל הקלות בדיור?

משה ויגדור: לא.

שכיב מוראד שנאן: זכויות של תושב חוזר שהוא לא חוקר אקדמאי חלות גם על החוקר, האם נכון?

ליאת מעוז: אני מציעה שמשרד הקליטה יענה.

רונית תירוש: אני מניחה שכן, רציתי שלהם יהיה תיעדוף.

שכיב מוראד שנאן: יש סל במשרד הקליטה שמטפל גם בזה.

ליאת מעוז: מאגר נוסף שאנחנו משתמשים בו בצורה מסיבית הוא המאגר שמשה הזכיר, שמנוהל על ידי האקדמיה הלאומית למדעים, בת שבע חילקה חומר פה והם יוכלו להתייחס לכך בהמשך.

ליאת מעוז: מדובר על מאגר של מעל 2,000 נרשמים, רובם בארצות הברית אבל יש גם באירופה ובאוסטרליה.

ליאת מעוז: זה מאפשר לנו להיות בקשר עם אותם חוקרים, להודיע להם על פגישות שישנן, בת שבע מקשרת אותם עם משרות פנויות באקדמיה וגם מחוץ לאקדמיה, בדברים שמעניינים אקדמאים, הטיפול הוא אישי וזה ערוץ לקשר רציף שלנו מולם.

ליאת מעוז: עוד פרוייקט שעכשיו אמור להתחיל, פרוייקט שיזם אותו ועודד אותו לאורך כל הדרך דן וילנסקי, פרוייקט בשיתוף ארבעה המשרדים, המשרד לקליטת עליה, הות"ת, התמ"ת והאוצר, שאני מקווה שייצא לדרך בקרוב, אתם רואים פה שלושה אלמנטים: מאגר מידע של ישראלים בחו"ל בעלי תואר אקדמי, מרכז קשר ומידע וסיוע בעידוד תעסוקתי.

ליאת מעוז: בניגוד למאגר הקודם שממוקד באקדמיה כאן מדובר על שירות לכלל הישראלים, גם אלה שירצו להיכנס לתעשיה, אפילו בעיקר לתעשיה ואשאיר לעמרי להרחיב על זה בהמשך.

ליאת מעוז: עם כל זה אנחנו רואים הרבה אתגרים לפנינו, אלה דברים שמשה דיבר עליהם: קשה מאד להתחרות בתנאים של ארצות הברית, אם זה שכר ששם יש שכר דיפרנציאלי ואצלנו אין או תנאים שניתנים, מענקי קליטה, הקלה בחובות הוראה ואנחנו מקווים להצליח להתקדם גם בדברים האלה בעתיד כדי שנוכל להיות יותר תחרותיים - - -

רונית תירוש: הקלה בחובות הוראה – האם זה אומר שעות עבודה?

משה ויגדור: פחות שעות הוראה.

רונית תירוש: הבנתי.

רונית תירוש: תודה רבה לָךְ.

רונית תירוש: נמשיך לפי סדר הנרשמים.

אברהם ענתי: בנושא של החזרת מדענים עולים לישראל קודם כל צריך לתת את הדעת על משרות בארץ זאת אומרת, על אלה שלא יברחו, הנושא הזה לא עלה, זאת אומרת צריך שיהיו בארץ משרות.

אברהם ענתי: אנחנו מממנים הרבה מלגות לדוקטוראנטים ולפוסט דוקטוראנטים אבל אף אחד לא עשה מעקב אחרי הדוקטוראנטים והפוסט דוקטורנטים כדי לראות מה קרה להם, האם הם בארץ או האם הם נקלטו בארץ וצריך לתת את הדעת על כך.

אברהם ענתי: היתה איזו תכנית יחד עם משרד הקליטה ומשרדים נוספים שבה אנחנו כללנו למעשה את כל האפשרויות לשאלה איך אפשר לקלוט מדענים בארץ, בבתי חולים ובמרכזי המו"פ אבל מן התכנית הזו, מעבר לדוח, לא יצא שום דבר, כלום לא יצא.

עמרי אינברג: לא יצא דוח.

עמרי אינברג: לא חתמו על הדוח.

אברהם ענתי: דוח אבל אף אחד לא אימץ את המלצות הדוח.

עמרי אינברג: הסקירה של הות"ת בהחלט מרשימה ונותנת אופטימיות אבל אני רוצה להכניס את זה למסגרת.

עמרי אינברג: מדי שנה מסיימים את האוניברסיטאות 1,500 p.h.d.

עמרי אינברג: זאת אומרת, קצב הייצוא של מדינת ישראל של בעלי תואר שלישי הוא 1,500 בשנה.

עמרי אינברג: נכון הוא שבעשור הבא עלינו לטובה הצרכים –כפי שמצהיר עליהם הות"ת הם בערך 250 חברי סגל חדשים בשנה, אבל צריך לראות את הפרופורציות.

עמרי אינברג: 250 מול 1,500 שיוצאים מישראל.

עמרי אינברג: אני לא מציע להקטין את הייצוא של p.h.d’s ממדינת ישראל מכיוון שצריך לתת את חופש הפעולה לכל אחד להגיע לקצה שהוא יכול להגיע אליו, זה נקרא מימוש פוטנציאל ההון האנושי.

עמרי אינברג: אבל, המשמעות היא שאת הדלתא הגדולה הזו שבין היצוא של 1,500 לבין 250 הנצרכים צריך המשק לקלוט בצורה אחרת, קרי, לקלוט אותם במיגזר הציבורי, לקלוט אותם במיגזר העסקי, זו המשימה שלנו, זו המשימה שלנו.

עמרי אינברג: צריך לזכור שאנחנו סוחבים על הגב את העשור האבוד שהוזכר כאן, שקצב הקליטה השנתי בו היה בערך שבעים או שמונים איש בשנה.

עמרי אינברג: התכניות של הות"ת בהחלט טובות ואת שאלת את השאלה: מה יגרום לאדם באמצע הקדנציה לבוא?

עמרי אינברג: במצב הנוכחי שום דבר לא יגרום!

עמרי אינברג: במצב הנוכחי, את ה-250 המשרות השנתיות ימלאו פוסט דוקטוראנטים שגמרו עכשיו את הפוסט דוקטוראט, זאת אומרת חבר'ה בגילאים של 32-38 וייצא לנו מצב שבו שבשלושים שנה הבאות, אחרי העשור הזה, אנחנו נהיה ב'יובש' טוטאלי, זו הבעיה, אם לא ניצור איזושהי מערכת של תמריצים שתקלוט אנשים באמצע הקריירה לאקדמיה נהיה בשבר בעשרים השנה הבאות.

עמרי אינברג: זו בעיה שצריך עכשיו לחשוב עליה.

עמרי אינברג: הבעיה היא שהקליטה באוניברסיטאות היא לא מלמעלה.

עמרי אינברג: זה שהות"ת מחליט או המל"ג מחליטה אבל הנשיאים והרקטורים, ועברתי עכשיו את כל הרקטורים וסגני הנשיאים משבע האוניברסיטאות, עם כולם נפגשתי, זה שכולם מסכימים וכולם אומרים 'בסדר' זה לא ייתן בן אדם אחד, כי הקליטה באקדמיה באה מלמטה.

עמרי אינברג: אותו חבר סגל שרוצה להביא מישהו אז קודם כל הוא מביא את הדוקטוראנט שלו, הדוקטוראנט שהיה אצלו שעכשיו בבוסטון או בסן פרנסיסקו הוא קודם כל דואג להחזיר אותו ולא מביאים את מי שבאמצע קריירה.

עמרי אינברג: זו הבעיה הכי גדולה ומרכזי מצויינות לא פותרים אותה, לא פותרים אותה כי מי שמגיש את ההצעה למרכזי מצויינת לא יביא מישהו שמתחרה אתו, לא יביא מישהו שיהיה במקומו אלא הוא יביא מישהו שיהיה מתחתיו, זו הבעיה.

עמרי אינברג: לגבי התעשיה, חלו בשנתיים האחרונות שני דברים שאני תולה בהם תקוות טובות, האחד הוא ה"קרן הון סיכון לביוטכנולוגיה" שקראתי שבשבוע שעבר היא אישרה את ההסכם הראשון, את המענק הראשון לחברה ישראלית, אבל זה יתן אותותיו בתוך תחום של חמש או שמונה שנים קדימה, זה לא יתן את הפתרון עכשו וצריך להבין שבין ה-1,500 p.h.d’s שגומרים מדי שנה, כמעט 40% הם ממדעי החיים, כמעט 40% ממדעי החיים, תעשיית מדעי החיים לא מסוגלת לקלוט אותם.

עמרי אינברג: הדבר השני שהיה צריך לעשות מזמן ונעשה עכשיו הוא שיצא 'קול קורא' משותף למדען הראשי ולמשרד האוצר, לחברות ביו טכנולוגיות ענקיות וגלובליות, להציע הקמת מרכזים בארץ.

עמרי אינברג: אם זה יקרה, מה שפרס בזמנו רצה להביא מכון מחקר לחצור, אם זה יקרה, שחברה כזו תקים את המרכז המו"פ שלה עם 400 או 500 חוקרים אז זה תהליך שישנה מצב, אחרת לא ישתנה מצב.

בני לשם: בוקר טוב.

בני לשם: דובר כאן הרבה על האקדמיה אבל אני רוצה להכניס לתוך הדיון הזה גם מיגזר שלם של מחקר, שנעשה בבתי חולים, וזה נעשה כמובן על ידי רופאים חוקרים וגם אותם צריך לקחת בחשבון כאשר מדובר על החזרה של מדענים וחוקרים ישראלים לארץ.

בני לשם: התרומה של רופאים חוקרים והמחקר שנעשה בבתי חולים לרפואה עצמה הם תרומה שמתייחסים אליהם לא ברצינות המתאימה שהרי כולם אומרים ש"רופאים צריכים לרפא ולא לחקור" אבל, המחקר הרפואי שנעשה בבתי חולים הוא מחקר שתורם בצורה מדהימה לרפואה בכלל ולרפואה בארץ בפרט, שלא לדבר גם על התרומה לכלכלה מכיוון פיתוחים של תרופות ו medical devices.

בני לשם: אני רק רוצה להזכיר כאן את שיתוף הפעולה המאד טוב שהיה בין לשכת המדען הראשי במשרד הבריאות לבין משרד הקליטה יחד עם עמרי, שבמסגרתו מימָנוּ מלגות לרופאים חוזרים ואני קורא למשרד הקליטה להמשיך בפעילות הנכונה.

רונית תירוש: תודה רבה.

רונית תירוש: הייתי מבקש במסגרת ההערות שלכם, הרי אנחנו רוצים לצאת עם משהו יותר פרודוקטיבי, מסקנה או הצעה, אז לצד הביקורת, ומאד חשוב לשמוע את הדברים של משרד הקליטה, למשל, כי אם הכל טוב אז לשם מה התכנסנו?

רונית תירוש: הרי יש בעיות אז תציפו את הבעיות אבל עם פתרונות לצד הצגת הבעיות הללו.

ערן ברוקוביץ': בוקר טוב.

ערן ברוקוביץ': כמשרד להגנת הסביבה נציין מספר תחומים שחשוב מאד שבהם יחזרו מדענים.

ערן ברוקוביץ': כל נושא המגוון הביולוגי ומשאבי טבע, כל הקשור למדעי הסביבה עומד היום על כרעי תרנגולת באקדמיה ובמשרדי הממשלה.

ערן ברוקוביץ': תחומים כמו זואולוגיה, בוטניקה, אקולוגיה ובעיקר התחום הטקסונומי, כל נושא השפעות שינויי האקלים וההיערכות לקראתם, רעש ואקוסטיקה, קרינה מייננת, כלכלנים חסרים בנושא של משאבי טבע, סביבה וחקלאות.

ערן ברוקוביץ': וכמו שדיברנו בוועדה הזו בפגישה קודמת, ההשפעה הסביבתית של תעשיית הגז והנפט.

ערן ברוקוביץ': התחום הזה של המיגוון הביולוגי - - -

רונית תירוש: הבוקר ראיתי באחד העיתונים שקוראים לחבר'ה הצעירים שיבואו ללמוד גיאולוגיה ויפסיקו ללמוד כלכלה.

ערן ברוקוביץ': שלא יפסיקו ללמוד כלכלה רק שיעברו לכלכלת סביבה ומשאבי טבע, וגם שילמדו גיאולוגיה.

ערן ברוקוביץ': התחום של המגוון הביולוגי מקבל תאוצה מאד גדולה בכל העולם חוץ מבישראל.

ערן ברוקוביץ': מספר היוצאים לפנסיה בתחום הזה בשנים הקרובות גבוה בהרבה ממספר התקנים שנשארים פתוחים וממספר התקנים שנפתחים.

ערן ברוקוביץ': אין כמעט מי שילמד את דור ההמשך וזה גורם לכך שבמשרדי הממשלה אין כמעט עם מי להתייעץ בתחום ואין ממי ללמוד.

ערן ברוקוביץ': זה יוצר צורך אצל משרדי הממשלה עצמם - - -

רונית תירוש: אחדד את מה שאתה אומר.

רונית תירוש: שלא סתם יעודדו אנשים לחזור אלא ינסו להצביע על אלה שדרושים לנו, אם יש לנו מחסור בכאלה שמתמחים בנושא מדעי הסביבה אז להתכוונן אליהם ולנסות להביא אותם.

ערן ברוקוביץ': בהחלט.

עמרי אינברג: השאלה אם הוא מציע תקנים – זו השאלה.

עמרי אינברג: הוא אומר שיש מחסור אבל איפה הם יעבדו?

עמרי אינברג: האם יש מקום עבודה שמחפש אותם?

ערן ברוקוביץ': נקודה נוספת והיא המרכזית, שהבעיה אינה בריחת מוחות אלא הבעיה היא במקום בו אין תקנים וכמו שנאמר פה בעשור האחרון כמעט ולא היו תקנים, וזה מה שגורם לסטודנטים או למדענים מצויינים לעזוב או לפנות לתחומים אחרים.

ערן ברוקוביץ': ברגע שיהיו תקנים ויהיו פה מקומות עבודה אז זה כלשעצמו יעודד סטודנטים לעסוק באקדמיה - - -

אבישי ברוורמן: סליחה שאני אומר פה, אמר פה משה ויגדור שישנה פתיחה של תקנים והשאלה הראשונה שמתבקשת כאן היא האם הפתיחה של תקנים היא מספקת והשאלה השניה היא האם היא תביא לפתרונות שבין השאר עליהם דיבר, שחלק מן הקליטה לא צריכה להיות רק של צעירים אלא גם טובי המדענים בעולם, שחלקם יהיה האנשים הכי מדהימים, שהם בגיל הביניים, הם כבר פרופסורים בארצות הברית ולכן צריך שלא לדבר על העבר כי לגבי העשור הבנו שהעשור "מחוק" והשאלה שצריך כרגע לשאול היא האם מה שהוצע כרגע יספק אותך?

אבישי ברוורמן: האם יש לך בעיות או שיש לך הצעות?

ערן ברוקוביץ': אני לא מדבר על העבר אלא על העתיד והעתיד הוא הסטודנטים שלומדים בארץ שהם צריכים לראות עתיד כדי להמשיך באקדמיה.

ערן ברוקוביץ': דוקטור צעיר שסיים את הלימודים שלו לפני שנתיים ורואה שכמעט ואין תקנים שנפתחים, גם אם אולי עכשיו מתחילים להיפתח תקנים זה גורם לאנשים - - -

אבישי ברוורמן: זאת אומרת שמה שאמר משה ויגדור על כל כך הרבה תקנים אתה אומר שזה לא - - -

רונית תירוש: הוא דיבר על חמש שנים.

ערן ברוקוביץ': אנחנו מדברים על בעיה מתמשכת והענין של לקרוא לאנשים מחו"ל וצריך לדבר על הבעיה.

ערן ברוקוביץ': יכול להיות שצריך להביא גם פרופסורים שזה בהחלט ראוי, ובכלל ראוי להחזיר אנשים לארץ, אני לא מתווכח עם הנושא הזה אבל צריך לחשוב על זה שצריך לעודד את הסטודנטים והמדענים שיש לנו בארץ להמשיך באקדמיה.

ערן ברוקוביץ': וזה על ידי יצירת מקומות עבודה, פתיחת תקנים, הרבה תקנים ובתחומים נבחרים.

אבישי ברוורמן: אני יודע על משרה שהתפנתה באוניברסיטת חיפה בחוג לפילוסופיה של המדעים.

אבישי ברוורמן: ופָּנו.

אבישי ברוורמן: מאה חמישים מרצים לפילוסופיה על משרה אחרת וכולם נדרשו וכולם הסכימו לעקור מירושלים ומתל אביב ומבאר שבע לחיפה והחיפוש והבדיקה נמשכו חודשים.

אבישי ברוורמן: בסוף חילקו את זה לשניים אבל מאה וחמישים איש על משרה פנויה אחת וכולם בארץ.

ערן ברוקוביץ': על זה נאמר I rest my case.

אבישי ברוורמן: רק רציתי לחזק אותך.

אביטל בר: תודה, בוקר טוב.

אביטל בר: נקודה אחת שכדאי להוסיף: מרכז הקשר של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, שמנהלת אותו הגברת בת שבע שור בשנים האחרונות, הוקם במסגרת פעילותה של ועדת שוחט.

אביטל בר: לא היה אז מושג של מיפוי השאלה כמה מוחות בורחים ישנם ובשעתו, בייגה שוחט ופרופ' מנחם יערי שהיה נשיא האקדמיה, רצו לקבל נתונים ממופים של הקיים.

אביטל בר: בינתיים בשנים החולפות היו 2,107 איש רשומים, והנתון שחשוב לציין כאן הוא שהמאגר רשום כחוק, מובטחת סודיות מלאה מטעמה של האקדמיה הלאומית למדעים, אנשים סומכים על זה והנתונים שנאספים הם עם הרבה מאד מידע, זאת אומרת שהם ממלאים שאלות עם עשרות שאלות ונתון אחד שאני רוצה להביא בפניכם, בהקשר הבעיות של הקליטה גם בתוך המערכת האקדמית, הוא שמעל 80% שענו על השאלה "מה מביא אותך למלא את השאלון ולרצות לחזור, בין אם אתה בתוך משרה ובין אם אתה בסוף פוסט דוקטוראט וכו', אמרו, שהשכר איננו מרכיב חשוב, מעל 80%.

אביטל בר: מה שכן צויין הוא שהתנאים, תנאי המחקר, לאיזו מעבדה הם מגיעים, באיזו אוניברסיטה הם נקלטים והדברים שיש באוניברסיטה אליה עם מגיעים מבחינה מחקרית, כדי לקלוט אותם, שזה יהיה באותה רמה שממנה הם מגיעים, בעיקר מצפון אמריקה, וזה מאד משמעותי.

אבישי ברוורמן: רק כדי לחזק אותך, לפני שנים, כשהקמנו את המכון הלאומי לביו טכנולוגיה בבאר שבע, טסתי לבוסטון והבאנו בחור בשם איתן רובין שהוא היה ראש המכון לגאלופ של הרווארד.

אבישי ברוורמן: כשהוא בא, ואתה בטח מכיר, מריה קראפט ז"ל, אשתו של בובי קראפט המנכ"ל המפורסם ואיתן רובין אמר: אני אומר לה, הוא אמר: מהרווארד - להיות פה ופה הוא אפילו לא מנהל של המחקר, גייסנו לו תקציב מחקר מאד גדול, מעבדה במליונים אבל המשכורת היא אחרת והשאלה היא כמה הוא מקבל פה וכמה בהרווארד, עם כל הדברים מסביב שהוא מקבל.

אבישי ברוורמן: ואז היא שאלה אותו למה הוא הגיע לבן גוריון, אמר לה: בגלל החום, לא התכוונתי, הסביר לה, שיותר חם כאן אלא לחום האנושי.

אבישי ברוורמן: כל כך הרבה חבר'ה צעירים שמבחינה ציונית רוצים לחזור לארץ ולכן, חשוב בשוליים השכר, חשובה הדירה אבל הדבר המרכזי הוא לתת להם תנאים.

אבישי ברוורמן: אלה אנשים שהם הכי מבריקים בעולם וזה לא בסתירה למה שאמרו כאן הידידים, שצריך לדאוג גם לסגל הזוטר וגם לצעירים שקיימים כאן אבל, כשאני מתייחס לקבוצה הזו, זו קבוצה, ואני חוזר, שהתשואה שלה למדינה היא בלתי נתפסת, אלה אנשים שיובילו את כל המערכות וגם את הבטחון ולכן, הנקודה שאמרת היא משמעותית כי אני מכיר גם את חלק מן המגבלות באוניברסיטאות ולמרות שכתוב "לעולם לא יתקנא אדם בבנו ובתלמידו" הרי אתה מכיר את הסיפור שלפעמים בינוניות, כשרוצים להילחם בזה, עוצרת את הדברים האלה ולכן, החסם הזה הוא מאד משמעותי.

אבישי ברוורמן: זו רק הערה לחזק את מה שאת אומרת.

דן וילנסקי: אני "עוף שונה לחלוטין" מן הקהל שישנו כאן כי אני בא מעולם התעשיה ולצערי הרב, - - -

אבישי ברוורמן: התחיל דיון בוועדת הכספים על נושא תקציב הבטחון, דיון שאני חייב להיות בו, אני בכל מקרה מחזק את הדברים.

אבישי ברוורמן: אמתין עד אחרי דבריך וככל שאוכל.

רונית תירוש: תוכל להציע משהו לסיכום ומסקנות לפני שתצא ואחרי שתשמע אותם.

דן וילנסקי: אני לצערי צריך קצת לדבר אחרת כי מנקודת ההשקפה שלי המצב הוא שונה מאשר מתהווה לכאורה כאן.

דן וילנסקי: אדבר ארבע דקות וחצי על תכנית שיזמתי וקיימת, על מצב אותה התכנית, להצעה ול action item שמעלה חבר הכנסת ברוורמן.

דן וילנסקי: קודם כל אסקר: אני בא מכיוון התעשיה, אני הקמתי חמישה מפעלים תעשייתיים שמעסיקים היום עשרות אלפי אנשים עם מחזור של מעל מיליארד דולר, אני גם מוביל בהתנדבות את התכנית הלאומית למינהל טכנולוגיות, תכנית שנחשבת היום לאחת המוצלחות מבין התכניות הלאומיות.

דן וילנסקי: לפני שנתיים יזמתי את הנושא הזה בהכרה, כאחד שישב באמריקה כעשר שנים במצטבר, יזמתי את התכנית הזו להחזרת ישראלים, לא רק לאקדמיה אלא גם לתעשיה.

דן וילנסקי: התכנית הזו קיבלה את המושג שלמדתי אותו בעקבות כך שהייתי צריך לעבוד עם המימשל – איגום משאבים, הרבה מאד מן המשרדים הממשלתים והמנכ"לים שלהם תמכו בתכנית, אישרו אותה ויותר מאוחר, בשנת 2010 היתה החלטת ממשלה בנושא הזה.

דן וילנסקי: לדעתי היוזמה של פרופ' ברוורמן היא יוזמה ברוכה והיא באה בזמן, אבל לא צריכים להמציא נושאים חדשים אלא שאפשר לחבר אותה לאותה תכנית של החזרת מדענים ומהנדסים לתעשייה, אפשר לחבר אותה לאותה התכנית, תכנית שלמעשה כבר אושרה באופן עקרוני על ידי המימשל, עם 25 מיליון דולר לחמש שנים, כשלאחר קרבות הוסכם שהמדען הראשי של משרד המסחר והתעשיה, אבי חסון, ינהל אותה והכל נראה מבחינה זו יפה וורוד.

דן וילנסקי: אך, - - -

רונית תירוש: האם יש שם לתכנית?

דן וילנסקי: כן, "התכנית הלאומית להחזרת אקדמאים לישראל" החלטת ממשלה מנובמבר 2010.

דן וילנסקי: אבל לצערי הרב, וכאן אני צריך להיות אולי קצת יותר עם הגישה התעשייתית שלי, חלק מראשי המשרדים שהיו אמורים לתמוך בתכנית הזו - - -

רונית תירוש: מי המשרדים?

דן וילנסקי: המשרדים הם משרד המסחר והתעשיה, הות"ת, משרד הקליטה, משרד ראש הממשלה, הנציג שלו יוג'ין קנדל, סגן הממונה על התקציבים מר יוני רגב ומשרד המדע.

דן וילנסקי: כולם תמכו ולמעשה כבר יש אישור לחלוקה התקציבית ביניהם שהוחלטה כבר לפני שנה אבל, חלק מראשי המשרדים לדעתי – ואני מעביר פה ביקורת קשה, איבדו את היכולת הניהולית שלהם ואת הגישה היזמית ליישום של תכנית אמיתית שכולם מסכימים עליה.

דן וילנסקי: הכפופים של אותם המנהלים או של מקבלי ההחלטות, בוחנים את הברגים של המנוע, במקום להסתכל על המנוע וכמובן, שכשחסר בורג אחד אי אפשר להתניע את המנוע הזה ולכן המנוע הזה עדיין לא הותנע וזה כאשר התחלנו את התכנית כבר לפני שלש שנים.

דן וילנסקי: אני מסתכל על ניהול שלי ואדגים: כאשר נכנס נחש לחדר, יש שתי אפשרויות: לקרוא לוועדה שתחליט מה לעשות או להוציא אקדח ולירות בנחש.

דן וילנסקי: לצערי הרב, המימשל שלנו פעל כרגע בדיוק בשיטה ההפוכה וקרא לוועדה של אותם מנהלים הכפופים למקבלי ההחלטות שאמורים להחליט.

דן וילנסקי: כמו שאמרתי קודם אני עושה את זה בהתנדבות כשיש לי לנהל מספר מפעלים תעשייתיים וזה גרם לי, בניגוד לאופי שלי, להגיד שבראשון למרץ שנה זו –ושלחתי מכתב לנוגעים בדבר, אני איאלץ להרים ידיים, בצורה לא אופיינית לי, כשאני לא מעונין לעשות את זה ונראה מה אני מציע לעשות.

דן וילנסקי: אני מציע לאמץ את ההחלטה של חבר הכנסת ברוורמן כחלק מן התכנית הלאומית להחזרת מדענים ואנשי תעשיה ישראליים.

דן וילנסקי: אין צורך להמציא ועדה חדשה, אפשר לחבר את זה לשם, יש תכנית שאושרה ונבדקה, כאשר יש שם אפילו החזר השקעה ואם הייתי בא למעסיק אמריקאי, ועבדתי גם עם מפעלים אמריקאיים, ומראה לו את ה return on investment או את החזר ההשקעה שאני מדבר עליו כאן הוא היה מעיף אותי מכל המדרגות, כי ההבדל הוא ברור ואפילו אנשי ממשרד האוצר הסכימו אתי.

דן וילנסקי: לאפשר לי להוביל את התכנית בהנהגתו של אבי חסון כפי שהוחלט בעבר, עם פיקוח של מנכ"לי המשרדים שהם בעלי ענין - - -

רונית תירוש: האם הועמדת בראש התכנית?

דן וילנסקי: הועמדתי בראש התכנית.

דן וילנסקי: הוסכם שאני אהיה המנהל שלה בהתנדבות ללא שום טובות הנאה.

דן וילנסקי: אני רוצה דבר אחד שיקרה כאן: שהילדים שלי, הנכדים שלי והנינים שלי יגורו בארץ!

דן וילנסקי: אבל אם נמשיך לפעול בצורה כזו לא נגיע לשם והם יהיו אותם אנשים שצריך יהיה להחזיר אותם בחזרה לארץ.

רונית תירוש: האם אתה כפוף למשרד המדען?

דן וילנסקי: אני לא כפוף, אני יזם תעשייתי, אין לי 'בוס' אבל אני מוכן לעבוד עם כל אחד בתנאי שנשיג - - -

רונית תירוש: זו הבעיה שלך.

רונית תירוש: מי הבן אדם שבפניו אתה מתנה את צרותיך?

דן וילנסקי: אני עובד יוני רגב מאגף התקציבים ועם אבי חסון ממשרד המסחר והתעשיה.

דן וילנסקי: אלה שני אנשים שאיתם אני עובד בצורה סדורה ואני לא מקבל שכר .

רונית תירוש: זו הבעיה.

רונית תירוש: אומר לך משהו כמנכ"לית לשעבר של משרד ממשלתי.

רונית תירוש: אף משרד לא אוהב לתת למן התקציב שלו לטובת משהו אמורפי שלא יזוהה עם נצחונו שלו או הצלחתו שלו.

רונית תירוש: אף שר לא - - -

דן וילנסקי: סליחה, כבוד יושבת הראש, יש לי פה החלטת ממשלה - - -

רונית תירוש: אני אראה לך הרבה החלטות ממשלה והרבה חלוקות.

רונית תירוש: אני זוכרת את שרון, שהוא יזם תכניות לפיתוח לוד, או הנגב או הגליל, ואמר שכל המנכ"לים צריכים להירתם ולצבוע תקציבים אצלם.

רונית תירוש: אני זוכרת שאף אחד מאתנו לא צבע תקציבים בגלל המצוקה.

רונית תירוש: כשזה נופל בין כל המשרדים –ובמסקנות שלי אהיה יותר נוקשה בדרישות אבל, אני אומרת לך מה קורה, הטבע, ה-d.n.a.

רונית תירוש: של משרדי הממשלה הוא כזה שהם לא ממהרים להוציא מן התקציבים למרות שיש החלטת ממשלה כי זה לא משהו שהוא ספציפי שלהם, זה לא "שלי בלבד ממשרד מסוים" אלא זה בינ-משרדי ולכן זה לעולם כנראה יפול בין הכסאות ויקרה מה שקורה עכשיו - - -

דן וילנסקי: כבוד יושבת הראש, אני מצטער שאני לא מסכים אתך כלל.

דן וילנסקי: אני מנהל תכנית אחרת באותה מתכונת, של מינהל הטכנולוגיות, תכנית שפרופ' אבישי ברוורמן מכיר היטב, פרוייקט של 250 מליון דולר לחמש שנים - - -

רונית תירוש: עם אילו משרדי ממשלה?

דן וילנסקי: אם אותם, עם חלק מן המשרדים בנושא של איגום המשאבים, זה פועל להפליא - - -

רונית תירוש: אז מה הבעיה פה?

דן וילנסקי: לא רק שזה פועל להפליא לא שזה אושר גם כתכנית נוספת לעוד חמש שנים והחלוקה היא לפי מה שהוזכר.

דן וילנסקי: מה שיש שם הוא דבר שחסר פה כרגע, ואני מוכן לעמוד בראשה אם תתני לי להגיע למסקנה הסופית שלי, שללא צ'מפיון שום תכנית תעשייתית או ממשלתית או קומבינציה, לא תעבוד!

רונית תירוש: מה זה 'ללא צ'מפיון'?

דן וילנסקי: צ'מפיון זה אדם שינהל את התכנית.

רונית תירוש: אבל אתה מנהל את התכנית.

דן וילנסקי: אני מנהל את התכנית, רגע אחד, תיכף נגיע להמשך, אבל המנהלים שאני כפוף אליהם כרגע, איבדו את הצפון! הם נותנים לחֲשב או ליועץ משפטי להוציא בורג אחד מן המנוע.

רונית תירוש: דן, אני מנסה לעזור.

רונית תירוש: אני לא מנסה להכפיש.

דן וילנסקי: שמעתי מכולם - - -

רונית תירוש: אל תכניס אותנו לאוירה מלחיצה.

רונית תירוש: אני מנסה להבין.

רונית תירוש: אתה עומד בראש שתי תכניות, האחת מוצלחת והשניה לא מוצלחת - - -

דן וילנסקי: תהיה מוצלחת.

דן וילנסקי: היא תהיה מוצלחת.

רונית תירוש: מה מונע מן השניה להיות מוצלחת כמו הראשונה?

דן וילנסקי: חתימה של אותם המנהלים, המנכ"לים של המשרדים הממשלתיים שעקב זה שחשב או יועץ משפטי לא - - -

רונית תירוש: דן, למה בתכנית המוצלחת החשב כן חתם?

רונית תירוש: והיועץ המשפטי כן חתם?

רונית תירוש: אני מנסה להבין.

דן וילנסקי: לא יודע.

דן וילנסקי: אני מבקש רק עוד שני משפטים.

דן וילנסקי: יש כעת מכתב שיש כאן את ההעתק שלו, היו צריכים לחתום עליו אותם מאגמי המשאבים, אלה שמחברים את התקציב ביחד, הם לא חתמו מכיוון - - -

רונית תירוש: מי אלה?

דן וילנסקי: מי שלא חתם הם דימיטרי אפרצ'ב מנכ"ל משרד הקליטה, שרון קדמי, דב מאגף התקציבים ופרופ' עמנואל טרכטנברג.

דן וילנסקי: כולם חתמו אבל כל פעם מישהו מוציא איזשהו בורג אחד ואז צריכים לחתום שוב, שמעתי מה שאמר עמרי ש"הכל סודר והכל בסדר" אבל זה לא נחתם.

דן וילנסקי: ההחלטה שאני מציע כאן, כבוד יושבת ראש הועדה, היא למצוא את הדרך לפיה תהיה התחייבות שהמשרדים שנמצאים כאן בתוך שבוע חותמים ומתחילים לעבוד.

דן וילנסקי: עברו שנתיים.

דן וילנסקי: כמה אנשים הפסדנו בינתיים?

רונית תירוש: כמה חתימות חסרות עכשיו כדי לצאת לדרך?

דן וילנסקי: של כבוד מנכ"ל משרד הקליטה, דימיטרי אפרצ'ב.

רונית תירוש: האם רק משרד הקליטה?

דן וילנסקי: טרכטנברג חתם לי על זה אבל אני רוצה לסיים.

דן וילנסקי: אני רוצה להציע להחזיר את ניהול המנהלים ואשמח לשתף פעולה ולהמשיך לעבוד בתכנית.

דן וילנסקי: מציע לפרופ' ברוורמן שיצטרף לאיגום המשאבים ושיהיה חלק מן התכנית.

דן וילנסקי: אני אדווח לאותם מנכ"לים.

דן וילנסקי: תודה רבה.

רונית תירוש: תודה רבה דן.

רונית תירוש: אשמע את כל מי שנרשם בהמשך.

משה גולדברג: תודה.

משה גולדברג: אני רציתי להביא אופרציה יותר נינוחה, מהלך שאנחנו מקדמים.

משה גולדברג: החל משנת 2000 קיים חיבור בינ-משרדי של תמ"ת, קליטה ובטחון, הפרוייקט נקרא "מדענים עולים", זה סיפור ש'מתקתק' גם עכשיו, יש לי פה את הדווח והפירוט שאעביר לוועדה, מדובר על מאות מדענים ששובצו באקדמיה ובתעשיה.

משה גולדברג: גם בחברות הנדסה שהוקמו.

משה גולדברג: המנגנון שאנחנו מקדמים הוא פרוייקט שמאושר לכל דבר, מדלגים על המשוכה הבטחונית שהיא משוכה בעייתית מאד, מצרפים קצין פרוייקט של מפא"ת לאותו עולה, כאשר בידיעה שלו נמצא מה שהתעשיה צריכה ולכן לאחר ימים יש לנו ערך מוסף עצום ממה שנוצר.

משה גולדברג: הניהול המקצועי הוא בוועדה מאד מצומצמת, עמרי מצד אחד ויש לנו קצין, עבדכם הנאמן, הוא מצוין, התו"ם הוא מצוין, השנה אישרנו עשרים מדענים, חלקם חוזרים וזו מגמה אצלנו, ובאים גם ממדינות רווחה, זה לא רק מארצות הברית כמו שנאמר פה אלא גם מאירופה, ואם הכל טוב אז צריך גם להגיד משהו בנימה שדן דיבר בה כאן, לאורך השנים ההחלטות 'מתאיידות'.

משה גולדברג: זאת אומרת, אותו גוף שנקרא משרד המסחר והתעשיה שהיה צריך להעביר לנו כסף לאורך שנים לא עושה את זה, ואנחנו מוצאים את עצמנו עם סיכום תלת-משרדי כשאחד לא נותן את חלקו ולכן, אנחנו מוצאים היום במשרד הבטחון "קומה ב'" שלמה של מדענים שאנחנו יכולים לשבץ אותם ועמרי יכול להעיד על כך.

משה גולדברג: זו קומה של אנשים שהם למעשה – "קומה ב'" היא קומה וירטואלית שאי אפשר לעשות איתה כלום, כי חסר כסף של אותו משרד שלא משתתף אז ההערה היא אולי קצת בוטה אבל לפני שממציאים מנגנונים חדשים אז צריך לעבוד על כך שמשרדים שסיכמו דברים לפני שנים יכבדו אותם לאורך שנים.

רונית תירוש: ברור.

רונית תירוש: תודה רבה לך.

אופק בירנהולץ: ארגון מ"ח – ארגון מורים וחוקרים שהוא הגירסה הירושלמית של ארגון הסגל הזוטר.

אופק בירנהולץ: מבחינתנו הרבה מאד מן הדיון הזה הוא באיזשהו מובן נסיון "לסגור את האורווה אחרי שהסוסים ברחו" ואנחנו הסוסים של הדור הבא באנלוגיה הזו.

אופק בירנהולץ: הסגל הזוטר לא מקבל שליש מן היחס הטוב שאנשים מדברים עליו פה, במסגרת החזרת מדענים שכבר עזבו, כאשר הדבר הנכון מבחינתנו –ולדעתנו הוא שיקול הגיוני, היה למנוע מאנשים לברוח מלכתחילה ולוודא שהקשר של מדענים - - -

רונית תירוש: ולחסוך את הכסף של תמריצי קליטה.

אופק בירנהולץ: ולחסוך את הכסף של תמריצי קליטה אבל זה לא רק ענין חומרי כלומר, במקרה הזה כסף הוא אחד משלושת הנדבכים כאן, וחבר הכנסת ברוורמן ציין את ענין החום האנושי והיחס אז אנחנו לא זוכים לחום אנושי או ליחס מגורמי חינוך, החל ממשרד החינוך וגורמים בכנסת וכלה בהנהלת האוניברסיטאות.

אופק בירנהולץ: אנחנו מוצאים את עצמנו שוב ושוב נאלצים לשבות על קיום הסכמים שנחתמו עמנו.

אופק בירנהולץ: הסגל הזוטר במדינת ישראל, שרואה את היחס מצד המערכת עוד בדוקטוראט ובמאסטר ותקופה קצרה אחריהם, לא יכול לצפות לחום אנושי ושירצה בכלל - - -

רונית תירוש: מה אתה מציע?

רונית תירוש: הייתי שנים בוועדת החינוך וראיתי אתכם הרבה מאד פעמים באים לנסות ליישב משברים, מה אתה מציע כדי שזה ישתנה?

רונית תירוש: הרי אני לא מוציאה החלטה פה בכנסת בנוסח: נא לתת חום אנושי לסגל הזוטר.

אופק בירנהולץ: את סוגיית החום האנושי העלה חבר הכנסת ברוורמן ואני מזכיר שהיא רלבנטית גם עבורנו.

אופק בירנהולץ: מתקיים אתנו משא ומתן על הצעות תקציביות שלא נצטרך להגיע לשביתה וזה אומר תנאי מחקר שדובר עליהם פה למדענים חוזרים ולמכללות, גם בסגל הזוטר יש קרוב לאלף עמיתי הוראה שלא יכולים לעסוק במחקר - - -

רונית תירוש: אתם העתודה של הסגל הבכיר בסופו של דבר.

רונית תירוש: האם נכון?

אופק בירנהולץ: אנחנו מקוויים להיות עתודה לסגל הבכיר.

אופק בירנהולץ: בהקשר הזה אין - - -

רונית תירוש: האם באוניברסיטאות לא מבינים את זה?

אופק בירנהולץ: באוניברסיטאות לא נוהגים כראוי בסגל הזוטר.

אופק בירנהולץ: זה נובע גם ממודל תקצוב שלא רק האוניברסיטאות אחראיות עליו כי זה נובע גם מזה שהתקציב שלנו הוא ה"רך" ביותר שאפשר לפגוע בו, זה נובע מהעדפה של מדענים חוזרים כי יש על זה השפעות תקציביות של הממשלה וזה נובע מהרבה גורמים מערכתיים שלא רואים בנו מפתח, לא רואים בהכשרה שלנו, מלכתחילה, איזשהו משהו שצריך להשקיע בו.

רונית תירוש: האם יש אוניברסיטה בארץ או מוסד אקדמי שהם דוגמה ומופת ליחס הראוי לסגל הזוטר?

אופק בירנהולץ: באוניברסיטה שלי יש פקולטות שיותר טובות מאחרות, לגבי - - -

רונית תירוש: ואז זה כבר תלוי גם במה שבתוך - - -

אופק בירנהולץ: תלוי בתוך פקולטות, כן, ואפשר בהקשר הזה להחמיא לפקולטה למדעי החברה באוניברסיטה העברית - - -

רונית תירוש: אז איך עושים את זה?

אבישי ברוורמן: אני אתייחס לזה.

אופק בירנהולץ: עוד מספר דברים.

אופק בירנהולץ: קודם כל עוד תקנים, בטחון תעסוקתי, אפשרות לעסוק במחקר גם לעמיתי הוראה, הקלה בעומס הלימודים, הפוסט הוא מאד חשוב, אנחנו מכירים בזה שבאקדמיה צריך לעשות פוסט בחו"ל ואני חושב שדין מי שעוזב לפוסט בחו"ל כשהוא לא יודע אם הוא חוזר כדין מי שיודע שיש לו מקום לחזור.

אופק בירנהולץ: פוסט דוקטוראט הוא כידוע נושא רגיש במיוחד לנשים שזה שלב בעייתי מאד בקריירה ובחיים האישיים שלהן.

אופק בירנהולץ: שילוב של תנאים חומריים עם בטחון תעסוקתי, שכר, שבמקרה שלנו הוא כן משמעותי כי אנחנו לא מדברים פה על מדרגות שכר "הייטקיות" והחל מהדבר הבסיסי ביותר שהוא יחס סביר של קיום הסכמים, שיתייחסו אלינו כי אנחנו לא מעוניינים להגיע לשביתות כמו השביתה שאנחנו עכשיו.

משה ויגדור: מספר מלים.

משה ויגדור: קודם כל אנחנו עושים מאמצים עצומים היום בהשכלה הגבוהה, גם שר החינוך מעורב, שהוא יושב ראש מל"ג וגם יושב ראש ות"ת מעורב כדי לסיים את הסוגיה הזו.

משה ויגדור: הסגל הזוטר הוא סגל שדורש התייחסות ואני מוכרח לומר שהסגל הזוטר מאד גדל בעשור האחרון בגלל הצמצום בסגל הבכיר.

משה ויגדור: הרבה מאד מן המטלות שהיו של הסגל הבכיר ניתנו לסגל הזוטר ואי אפשר להתעלם מזה, זו אחת מן הבעיות של הצמצומים הנוראים שהיו באקדמיה ויצרו גם דברים שלא היו צריכים להיות ויצרו מסלולים אחרים.

משה ויגדור: צריך לזכור שהסגל הזוטר הוא גם סגל מאד הטרוגני, הוא תלמידי מאסטר, הוא תלמידי דוקטוראט, הוא עמיתי הוראה, הוא גורמים מן חוץ והוא גם מאד משתנה מאוניברסיטה לאוניברסיטה.

משה ויגדור: אנחנו עושים היום מאמצים עצומים.

משה ויגדור: לא חשבתי שהנושא יעלה פה היום אבל הוא צריך לעלות, כי צריך לפתור אותו אז אני מוכרח לומר שיש הזדמנות היום, ממש בימים אלה, יש משאים ומתנים שצריך לנצל אותם כדי לסיים את הסכסוך, יש הסכמות על הרבה סוגיות בתחום הכספי, יש סוגיות בתחום של בטחון תעסוקתי, שאנחנו מבינים אותן ואפשר ללכת אתן למקום שהוא יותר טוב מהיום באופן משמעותי ושוב, אני מנצל את הבמה הזו כדי לקרוא לסגל הזוטר לא להחמיץ את ההזדמנות שיש בימים האלה, והעמדנו גם את טרכטנברג עצמו כששר החינוך מעורב עם הממונה על השכר באוצר כדי למצוא פתרון, אני מעריך שבפגישה שאמורה להיות מחר יתקדמו מאד, צריך פשוט לקחת את זה, מיצו את המשא והמתן, מיצו את נושא הסכסוך, צריך להגיע לפתרון.

ישראל זיידרמן: שלום ובוקר טוב לכולם.

ישראל זיידרמן: שלש נקודות - - -

רונית תירוש: סליחה, פרופ' ברוורמן, רצית להתייחס.

אבישי ברוורמן: עליי לצאת לישיבה בוועדת חוץ ובטחון ורק רציתי שלשה דברים.

אבישי ברוורמן: אני מאד שמח שיש פה שילוב, בנוסף לכל האנשים המכובדים שיושבים פה, עם שלושה אנשים שאני רוצה לציין.

אבישי ברוורמן: ואני מסתכל על יושבת הראש שהיתה מנכ"לית ושאלה שאלות בסיסיות וברורות לגבי האקשן ולגבי מה שצריך לעשות.

אבישי ברוורמן: דבר שני, יושב פה משה ויגדור, שיש לו נסיון ניהולי כל כך רחב ועשיר ומעבר לכל נציגי המשרדים יושב פה דן וילנסקי.

אבישי ברוורמן: כי הדוגמה בין הננו לבין מה שקורה פה היא מאד פשוטה, ואת יודעת מנסיונך כמנכ"ל, שלצערנו 70% מהחלטות ממשלה לא קורות, מתוך ה 30% רק חלק קטן.

אבישי ברוורמן: מתי הן קורות?

אבישי ברוורמן: כשמה שאת אמרת והוא אמר: כשיש צ'מפיון.

אבישי ברוורמן: מה זה צ'מפיון?

אבישי ברוורמן: ברגע שיש מישהו שקיבל גיבוי, אם הוא לקח אחריות על התכנית אז ברגע שהוא מקבל גיבוי מן המשרדים זה עובר ולכן, הוועדה הזו, הרי מה התפקיד של הכנסת?

אבישי ברוורמן: לפקח שהחלטות יקרו, כיוון שהביצועים של ההחלטות הם מאד גרועים, וכיוון שלתת הצהרות זה מאד נחמד, אז כאן ישנה דוגמה להזדמנות עקב היות הועדה בראשותך עם יושבי השולחן הזה שמצד אחד את ההצעות של כל הגורמים ששותפים להמשיך באקדמיה, להביא לכל הגורמים את ההצעות וכו' אבל ב action item פשוט לתת 'דד ליין', גבירתי יושבת הראש, 'דד ליין', לכל המשרדים הרלבנטים לחתום ולחתום מיד כדי שאדם כל כך איכותי – ואני מכיר אותו, מוכן להתגייס אז דברים שהוחלטו יילכו לביצוע.

אבישי ברוורמן: כי אם כל משרד ישחק כמו שגיזבר משחק ש"זה לא במגרש שלי" ו"אולי לא מקבל את הקרדיט" ודוחפים אחד את השני אז בסוף משה ויגדור ידידי יבוא לפה בעוד שנתיים או שלש כשאין זרם של מדענים ואין זרם של תקנים ולכן אני מציע תשימי פה דד ליין והדד ליין הוא ברור, ואז חותמים כולם ואז יש בחינה: קורה או לא קורה ואם לא קורה אז הולכים לראש של האנשים, אחרת זה משחק מכור של הצהרות.

אבישי ברוורמן: לגבי אופק, גם לאור מה ששמעתי ממשה, שמעתי את הסיפורים האלה, אתם מדהימים.

אבישי ברוורמן: כמובן שמעבר לכם יש גם כל מיני גופים אחרים שנמצאים ביחד, במאבק המשתנה היום גם באקדמיה, גם לחזק סגל יותר גדול, כדי שחלק מן האנשים לא יהיה יותר על תקציבים ריקים, אז יש פה דיפרנסציה מסויימת.

אבישי ברוורמן: אני מקווה כי אני מאד מעריך את משה ואני חושב ששר החינוך וטרכטנברג, אתם תאבקו בכל הכח להוציא את המכסימום, אני יודע שאתם תסיימו את זה ותעשו את זה בהצלחה.

אבישי ברוורמן: גבירתי יושבת הראש, צריך את ההחלטות האלו ואני מתנצל על שאני צריך לעזוב כי בסופו של דבר, אם בחמש או שש השנים הקרובות הכל ילך לתקציב הבטחון אז אנחנו לא מתקדמים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

ישראל זיידרמן: תודה.

ישראל זיידרמן: שלש נקודות, מעשיות, שאנחנו מבקשים שייכללו בהחלטות של הועדה בסוף הדיון הזה.

ישראל זיידרמן: הדבר הראשון לגבי אופי התקנים ששמענו שיוקצו לקליטות מדענים חוזרים.

ישראל זיידרמן: חשוב שיצויין שאלה יהיו תקנים למסלול עם קביעות כך שלא ניצור עוד קבוצה של אנשים שהם מועסקים בתנאים של היעדר בטחון תעסוקתי, היעדר זכות לשבתון, היעדר תקצוב מלא.

ישראל זיידרמן: היום משרד הקליטה מממן 60% מן המשכורת של אנשים בתכנית "קמיע" למשל, וצריך לדאוג בכל דרך לכך שהמצב הזה לא יחזור.

ישראל זיידרמן: דבר שני, בקשר לאנשי "קמע" שהזכרתי כרגע, איך הם משתלבים בתכנית הזו?

ישראל זיידרמן: האם לא ניתן לפתוח מסלול או אפשרות במסגרת התכנית לקליטה, לפיה יותר מ-400 מדענים שעובדים היום, בעיקר במוסדות להשכלה גבוהה בתת תנאים, בלי קביעות, בלי שבתון וכו', יוכלו להיקלט במסגרת התקצוב שהוזכר כאן.

ישראל זיידרמן: אני מבין שזה דורש מהפיכה כי משרד הקליטה יעביר את 60% שהם מממנים למעסיק הישיר, אם זה משרד החקלאות, מכון וולקני, בית חולים או אוניברסיטה אבל בלי השינוי של מבנה המימון אז אנשים ימשיכו, גם אחרי עשר שנים של עבודה, להיות מועסקים בתנאים שבהם הם מופלים לרעה.

ישראל זיידרמן: נקודה שלישית ואחרונה, נוגעת למשרד הגנת הסביבה.

ישראל זיידרמן: שמענו את הכוונות שלכם, התכניות שלכם וגם האחריות המיניסטריאלית שלכם אבל אני צריך להעלות את הנסיון המר שלי, שהיה לי עם המשרד הזה, שראה לנכון להשכיר את מעבדות המחקר שהיו חלק מן המשרד, ולמעשה, לא לתת תקנים של מדענים במחקר לעובדים של המשרד שמועסקים במקומות האלה, כך שאין מוסד מחקר להגנת הסביבה במדינה, בשעה שלמשרד התשתיות הלאומיות יש את והמכון הביולוגי ועוד מוסדות כמו חקר הימים והאגמים, למשרד החקלאות יש אגף למחקר חקלאי וגם את המכון הוטרינרי אבל למשרד להגנת הסביבה אין מוסד מחקר ואין מינהל מחקר שמכין מכון מחקר שיכול לקלוט את האנשים האלה.

ישראל זיידרמן: לכן הצעתנו היא שהועדה הזו תפנה אל משרד להגנת הסביבה שהוא יבדוק ויתן לנו הצעה מפורטת לשאלה איך הם יכולים לתרום למשימה המשותפת שלנו של קליטת עולים חוזרים על ידי כך שהם חוזרים ובונים מינהל מחקר עם מוסד מחקר של הגנת הסביבה.

ישראל זיידרמן: תודה.

אבירם ז'ולטי: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.

אבירם ז'ולטי: דבר ראשון לגבי המאמצים של משרד התמ"ת והמדען הראשי, אנחנו משנת 2010 מתעדפים תושבים חוזרים, כל אלה שמוגדרים כתושבים חוזרים על פי פקודת מס הכנסה, אנחנו משתתפים בשכר של החברות שמעסיקות כאלה אנשים, בעוד 12,000 שקל שזה הרבה כסף לתקופה של שלש שנים.

אבירם ז'ולטי: זה דבר ראשון שלשכת המדען הראשי עושה מעבר לתכניות המיוחדות של הקרן הביוטכנולוגית וה'קול קורא' דברים נוספים שאנחנו עושים בתחומים ספציפיים שזיהינו אותם ככאלה שיש בהם כשל שוק ונדרשת התערבות מיוחדת שלנו.

אבירם ז'ולטי: לגבי מה שאמר דן וילנסקי, אני רוצה לחדד את השאלה איפה התכנית הזו בדיוק תקועה.

אבירם ז'ולטי: יש הסכמה לגבי החלוקה התקציבית, יש הסכמה שהתכנית הזו תופעל על ידי לשכת המדען הראשי באמצעות מתימו"פ שזה גוף של לשכת המדען הראשי, יש איזשהו ויכוח משפטי שנוגע לעובדה שבמסגרת התכנית הזו אמור להיות מנוהל מאגר מידע לגבי אותם תושבים חוזרים, וכמו שאנחנו רואים את זה הסיכום התקציבי לא רחוק מלהיחתם, זה ענין של מספר שבועות כי "הדברים הקשים" סגורים לגבי אותו ויכוח משפטי לגבי אותו מאגר - - -

אבישי ברוורמן: התעשיין אומר לא להאמין לך.

רונית תירוש: לא 'לא להאמין' אלא לא - - -

דן וילנסקי: יש לי נסיון של שלש שנים.

אבישי ברוורמן: הוא אומר שלא כדאי להאמין לך.

ישראל זיידרמן: הויכוח הוא משפטי, תראה, הרבה פעמים כשיש ויכוח תקציבי כשמשרדים מתווכחים מי יתן את הכסף אז הויכוח הוא קשה אבל כאן לפחות יש הסכמה לגבי הכסף ולגבי הניהול.

ישראל זיידרמן: יש ויכוח לגבי ענין משפטי בעקרון ובזה דן צודק.

רונית תירוש: אני מאד מודה לכם.

ליאת מעוז: במהלך הישיבה הגיעה הודעה שהגיעו לסיכום מוסכם על כולם.

ליאת מעוז: נחכה ונראה אבל - - -

רונית תירוש: על הסגל הזוטר?

ליאת מעוז: לא, על הענין שדיבר עליו דן וילנסקי.

דן וילנסקי: כבוד יושבת הראש, כשהמסמך יהיה חתום אז הוא יהיה חתום.

סמדר הירש: איסרט היא המינהלת הישראלית למחקר ופיתוח של האיחוד האירופי.

סמדר הירש: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם בת שבע ממשרד הקליטה וגם עם משרד המדע.

סמדר הירש: חשוב לי לומר שבמהלך השנים האחרונות, החל מ- 2007, בזכות התכנית, 250 חוקרים ישראלים זכו למענקים של עד 100,000 יורו, - - -

עמרי אינברג: לא להוציא את זה לפרסום.

סמדר הירש: למה?

עמרי אינברג: כך הוא החליט.

רונית תירוש: הכל לשידור והכל לפרוטוקול.

דניאל בן-סימון: מאות אלפים עכשיו שמעו את זה, שצופים בנו עכשיו.

סמדר הירש: הבעיה היא שהתכנית הזו – שהעניקה לנו כל כך הרבה הזדמנויות, נסגרת באיחוד האירופי ובמקומה יגיעו תכניות אחרות שפחות אטרקטיביות הקהל הישראלי.

סמדר הירש: יחד עם זאת, אם המינהלת שדן דיבר עליה תקרום עור וגידים יהיה סיכוי ליהנות מן התקציבים של האיחוד האירופי, אם נהיה חכמים מספיק לעשות זאת.

רונית תירוש: אני מבקשת לסכם.

רונית תירוש: דן, תקן אותי אם לא אדייק במינוחים או בזמנים.

רונית תירוש: בנובמבר 2010 התקבלה החלטת ממשלה על הקמת תכנית לאומית להחזרת מדענים בראשותו של מר דן וילנסקי.

רונית תירוש: על פי ההחלטה נקבע איגום משאבים של הות"ת ומשרדי התמ"ת, הקליטה, המדע והאוצר.

רונית תירוש: התכנית לא יצאה לפועל עקב עיכובים בחתימה של מנכ"לי המשרדים לעיל.

רונית תירוש: כיו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה ברשות המחוקקת אבקש לוודא הפעלת התכנית כפי שקבעה הרשות המבצעת עצמה.

רונית תירוש: לפיכך אבקש חתימת

רונית תירוש: כם –מנכ"לי המשרדים לעיל, עד ליום 12 במרץ, שזה שבוע מהיום, על מנת שלא לעכב את הפעלת התכנית שהוזכרה.

רונית תירוש: אבקש דיווח חוזר לוועדה בראשותי עד ליום 15 במרץ 2012.

וילנסקי דן: מי צריך לדווח על זה?

רונית תירוש: מנכ"לי המשרדים.

רונית תירוש: את המכתב הזה אני מעביר למבקר המדינה שאם תהיה תקלה אז נדע שהרשות המחוקקת עשתה את מה שמוטל עליה ומי שעיכב האחריות עליו.

רונית תירוש: עד כאן מן הבחינה של הועדה לגבי התכנית שקמה ואני מברכת עליה.

דובר: ביקשת הערות אז אני מציע שאת היוזמה של חבר הכנסת ברוורמן "נשתול" בתוך אותה התכנית כדי שלא יהיו כמה תכניות במקביל.

רונית תירוש: ארשום שמומלץ לשתף בתכנית הנ"ל את פרופ' ברוורמן שיש לו נסיון רב ובצדו יוזמה מבורכת.

רונית תירוש: עד כאן למבקר המדינה.

רונית תירוש: לגבי המסקנות, דן וילנסקי, אתה יושב כאן ותקח את זה בחשבון.

רונית תירוש: ראשית, על פי דבריו של משה ויגדור, אני מברכת את משרד האוצר והמשרדים השותפים, כולל הות"ת-מל"ג, על ההסכמים שנחתמו בגין תכנית להמרצת אקדמאים ומדענים שיצאו לחו"ל לחזור ארצה.

רונית תירוש: אני חושבת שדרושים מספר דברים בנוסף למה שהוחלט ונעשה.

רונית תירוש: ראשית, דרוש מיפוי של ביקוש מול היצע כך שנוכל לוודא פנייה ספציפית לאותם מדענים בחו"ל על פי צרכים בארץ.

רונית תירוש: כשאני אומרת 'צרכים' הכוונה היא גם גם לתקנים פנויים.

רונית תירוש: נדרש גוף מְאגם לנושא הזה שיצור אצלו את המאגר של הביקוש ויפנה החוצה מול ההיצע.

רונית תירוש: אני מבקשת לתעדף נשים במסגרת הזאת של פניות ספציפיות.

רונית תירוש: אני מבקשת גם במסגרת הזאת, להתייחס לסגל זוטר שקיים ממילא בארץ ולמנוע מצב שבו הם יוצאים החוצה ואז אני מחפשת תמריצים כדי להחזיר אותם, זאת אומרת, במסגרת המיפוי שעשיתם תבדקו מה יש בארץ, תמלאו את הצרכים על פי מה שיש בארץ ואז תביאו את האנשים מחו"ל.

רונית תירוש: שוב, יש ליצור מנגנון שלא "יתעדף את הדוקטוראנט שלי שיצא לחו"ל ודווקא אותו אני רוצה להחזיר".

רונית תירוש: אני לא יודעת איך עושים את זה מבלי להתערב בחופש האקדמי של כל מוסד אבל אני בכוונה תחילה מציינת את זה.

רונית תירוש: כי צריך ליצור איזשהו מנגנון על שיפקח על מה שקורה בפנים.

רונית תירוש: זה נכון לגבי האנשים עצמם וזה נכון גם לגבי התקציבים שניתנו בתכנית האחרונה שאושרה על ידי האוצר, שאותו מנכ"ל של אוניברסיטה או מוסד אחר לא יקח את זה לבניית בניינים, אז גם פה הייתי רוצה איזשהו מנגנון פיקוח.

רונית תירוש: אני מבקשת גם מנגנון פיקוח שילווה את תהליך קליטתם של אותם מדענים שחזרו מחו"ל ברמת החום האנושי והקליטה בארץ על מנת שלא יברחו מיד החוצה.

רונית תירוש: לא ליצור להם משבר נוסף.

רונית תירוש: על כל מה שנאמר אני מבקשת ממשרד האוצר לבחון תוספת לתמריצים שיינתנו – ואולי יש כבר את התקציבים, במשרד הקליטה עצמו, לגבי מי שהוא תושב חוזר.

רונית תירוש: יש להתייחס גם לנושא של דיור.

רונית תירוש: לגבי תקציבי מחקר נוספים – אני מבינה שיש כבר כאלה בתכנית הזו, לגבי הקלה בחובות הוראה אני מבינה שאתם כבר חושבים על זה וגם אולי להוסיף שכר מסוים לשנה או שנתיים ראשונות של תהליך הקלטה על מנת להשוות את רמת המחיה שהתרגלו אליה בחוץ למשהו שיהיה פה.

רונית תירוש: משהו מדורג, כדי לא להביא אותם לאיזה משבר שבגינו אחרי חודשיים הם יעזבו חזרה.

רונית תירוש: נושא הדיור הוא בוודאי לפתחו של משרד הקליטה.

רונית תירוש: אמרתי ואומר שוב, במסגרת מנגנון העל שיפקח על כלל המוסדות יהיה פיקוח גם על ניצול התקציב התוספתי שהוא אכן לא מוזרם לנתיבים של מצויינות וכל מה שהזכרתם.

רונית תירוש: לא הייתי אומרת לצבוע את זה להוספת תקנים אבל שתדעו שזה קורה.

רונית תירוש: הדבר האחרון הוא כפי שפתחתי ואמרתי שאותה תכנית בראשותו של דן וילנסקי אכן תיכנס לפעולה ואני מוסיפה שאני ממליצה ליצור קשר מובנה עם התעשיינים על מנת להקים את אותם מרכזי מו"פ שהצעתם לביו טכנולוגיה, לננו טכנולוגיה ולכל מה שנדרש, על מנת שיווצרו מאגרים של היצע עבור אותו פוטנציאל שנמצא כרגע בחו"ל ואותו אנחנו שואפים להחזיר ארצה.

רונית תירוש: אני מייעצת לדן להיות כפוף למשרד ראש הממשלה שהוא מעל כל שאר המשרדים ואך לגיטימי שהוא יוביל את התכנית הזו ויסמיך אותך לנהל אותה.

רונית תירוש: אני מאד מודה לכם.

וילנסקי דן: לגבי הסיכום, קודם כל תיקון קל, הנושא של ה data base והחיבוריות שלו למשרות הפנויות ולמיפוי הוא קיים כחלק מן התכנית שעליה דיברתי, שאני מחכה לחתימות עליה.

וילנסקי דן: יש את המאגר שבניהול של בת שבע.

וילנסקי דן: כיוון ששני דוברים שהיו כאן

וילנסקי דן: אומרים שהנושא ייחתם עוד היום אז אם ידווחו לוועדה עד מחר שהנושא חתום יימנע הצורך להעביר את המכתב למבקר המדינה.

רונית תירוש: אני כן אעביר את המכתב למבקר המדינה והיקצבתי רק שבוע לחתימות.

רונית תירוש: לגבי הנושא הראשון שדיברת עליו, מאחר ויש פה תקציב במסגרת הסכם עם המועצה להשכלה גבוהה והות"ת, אז תזמין אותם מיד אחרי שתיכנס לתפקיד ותנסו ליצור הידברות שלא תיצור כפילות בהפניית משאבים אלא שתעבדו ביחד.

רונית תירוש: יש רצון של שניכם.

רונית תירוש: אני סומכת עליך ומאחלת לך הצלחה.

רונית תירוש: ולכולנו הצלחה.

רונית תירוש: אנחנו נעקוב אחרי הביצוע, עד ל-15 לחודש אני רוצה דיווח.

רונית תירוש: תודה רבה.