ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 588, 2012-03-13 12:00

אלכס מילר: רבותי, צהרים טובים, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

אלכס מילר: אנחנו מקיימים כאן דיון חירום על ההסלמה במצב הביטחוני בדרום, כמובן בכל מה שנוגע למערכת החינוך.

אלכס מילר: אנחנו מתכנסים כאן מדי כמה חודשים, כאשר המצב בדרום כופה על מערכת החינוך להיכנס למצב בעייתי מאוד, כאשר תלמידי ישראל והמורים נמצאים בבית ומחכים להכרעה בהיבט של ההסלמה.

אלכס מילר: רבותי, אנחנו כבר התכנסנו כאן קודם והסוגיות האלה עלו על סדר-היום של הוועדה.

אלכס מילר: היו גם מסקנות, היו גם המלצות בהיבט של מה שקשור למערכת החינוך, בסוגיה של הדרכת המורים בהשלמת החומר, לימודים מרחוק, גם בעניין של המיגון, כאשר היה מדובר על כך שבטווח עד 7 ק"מ יש מיגון מלא.

אלכס מילר: היתה איזו החלטה של תקצוב מוסדות חינוך עד 15 ק"מ וכמובן אנחנו גם ביקשנו הרחבה של תקצוב המיגון עד ל-40 ק"מ מעזה.

אלכס מילר: כמובן הדברים האלה בכל פעם עולים על סדר-היום, ואנחנו לא רואים שהחלטות מתקבלות.

אלכס מילר: אנחנו גם נחשפנו לכמה מקומות, היכן שיש בנייה ללא מקלטים, ללא אישורים, והדבר הזה מטריד.

אלכס מילר: גם אז אמרתי שילדי ישראל אינם יכולים להיות חלק מהרולטה הרוסית של החמאס או כל ארגון טרור כזה או אחר שיום בהיר אחד מחליט לתקוף את דרום הארץ.

אלכס מילר: אם אנחנו מדברים על מתקפה שהיא מתקפה פתאומית, כאשר יש ילדים שנמצאים במקומות שאינם מוגנים בכלל ואין שום פתרון, הם עלולים להיפגע מאותם הטילים.

אלכס מילר: זה בהיבט של המיגון.

אלכס מילר: כמובן בהיבט של מערכת החינוך אנחנו מדברים על תקופות שונות כאשר אנחנו נחשפים לפעילות כזאת או אחרת, אם להסלמה, אם למבצעים נקודתיים של צה"ל, או לאיזו מערכת שצה"ל נכנס אליה והיא לוקחת זמן יותר ארוך.

אלכס מילר: אנחנו כמובן נקבל עכשיו עדכון ממשרד הביטחון על מה שקורה במצב היום בשטח בדרום הארץ, האם עדיין התלמידים נמצאים בבית או שהם חוזרים לספסל הלימודים.

אלכס מילר: כאמירה כללית, באמת אולי הגיע הזמן ליצירת מנגנון הרתעה הרבה יותר חזק ממה שאנחנו רואים היום.

אלכס מילר: אנחנו לא צריכים בכל פעם להיחשף למצב האבסורדי הזה שיותר מ-200,000 תלמידים נמצאים בביתם ומפסידים לימודים, ובכל פעם זו תקופה אחרת, תקופה של בגרויות, תקופה של מבחנים פסיכומטריים, זה הפסד עצום של שעות לימודים.

אלכס מילר: אני חושב שדווקא בעניין הזה יש פתרונות ודרך פעילות ולא צריך לחשוש ממנה.

אלכס מילר: זו הפתיחה.

אלכס מילר: שוב, קודם כול, אני אתן לנציג משרד הביטחון לעדכן אותנו במצב בדרום הארץ, ואנחנו נעבור אחר-כך כמובן לשלטון המקומי, משרד החינוך וכל הגופים הרלוונטיים.

אלכס מילר: בבקשה.

בני שיק: אני נציג פיקוד העורף, לא נציג משרד הביטחון.

בני שיק: העדכון שיש פורסם גם בתקשורת, עד טווח של 40 ק"מ לא לומדים היום.

בני שיק: בטווח של 7-0 ק"מ כן לומדים, בגלל המיגון המלא שיש.

בני שיק: יש מקומות ספציפיים בטווח ה-40 ק"מ שהחליטו באופן משותף עם הרשויות איפה כן מתקיימים לימודים, אבל לא הבאתי את הנתונים האלה, כי לא ידעתי שאני צריך להתייחס אליהם.

בני שיק: באופן עקרוני ב-40-7 לא לומדים היום.

אלכס מילר: מה קורה מחר?

בני שיק: מחר?

בני שיק: נחליט בצהרים.

אלכס מילר: היום.

אלכס מילר: עכשיו צהרים.

אלכס מילר: מבחינת תקציב.

אלכס מילר: היה אמור להיות תקציב – כמה זה היה?

אלכס מילר: 90 מיליון שקל - - -

בני שיק: 80 מיליון שקל.

אלכס מילר: 80 מיליון שקל להיבט של המיגון עד 15 ק"מ.

אלכס מילר: מה קורה עם זה?

אלכס מילר: האם התקציב הוקצה?

בני שיק: נציג משרד הביטחון יתייחס לסיפור הזה.

בני שיק: באופן עקרוני, הגאנט שהגדרנו והצגנו אותו בפעם הקודמת בדיון אתך כאן, לפני ארבעה-חודשים, אמר שעד אמצע מרץ-אפריל אנחנו נמצאים בתהליך התכנון ובתהליך המפרטים.

בני שיק: לפחות בחלק הזה אנחנו עומדים בתוכנית במשותף עם הרשויות, בחלק מהרשויות זה יותר מתקדם, בחלק מהרשויות זה ייגמר, אני מקווה, בימים ובשבועות הקרובים.

בני שיק: מרבית הפערים מופו, יש לנו עוד דין ודברים עם כמה רשויות ספציפיות כלפי מוסדות נוספים, פנימיות או דברים אחרים שעלו תוך כדי דיון, וגם להם נמצא פתרון.

בני שיק: התקציב הראשון שניתן בתהליך היה תקציב תכנוני של 3.5 מיליון שקלים, ובאופן עקרוני כמעט כולו מוצה, ואנחנו ממתינים להיבט התקציבי האחר, שצריך לדון בו בין משרד האוצר למשרד הביטחון והעורף, בדבר הקצאת 76.5 מיליון שקלים נוספים.

אלכס מילר: לאור העובדה שהמציאות משתנה משנה לשנה מבחינת טווח הירי, האם יש בדיקה לתכנון מחודש בכל נושא המיגון?

אלכס מילר: אנחנו היום נמצאים במצב שללא שינוי במדיניות המיגון אנחנו חיים איפשהו בעבר, לפני כמה שנים, כשטווח הטילים היה הרבה יותר קצר, ויכול להיות שאותן החלטות שהתקבלו, למגן עד 15 ק"מ, היום הן כבר לא רלוונטיות.

אלכס מילר: הטווח הוא כבר הרבה יותר גדול.

אלכס מילר: התכנון כמובן צריך להיות כפוף לאותן החלטות שקשורות להיבט התקציבי, אבל אני חושב שגם כאשר אנחנו מדברים על ההמלצות של משרד הביטחון בהיבט של תכנון המיגון, אני לא חושב שהיום הממשלה תחסוך דווקא בעניין זה.

אלכס מילר: זו שאלה אם בכלל הנושא הזה עולה על סדר-היום, כי לא פעם אמרנו – עכשיו נחשפנו לסוגיה הזאת ב-2012 – ב-2011, קיימנו כמה דיונים: ועדת החינוך קיימה דיון, ועדת הכספים קיימה דיון, ואז המלצנו שבגלל שהטווח מתחיל להיות הרבה יותר גדול, שיהיה תכנון עד 40 ק"מ.

אלכס מילר: איפה הדברים עומדים מבחינת אותן ההמלצות?

בני שיק: באופן עקרוני, לטווח של 7-0, בגלל המהלכים האיומיים או האיומים האפשריים של פגיעה במרחב הזה, המיגון שניתן שם הוא מיגון מלא.

בני שיק: ניתן ללמוד כמעט בכל מצב במרחב של 7-0 ק"מ.

בני שיק: יש עוד פערים מסוימים שיושלמו עד אמצע השנה, בעיקר בגני ילדים, ולדעתנו המרחב של 7-0 ק"מ יהיה כמעט סגור ואפשר יהיה ללמוד בו באופן מלא.

בני שיק: הסיפור הזה של כמה מיגון נותנים הוא כמעט אין-סופי.

בני שיק: אפשר גם להחליט שממחר את בתי הספר בונים במרחב התת-קרקעי וזה הכי טוב, אבל אי-אפשר וכו'.

בני שיק: ההחלטה שנפלה, ואיתה אנחנו הולכים, זה שמטווח ה-7 ק"מ והלאה אנחנו ממגנים על-פי התקנות שפיקוד העורף הגדיר, שגם הן, צריך לזכור, לעימות מלא או לא להסלמה בסגנון של מה שקרה עכשיו בדרום.

אלכס מילר: כן, אבל יש הבדל בין מיגון עד 15 ק"מ, ומ-15 ק"מ עד 40 ק"מ.

בני שיק: גם פה הוגדרו ההגדרות, אושרו על-ידי משרד הביטחון וגם על-ידי משרד ראש הממשלה, בהיבטים של המדרגתיות המתקדמת, מקרב המגע מול האיום ומול גודל הרשות, ולכן אנחנו הולכים קודם לשלב של ה-15-7 ק"מ.

בני שיק: השלב הבא יהיה כנראה 40-15 ק"מ, ויכול להיות שיהיו שלבים נוספים.

בני שיק: כרגע, בתהליך התכנוני של מוסדות החינוך, אנחנו מטפלים רק בטווח של ה-15-7 ק"מ.

בני שיק: כשזה ייגמר, או אולי יהיו דברים במקביל, נתעסק גם עם דברים שנמצאים מעבר ל-40-15 ק"מ.

בני שיק: התוכנית הזאת קיימת, היא לפחות ממופת בשלבים הראשונים, וכשהיא תהיה בשלה מספיק, היא תעלה לדיון במקום שהיא צריכה להעלות בו לדיון.

בני שיק: צריך לזכור, בנייה של מיגון זה לא מהיום למחר בבוקר, אלה תהליכים ארוכים.

בני שיק: גם הבנייה וגם הזמן שבו היא משרתת את הציבור היא טווח ארוך מאוד.

בני שיק: אנחנו מדברים על 25-20 שנה.

בני שיק: כשאנחנו בונים משהו היום, צריך להסתכל על הטווחים הארוכים.

בני שיק: לכן זה עניין שייקח זמן.

בני שיק: יעברו לפחות שנתיים עד שנגמור את כל הפרויקט במרחב של ה-15-7 ק"מ, ואם נצטרך להיכנס במקביל ל-40-15, גם את זה נדע לעשות, אבל אלה תהליכים שלוקחים זמן, ואין פתרונות אד-הוק, מעכשיו לעכשיו.

אלכס מילר: זה בסדר שהם לוקחים זמן, השאלה אם זה בכלל בתכנון.

אלכס מילר: כמה זמן לקח לכם לתכנן מ-7 ק"מ עד 15 ק"מ?

אלכס מילר: אתם עדיין בשלבים של סוף תכנון?

בני שיק: כמעט גמרנו.

אלכס מילר: כמה זמן זה לקח?

בני שיק: שלושה חודשים.

בני שיק: הבעיה היא לא התכנון, הבעיה היא להעביר את הרעיון.

בני שיק: זה החלק הקשה.

אלכס מילר: רבותי, אם אנחנו אומרים שמעכשיו יש תכנון גם לעד 40 ק"מ, וחסר כך וכך כסף, ואתם באים לכנסת ואומרים: רבותי, חסר לנו כך וכך עשרות מיליוני שקלים בשביל לבצע מיגון של עד 40 ק"מ, אנחנו נדע לפעול.

אלכס מילר: אם אנחנו אומרים עכשיו שעד 15 ק"מ יש תכנון בעלות של 80 מיליון שקל, ומ-15 עד 40 ק"מ אנחנו בכלל לא מתעסקים, אם בכל זאת נגיע להחלטה, אז נתכנן, זה ייקח עוד כמה חודשים, ואנחנו יכולים למצוא את עצמנו בעוד שנה-שנתיים בלי תכנון.

בני שיק: זו לא האמירה.

בני שיק: היה דיון שהתקיים לפני כשנה במשרד ראש-הממשלה, בראשות ראש הממשלה, על התכנון בטווח 40 ק"מ.

בני שיק: גם אז ניתנה הנחיה שקודם נבצע את ה-15-7 ונתחיל תכנון ל-40-15, ואנחנו נמצאים בשלבים של מיפוי הפערים.

בני שיק: צריך להבין שצריך לעבור בית ספר-בית ספר, גן-גן, להבין לאן זה מתפתח ולאן זה הולך.

אלכס מילר: זו השאלה.

אלכס מילר: האם התחלתם תכנון של עד 40 ק"מ?

בני שיק: באופן עקרוני התחלנו תכנון.

אלכס מילר: זה מה שאני מנסה להבין בעשר הדקות האחרונות.

אלכס מילר: רבותי, אנחנו בסופו של דבר מחפשים כאן רציונל.

אלכס מילר: לא יכול להיות שאנחנו נמצאים באי-ודאות עד כדי כך גדולה שאפילו אין תכנון.

אלכס מילר: אם משרד הביטחון אומר: רבותי, התחלנו בתכנון, ואם בתוך שלושה חודשים הספקתם לעשות עד 15 ק"מ, יכול להיות שבעוד חצי שנה, לפחות נראה את התכנון הלאה.

אלכס מילר: גם שם צריכה להתקבל החלטה אסטרטגית, האם עושים אטימה שהיא אטימה כמו שעשיתם עד 7 ק"מ או שעושים כמו שעשיתם עד 15 ק"מ.

אלכס מילר: שוב, אנחנו נמצאים פה במצב שטווח הטילים עולה, ההרס של אותם טילים הרבה יותר גדול, ואני חושב שיכולים להיות פה מצבים שיכול להיות שלא הבאתם אותם בחשבון מבחינת התכנון, ועלולה להיות קריסה טוטלית של המערכת.

אלכס מילר: לזה אנחנו לא צריכים להגיע.

אלכס מילר: פה צריך אנשי מקצוע שיגידו לנו: זה מה שתכננו, את זה צריך לבצע בשביל לספק ביטחון לילדי ישראל לטווח המיידי, לפחות בטווח המיידי, וזה התקציב שדרוש, תפעלו כדי להביא את התקציב הזה.

אלכס מילר: זו כבר אמירה שהיא אמירה שונה ממה שקורה היום.

אלכס מילר: היום יש איזה תקציב, ונגיד, עשיתם עד 15 ק"מ, כשטילים בכלל יורים לכיוון באר-שבע וגדרה, והטווחים האלה הופכים להיות כבר לא רלוונטיים לטווח המיידי.

אלכס מילר: פה צריכה להיות הערכת מצב למה שהגענו בתקופה של השנה-שנתיים האחרונות, כאשר יש שינוי דרמטי בכל מה שנוגע לטווח הטילים מארגוני הטרור, ויכול להיות שהרבה יותר קל לכם להיכנס לעזה ולמחוק את החמאס.

אלכס מילר: אולי זה יהיה הרבה יותר זול.

אלכס מילר: משרד החינוך.

יהודית בלום: אני מפקחת המחוז.

יהודית בלום: אנחנו נמצאים בסוג של שגרת חירום, ואנחנו נותנים דבר ראשון מענה רגשי.

יהודית בלום: זאת אומרת, אנחנו מאתרים תלמידים הנמצאים בחרדה.

יהודית בלום: יש הוראה שכל מחנכת וכל גננת מתקשרת לכל אחד מהילדים שלה ומנהלת אתו שיח קצר.

יהודית בלום: המחנכות והמורים הוכשרו לכך במהלך השנים, לאור הניסיון שלנו.

יהודית בלום: כשילד שנמצא בסוג של חרדה, יש גם שיח עם ההורים, יש גם הפניה ליועצת, ואם אנחנו רואים שהמצב לא בשליטה שלנו, אנחנו פונים לשירות הפסיכולוגי שנמצא ברשויות.

יהודית בלום: במענה הלימודי יש לכל בית ספר אתר, באתר נמצא המרחב הלימודי.

יהודית בלום: המרחב הלימודי הוא מרחב של כיתות.

יהודית בלום: לכל כיתה יש מרחב כזה, יש לה המיני אתר שלה עם בלוג וקשר עם המחנכת.

יהודית בלום: המורים מעבירים מטלות למידה לילדים, ובנוסף גם מטלות הפגה: סוג של משחקים, תשבצים, משהו שלא יהיה רק בתחום הלימודי.

יהודית בלום: כל ילד בממוצע מקבל שתיים עד שלוש משימות.

יהודית בלום: הלמידה היא חשובה, אבל הקשר עם הילדים הוא חשוב, כדי שידעו שאנחנו אתם, אנחנו נמצאים.

יהודית בלום: יש טלפונים של המורים אצל ההורים, ויש לכל מורה וגננת את הטלפונים של הילדים.

יהודית בלום: זה בנושא של השמירה על סוג של רצף לימודי.

יהודית בלום: בחינוך המיוחד אנחנו לא יכולים להוציא חלק גדול של הילדים מהבתים.

יהודית בלום: יש קושי גם בגלל מרחק הנסיעה, כי בתי הספר של החינוך המיוחד לא נמצאים בכל מקום ולא בכל שכונה כאמור.

יהודית בלום: אי לכך ובהתאם לזאת יש סיורים של צוותים חינוכיים וצוותים פארא-רפואיים אצל ילדים עם מוגבלות גבוהה.

יהודית בלום: חלק מהילדים שמתפקדים: קוראים, כותבים – יש גם להם אתרים מיוחדים שפיתחנו אתם בחינוך המיוחד.

יהודית בלום: התקיימה אתמול בחינת בגרות באלקטרוניקה.

יהודית בלום: זה היה בעיקר באשדוד.

יהודית בלום: זה עבר בשלום.

יהודית בלום: נתנו הארכת זמן לילדים, קיבלנו גם ילדים שאיחרו, כיבדנו את הילדים במשהו מתוק, עם שתייה, עם שיח מרגיע, לא להכניס את הילדים ללחץ נוסף.

אלכס מילר: האם שקלתם לתת איזה בונוס מכיוון שהמצב לא סטנדרטי בהיבט של הבחינה?

יהודית בלום: ב"עופרת יצוקה" היה בונוס כזה.

יהודית בלום: זה לא בשולחן שלי, אבל אני מאמינה ששר החינוך וכן הלאה ייקחו על עצמם את הבונוס, כי זה היה בעבר.

אלכס מילר: אנחנו מדברים על אותם מבחנים שנעשו בטווח של הימים האלה, ויכול להיות ששלושה-ארבעה ימים אחר-כך, כאשר לא היה באפשרותם להתכונן לאותם המבחנים.

אלכס מילר: כמובן זה לא הגיוני לצפות מהתלמידים שנבחנים לבגרות – עכשיו הזכרת אלקטרוניקה, אחד המקצועות הקשים ביותר מבחינת הלימודים במערכת החינוך – כל אותם תלמידים שיושבים וחושבים שחס וחלילה תהיה אזעקה, לצפות מהם להישגים הטובים ביותר בצורה רגועה.

אלכס מילר: זה דבר לא הגיוני.

אלכס מילר: מבחינת המערכת ומבחינת אותם התלמידים אני חושב שדווקא במצב הזה צריך להיות כאן צעד של משרד החינוך שיאזן מול המצב הנפשי הלא פשוט שהם עוברים למול ההישגים שהם צריכים להשיג.

אלכס מילר: בסך הכול אנחנו מדברים על המשך דרכם, ולא יכול להיות שבגלל המצב הביטחוני המשך דרכם קדימה בחייהם ייפגע בצורה משמעותית, כי הם לא הצליחו להתמודד עם המבחן בגלל המצב הביטחוני.

יהודית בלום: הילדים האלה שנבחנים באלקטרוניקה ונבחנים היום בתקשורת טלוויזיה, הנדסת תוכנה וקולנוע ותקשוב אלה ילדים בכיתות י"ג, גם הילדים שנבחנו באלקטרוניקה אתמול.

יהודית בלום: זה לא מקל, כי כשאדם נמצא בחרדה יש לו קושי לתפקד רציונאלית ולאסוף את עצמו וגם להתכונן בבית כשהבית בלחץ.

אלכס מילר: בדרך כלל כל מי שלומד בי"ג אלה עתודאים, שעם אותם הציונים שהם מקבלים הם צריכים להתקדם הלאה למערכות הביטחון.

אלכס מילר: כמובן אם הם נכשלים שם, זה פוגע בהמשך דרכם.

אלכס מילר: פה צריכים להיות מאוד זהירים וקשובים למצב שנוצר.

אלכס מילר: נוצר מצב לא פשוט בכלל.

יהודית בלום: אני מקבלת את זה.

אלכס מילר: מבחינת המורים.

אלכס מילר: בישיבה הקודמת דיברנו על כך שאותם המורים שנמצאים בדרום הארץ צריכים לקבל הכשרה מיוחדת למצבי החירום.

אלכס מילר: אז היה משהו מעורפל מאוד בכל הסוגיה הזאת, וביקשנו שיהיה איזה שינוי.

אלכס מילר: נשמח לשמוע.

יהודית בלום: אני אדבר על מה שאני מכירה מהמחוז.

יהודית בלום: אצלנו המורים הוכשרו בשלוש תוכניות וגם מחנכי הכיתות, בעיקר מחנכי הכיתות, בתוכנית חוסן של שפ"י, בתוכנית צל"ח – צוות לשעת חירום – וכישורי חיים.

יהודית בלום: גם היועצות הוכשרו, גם מחנכי הכיתות וחלק מהתלמידים המקצועיים.

יהודית בלום: התוכניות האלה הופעלו עם הילדים, כיוון שאנחנו נמצאים, אני אקרא לזה בזהירות רבה, ב"כוננות מסוימת", כדי שיינתן מענה רגשי.

יהודית בלום: אני חושבת שהקושי המהותי ביותר הוא בפאן הרגשי, גם בגני הילדים.

יהודית בלום: הילדים מופחדים, אני יכולה להעיד מהנכדים שיש לי, מהלחץ שיש לילדים, מהפחד.

יהודית בלום: מצד שני, הם הופכים את זה לסוג של הומור, הם מחקים את הצלילים של האזעקה והם צוחקים אחד מהשני, כי הם נבהלים אחד מהשני.

יהודית בלום: זה סוג של הומור מסוים בין הילדים הקטנים.

יהודית בלום: יש תוכניות כאלה, הוכשרו מחנכות, הוכשרו יועצים.

יהודית בלום: באשקלון למשל השירות הפסיכולוגי פיתח תוכנית מאוד מעניינת של חיזוק הידע של המורים בתחום הפסיכולוגי והנחיה שלהם כיצד לדבר בטלפון עם ילד בצורה מקצועית יותר, משהו שהמורים לא ידעו.

יהודית בלום: זה סוג של פיילוט, אנחנו נלמד אותו, והוא כנראה ישתלב גם עם התוכניות של שפ"י.

אריה מור: אני אשלים בנושא הזה.

אריה מור: יש תוכנית חירום רב-גילאית בכל בתי-הספר, בשיתוף פיקוד העורף, והתוכנית הזאת כבר עובדת שנה בכיתות ב' ו-ג'.

אריה מור: בשנת תשע"ב יוכנסו על-פי התוכנית גם כיתות י"א.

אריה מור: זה דבר אחד.

אריה מור: דבר שני, שינינו את השיטה ובמקום להכשיר רק את המורים הספציפיים, המחנכים, התוכנית כרגע בתשע"ב והלאה, על-פי אגפי הגיל: יסודי, חטיבות ביניים ועל-יסודי.

אריה מור: ההכשרה תתבצע לכל סגל ההוראה בבית הספר, בשעות השהייה, כחלק מאופק חדש.

אריה מור: הנחיות כאלה מטעם המינהל הפדגוגי יצאו במערכת.

אריה מור: דבר נוסף שעשינו, אמרתי את זה בישיבה הקודמת, הנושא של תוכנית של 60 שעות לכל רכזי הביטחון והבטיחות והחירום הבית-ספריים.

אריה מור: למשל, באשקלון יש קבוצה של מורים שכבר התחילו את ההכשרה הזאת.

אריה מור: אנחנו כרגע אחרי 37 קבוצות הכשרה שרצות, כשמתוכן 20 שעות פיקוד העורף, כך שיהיה ממונה הג"א בכל מוסד.

אריה מור: התוכנית הזאת תסתיים בתוך שלוש שנים.

אריה מור: כלומר, מאפריל הנוכחי 50 קורסים כבר מתוכננים, עובדים עם גאנט מסודר יחד עם פיקוד העורף והמכללה שעושה את ההכשרה מבחינתנו, כדי לתת את המענים גם לתלמידים, גם לעובדי ההוראה בתוכנית החירום הרב-גילאית וגם לרכזים.

אלכס מילר: שאלה נוספת.

אלכס מילר: בישיבה קודמת נחשפנו לכך שיש כל מיני מוסדות חינוך פיראטיים שקמים ללא אישור - - -

יהודית בלום: של עמותות.

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: ללא אישור, ללא מקלטים וכו', ויש פה סכנה ממשית מיידית לאותם ילדים.

אלכס מילר: ביקשנו לפעול ביד קשה מאוד מול אותם גופים שמקימים מוסדות, כשיש סכנה, שהיא סכנה גם בטיחותית באופן כללי וכמובן גם בהיבט של ההסלמה, שיכולה לפגוע באותם ילדים.

אלכס מילר: ביקשנו לעשות את הבדיקה, ביקשנו, אם יהיה צורך, גם להחמיר מבחינת הענישה.

אלכס מילר: מה קורה בעניין זה?

יהודית בלום: יש לנו מידע על כל גני העמותות שקיימים.

יהודית בלום: חלק גדול מגני העמותות הם במגזר הבדואי, הם ישובים ברהט, בלקיה, בחורה ובכסייפה.

יהודית בלום: יש גם גנים של המוכר ואינו רשמי, ולא תמיד לנו יש קשר עם הגנים האלה.

יהודית בלום: הגנים האלה לא פועלים בימים האלה.

יהודית בלום: מהמידע שביררנו במחוז, הגנים האלה סגורים כרגע.

יהודית בלום: אין לי עכשיו מידע להגיד אם יש להם מקלט במבנה.

יהודית בלום: המבנים לפעמים נמצאים בתוך בתים.

אלכס מילר: דווקא אצלכם זה בהיבט אם אותם הגנים מקבלים תקצוב וקיבלו אישור, אבל מי שיכול לפעול שם זה יותר משרד הפנים מבחינת העניין של אישור עסק וכו'.

אלכס מילר: האם יש לכם קשר עם משרד הפנים בסוגיה הזאת?

יהודית בלום: יש כל הזמן.

אלכס מילר: האם סגרתם גנים?

יהודית בלום: סגרנו גנים, במגזר הבדואי בעיקר, שלא עמדו בקריטריונים של משרד הפנים.

יהודית בלום: יש לנו תפקיד מיוחד של מפקחת גני ילדים, שהיא אמונה אך ורק על גני עמותות, והיא מסיירת ובודקת.

אלכס מילר: איזה פתרון ניתן לאותם ילדים שהיו באותם גנים שנסגרו?

יהודית בלום: קליטה בגנים של המשרד.

אלכס מילר: זאת אומרת היה פתרון.

יהודית בלום: כן, כן.

יהודית בלום: היה פתרון.

אלכס מילר: מצוין.

אלכס מילר: השלטון המקומי.

בני שיק: גם במשרד החינוך יש לפעמים לצערי הקמות של כיתות ללא מיגון.

בני שיק: צריך לראות בהתפתחות השנתית שזה לא מתקיים.

בני שיק: סך הכול הגענו להבנה עם משרד החינוך, והם ינסו למצוא פתרונות, אבל צריך להתעקש על זה שלא יקומו כיתות חדשות או ירחיבו - - -

אלכס מילר: האם יש לכם מספרים כדי שנדע על מה מדובר?

בני שיק: אני חושב שמשרד החינוך יודע להציג את זה.

אלכס מילר: אפשר לשמוע?

יהודית בלום: אני לא יודעת את הנתונים כרגע, אבל נעביר לך מייד.

יהודית בלום: אני אתן הנחיה.

בני שיק: זה לא רק החינוך הבלתי פורמלי ופיראטיים, גם בתמ"ת זה קורה, בנעמ"ת ובמקומות אחרים, כשקמים עשרות גנים בשנה בלי מיגון לילדים, ובחלקם הם מקבלים את האחריות לבטל את הלימודים או לא לבטל לימודים באופן עצמאי, וכמובן לא על-פי הנחיות משרד החינוך.

בני שיק: על הסיפור הזה אנחנו מדברים כבר שנה וחצי.

בני שיק: חייבים לעשות סדר כי זה עומד לפתחנו בכל עימות.

אלכס מילר: מה היום מבחינת הסנקציות על אותם הגופים שפועלים ללא הוראות משרד הביטחון בהיבט המיגון?

יהודית בלום: אין מוסד חינוכי שיכול להיות פתוח ללא אישור ותקנון שיש לנו במשרד.

אלכס מילר: נאמר כאן שיש גנים - - -

יהודית בלום: גני עמותות.

יהודית בלום: צריך לעשות הבחנה בין הרשמי - - -

בני שיק: יש בריבוי הטבעי הקמה של כיתות נוספות ללא מיגון.

יהודית בלום: לבית ספר שהתרחב יש תקן.

יהודית בלום: לכל מספר כיתות יש מקלט.

אלכס מילר: כנראה שזה לא מתבצע.

אלכס מילר: בונים כיתות ולא בונים מקלטים.

אסף דטנר: אני יכול לענות.

אלכס מילר: מי אתה, אדוני?

אסף דטנר: מנהל אגף הבינוי במשרד החינוך.

אסף דטנר: קודם כול, כל בניית קבע חדשה שנעשית, נעשית לפי כל התקנים.

אסף דטנר: אי-אפשר לקבל היתר בנייה בלי לעמוד בתקנים של פיקוד העורף.

אסף דטנר: זה דבר ראשון.

אסף דטנר: מבנים זמניים שניתנים, מבנים יבילים כפתרונות של היערכות לפתיחת שנה בעיקר – הרשות המקומית מקבלת מאתנו השתתפות לרכוש אותם ואמורה להציב אותם לפי התקנים.

אסף דטנר: מאחר שההשתתפות שלנו היא חלקית קורים מקרים שהם לא עומדים בזה, והם לא מציבים את זה כמו שצריך.

אסף דטנר: אחרי שישבנו עם פיקוד העורף פנינו לאוצר, ביקשנו תקציב מיוחד, כדי שכל מבנה יביל שמציבים, בוודאי במחוז דרום, שהוא כרגע יותר בסיכון, החל מהשנה הבאה נוכל לתת לו גם פתרון צמוד.

אסף דטנר: צריך להבין שהפתרון זה לשים ממ"ד ליד כל מבנה יביל כזה בעלות של 130,000-120,000 שקל לכל ממ"ד כזה.

אלכס מילר: כמה צריך?

אסף דטנר: בשנים האחרונות היו במחוז דרום בממוצע 70 כיתות יבילות בכל שנה.

אסף דטנר: זה סדר הגודל.

אלכס מילר: האם נוספו או שבכל שנה יש 70?

אסף דטנר: זה הממוצע השנתי.

אלכס מילר: כמה צריך היום?

אלכס מילר: כמה כיתות יש היום - - -

אסף דטנר: צריך לחלק את זה לשניים.

אסף דטנר: במקומות שכבר קיימים זה נכנס בפול של ה-80 מיליון שפיקוד העורף עובד כדי לתת פתרון מיגון, כששם יש כבר פרויקטים שאישרנו להם תוכניות לבניית קבע, ואנחנו מקדמים את בניית הקבע.

אלכס מילר: מה הדרישה התקציבית?

אסף דטנר: הדרישה התקציבית מהאוצר היתה לסדר גודל של עוד 15 מיליון שקל.

אלכס מילר: מתי זה היה?

אסף דטנר: לפני חודש וחצי בערך.

אלכס מילר: 15 מיליון שקל זה להצבת כמה מבנים?

אסף דטנר: תוספת מיגון למבנים שכנראה יהיו בהיערכות.

אסף דטנר: אנחנו עוד לא יודעים כמה מבנים נצטרך כי הרישום רק כרגע נגמר.

אסף דטנר: לפי הממוצע של השנים האחרונות זה התקציב הנוסף שנצטרך.

אלכס מילר: כמה?

אסף דטנר: סדר גודל של 75 מבנים, שלכל אחד מהם נצטרך - - -

אלכס מילר: היום בדרום חסרים 75 מבנים?

אסף דטנר: זה לא מה שאמרתי.

אסף דטנר: אמרתי שהיום בדרום, עד 40 ק"מ, לקחו את המצב כמו שהוא היום, הקפיאו את המצב ואמרו שלזה צריך לתת פתרון מיגון.

אסף דטנר: זה ה-80 מיליון.

אסף דטנר: נוסף לזה, אנחנו יודעים, כלקח מכל שנה, שנצטרך לתת לרשויות להציב כנראה בקיץ עוד 75-50 מבנים יבילים.

אלכס מילר: ל-75 אתה צריך עוד 15 מיליון.

אסף דטנר: בדיוק.

אלכס מילר: זאת אומרת, אם לא יהיו 15 מיליון, אז בשנה הבאה יהיו לנו 75 מקומות שכנראה שתהיה בהם בעיה מאוד רצינית מבחינת המיגון.

אלכס מילר: נכון?

אסף דטנר: נכון?

אלכס מילר: זה מה ששאלתי.

אלכס מילר: השלטון המקומי.

זיו בר: אנחנו בשיח רצוף עם ראשי הרשויות .

זיו בר: ברור לכל מי שיושב כאן שהמצב בדרום לא קל.

זיו בר: שאלה מרכזית שמתמודדים אתה, חוץ מהבטיחות והביטחון של התושבים, היא גם מידת אורך הרוח של האוכלוסייה, כמה זמן אפשר להיות במצב הזה.

זיו בר: הם מעלים סוגיה שהקושי הוא לא רק איך מטפלים בילדים ובבני הנוער, אלא גם מה עושים עם אותם הורים שלא יוצאים לעבוד.

זיו בר: זו עוד אוכלוסייה שצריך להתמודד אתה, כמובן בשיתוף פעולה עם פיקוד העורף, וכולם נשמעים להנחיות של פיקוד העורף.

זיו בר: יש משהו שחשוב שנדע, כרגע יש ציפייה שהרשויות עצמן, בכוחות המקומיים שלהן, יתמודדו עם המצב, יוציאו הסעות, הפעלות במקלטים.

זיו בר: פנינו למשרד החינוך, לחברה למתנ"סים, לכל מיני גופים, וכרגע מנסים לראות לאן המטוטלת הזאת הולכת.

זיו בר: אם יש החמרה, אולי ייכנסו יותר כוחות של חיילים ויהיו הסעות החוצה, אבל כרגע הציפייה היא שראשי הרשויות יתמודדו עם זה.

זיו בר: ההמלצה שפעם העלינו פה, ואני מבין שיש לה התייחסות, זה הנושא של תגבור הלמידה מרחוק.

זיו בר: לצערנו זה גם נכון לעכשיו וזה כנראה גם נכון לתקופה הקרובה, וזה משהו ששווה לשים עליו את הדגש.

אלכס מילר: שאלה נוספת בעניין של הטלוויזיה החינוכית.

אלכס מילר: האם שקלתם לעשות שם פעילות בהיבט של לימודים מרחוק, לפחות לקבוצה הגדולה ביותר של הילדים שנמצאים בבית?

אלכס מילר: האם בדקתם?

יהודית בלום: אני מודה שלא, ואני רושמת לעצמי את זה.

יהודית בלום: התמקדנו בעיקר בנושא של מחשבים, כי הכנו את הילדים ללמידה מתוקשבת.

אלכס מילר: זה פספוס עצום של ילדים שנמצאים בבית גם כך מול הטלוויזיה.

אלכס מילר: אם יש טלוויזיה חינוכית, בהנחיה של המורים, לפחות בחלק מהמקצועות יכולים לעשות רענון של הדברים, תלוי בתקופה.

אלכס מילר: אם עכשיו אתם נכנסים לנושא של בחינות מגן ובגרויות, זה דווקא יתרון.

יהודית בלום: יש פה משאב שאפשר לנצל.

אריה מור: במענה לאמירה בנושא המקלטים.

אריה מור: עד אתמול, בהערכת המצב שהיתה ב-16:00 במחוז דרום עם מפקד המחוז, וגם האלוף אישר את זה לאחר מכן, ההנחיה היתה שעדיין לא מבצעים פעולות הפגה במקלטים.

אריה מור: זו היתה ההנחיה.

אריה מור: נכחתי שם.

אריה מור: הבוקר דיברתי אתו לאחר ניסיון ההרגעה או הכיוון של ההרגעה, עם דורון, מפקד המחוז, והוא אישר שהרשויות במחלקת החינוך, בתיאום עם ראש הרשות, במקומות שיש מקלטים פתוחים, משרד החינוך ייכנס לסייע בהפגה במקלטים.

אריה מור: אם המטוטלת תלך לקראת שקט ויוחלט היום שמחר לומדים, כנראה שנוותר על המהלך הזה.

אלכס מילר: בסדר גמור.

אלכס מילר: כל פעם כשאנחנו נמצאים תחת האבסורד הזה שיש פה קבוצת הזויים שמתחילים להכניס חצי מהמדינה לסערה אחת גדולה, אנחנו מפיקים לקחים מכל אותם הימים הלא פשוטים שדרום הארץ עוברת.

אלכס מילר: יש כאן מאשקלון.

אלכס מילר: מי הגיע?

רוני מהצרי: כמה מלים ברמה הכללית ואחר-כך נציג קצת נתונים למה שהתייחסת.

רוני מהצרי: בגדול, בשמונה החודשים האחרונים אשקלון נכנסת כבר בפעם הרביעית לסבב.

רוני מהצרי: לא ממציאים פה שום דבר.

רוני מהצרי: לצערי הרב אנחנו כבר רגילים לזה, אולי פחות משדרות.

רוני מהצרי: גם מערכת החינוך התרגלה לעניין הזה.

רוני מהצרי: בארבעה הימים האחרונים נורו לאשקלון 12 טילים, שבעה מתוכם יורטו, השאר לשמחתנו הרבה נפלו בשטחים פתוחים.

רוני מהצרי: יש באשקלון יותר מ-25,000 ילדים במערכת החינוך, וכולם בבית.

רוני מהצרי: הזכירו פה נציגי משרד החינוך שבאשקלון יש תוכניות שהתחלנו כבר לפני הרבה שנים, ויש עכשיו תוכנית חדשה שנקראת "תומכי חרדה".

רוני מהצרי: אנחנו תיכף נתייחס לנושא המיגון שדיברו עליו, אבל עם כל הסיכונים שיש בנושא המיגון, כנראה המיגון לא ייפתר בשנה הקרובה באשקלון.

רוני מהצרי: גם מה שהם נתנו לא ייתן מענה ל-100% של המיגון.

רוני מהצרי: אני לא יודע כמה מכם יודעים, אבל בשנתיים האחרונות היתה לא מעט רוח התנדבות של גופים שתרמו מיגוניות לבתי-ספר בעיר אשקלון, בתרומות פרטיות כאלה ואחרות מעבר לסיכומים שהציג פה נציג פיקוד העורף.

רוני מהצרי: אני יכול להגיד לכם שאנחנו באשקלון, בנושא המוכש"ר, מה שנקרא "גנים שהם לא רשמיים", אנחנו מתייחסים אליהם כאל גנים לכל דבר, יש שם ילדים כמו הילדים פה.

רוני מהצרי: זה שפותחים גן פיראטי זה לא מונע מאתנו לטפל בהם.

אלכס מילר: גם לך ברור שגן פיראטי, שאין לו שם שום מקלט או שום מיגון, הוא לא יכול לפעול מבחינתך.

רוני מהצרי: אחרי שהוא פיראטי אנחנו מנסים לגייר אותו והופכים אותו למוכש"ר.

רוני מהצרי: זאת אומרת, אנחנו הולכים לתהליך של הכשרה שלו, ואפילו חלקם הגדול נמצא במתקנים ציבוריים של העיר אשקלון.

רוני מהצרי: נכון שהם לא בתהליך רגיל של מערכת החינוך, אבל הם מקבלים תקציבים דרך תקציב עמותות, כמו שמקבל כל גוף אחר.

רוני מהצרי: והם בחוסרים של מיגונים כמו שיש בגנים.

רוני מהצרי: תיכף נציג את הנתונים בנושא החוסרים, אבל בסך הכול גם אליהם אנחנו מתייחסים.

רוני מהצרי: הייתי ראש עיריית אשקלון עד לפני שנתיים.

רוני מהצרי: כבר הרבה שנים באשקלון, במערכת החינוך, לא מכניסים מבנים יבילים.

רוני מהצרי: אין דבר כזה, לא בגנים ולא בבתי ספר.

רוני מהצרי: הפעם האחרונה שהיה דבר כזה, זה היה לפני שמונה שנים.

רוני מהצרי: הוצאתי את כל המבנים היבילים, ואין יותר מבנים יבילים.

רוני מהצרי: מצדנו שיהיה צפוף יותר בכיתות, אבל שלא יהיו מבנים יבילים.

רוני מהצרי: זה לא מוסיף, לא לילדים ולא לפעילות.

רוני מהצרי: בסך הכול המערכת באשקלון נותנת מענה.

רוני מהצרי: הילדים, כמה שקשה להם, אנחנו לא במצב של להתחיל הפעלות במקלטים, אנחנו לא שם.

רוני מהצרי: אגב, אני יכול להגיד לכם שגם אם יוחלט על-ידי פיקוד העורף שמחר פותחים את מערכת החינוך, לא תראו 100% ילדים בבתי הספר, עדיין הילדים מפוחדים וההורים מפוחדים, ולפעמים ההורים מפוחדים עוד יותר מהילדים.

רוני מהצרי: הם לא ישלחו את הילדים למערכת החינוך.

רוני מהצרי: נביא קצת נתונים, לאור מה שהציגו בפיקוד העורף ומערכת החינוך.

רוני מהצרי: חיים יציג פה נתונים.

חיים מור-יוסף: ברשות

חיים מור-יוסף: כם אני אוסיף כמה דברים על דבריו של רוני מהצרי.

חיים מור-יוסף: כמו שנאמר פה, גם אשקלון נמצאת בשגרת חירום, זה סבב רביעי עבורה בשבעה החודשים, שמונה החודשים האחרונים.

חיים מור-יוסף: אני אחלק את הנושאים לשניים: האחד, מיגון מוסדות חינוך, והשני, איך העיר משישי-שבת ועד היום נערכת לחירום.

חיים מור-יוסף: אני מחזיק פה מסמך עקרוני להקצאה תקציבית עבור מיגון העיר אשקלון.

חיים מור-יוסף: מדובר על 36 בתי ספר, בעלות של 24 מיליון פלוס עוד כמה מאות אלפי שקלים.

חיים מור-יוסף: נאמר פה שהתהליך להצבתם, גם אם לצורך העניין יש מעורבות של הרשות עם גורמים נוספים, מדובר פה על שנה וצפונה.

חיים מור-יוסף: צריך להבין את הפרופורציה.

חיים מור-יוסף: אני מדבר על 36 בתי-ספר מתוך 50.

חיים מור-יוסף: לצורך העניין נגדיל את רמת המיגון שלהם.

חיים מור-יוסף: תהיה שאיפה למיגון ברמה של מענה ל-80% ממצבת התלמידים.

חיים מור-יוסף: זה עדיין לא מביא ל-100% אחוזים.

חיים מור-יוסף: בהיבט של גני ילדים, וביניהם כפי שהוצג פה, גם גני המוכש"ר, אנחנו מדברים על 23 גנים ללא מיגון מתוך 150 גנים שיש ברשות.

חיים מור-יוסף: בהיבט של ההיערכות, נאמרו כאן כמה דברים שהלכה למעשה הם לא רק תוכנית מגירה עבורנו, אלא היא יוצאת לפועל.

חיים מור-יוסף: כל בתי-הספר כרגע לא לומדים, כמו שאתם שומעים בכלי התקשורת.

חיים מור-יוסף: תוכנית הלמידה מרחוק הלכה למעשה מבוצעת בכלל האתרים הבית-ספריים, כולל הבלוגים.

חיים מור-יוסף: אני מחזיק פה עדויות ממנהלי בתי ספר שהעבירו לסמנכ"ל חינוך וחברה של הרשות בדיוק מה הם עושים במסגרת הפעילות.

חיים מור-יוסף: מלבד ההיערכות הזאת הוזכר פה ערוץ של תקשוב.

חיים מור-יוסף: בנושא תומכי חרדה הוכשרו שני מורים/מורות לתת מענה, לא ברמה של פסיכולוג, אבל בהחלט להוריד את סף החרדות, כאשר התלמיד מכיר את המורים וההורים מכירים את המורים, ובעת הישמע אזעקה או תלמיד או תלמידה מוצאים את עצמם במצב של חרדה הם יודעים להתקשר, ואותה דמות של מורֶה או מורָה מורידים להם את סף החרדה, בדגש על כך שהם נמצאים לבד בבית.

חיים מור-יוסף: אנחנו מבצעים שימוש באתרי משרד החינוך, אתר "גלים" – לכל ילד יש קוד משלו, והוא יכול גם להתחבר עם המחנכת וגם להתחבר עם תוכנית הלימודים.

יהודית בלום: יש כמה אתרים כאלה.

חיים מור-יוסף: גם את זה אנחנו עושים.

חיים מור-יוסף: הזכרתי פה אתרים בית-ספריים.

חיים מור-יוסף: הם מקבלים שיעורי עזר וסיוע, הפניה למקורות ידע למיניהם.

חיים מור-יוסף: קיבלנו החלטה במסגרת ההערכות מצב ברשות, שהחל מיום ב', נכון לאתמול, פתחנו שמרטפיות לילדי עובדים בארבעה מוקדים ברשות.

חיים מור-יוסף: כמובן אם ההסלמה תמשיך – לפי מה שהבאנו הבוקר היא קפאה, אבל אנחנו לא יודעים – אם היא תמשיך ימים נוספים, אנחנו נפעיל גם פעילויות הפגתיות במקלטים לאותם תלמידים, ואם נידרש, יש לנו גם קו חם שהוא ערוץ של פסיכולוגים ועובדים סוציאליים שגם נותנים מענה לתלמידים וגם נותנים מענה להורים עצמם.

חיים מור-יוסף: נתנו גם ביטוי לתלמידים שהם בעלי צרכים מיוחדים עם מוגבלויות, דרך אישור של משרד החינוך, כדי לאפשר להם לימוד, ונעשה את זה כמובן תחת מיגון שיבטיח זאת בתיאום עם פיקוד העורף.

חיים מור-יוסף: הוזכר פה הנושא של הבגרויות.

חיים מור-יוסף: אכן גם אצלנו יש לא מעט תלמידים.

חיים מור-יוסף: באישור של משרד החינוך הם יבצעו את הבגרויות שלהם במתקן מוגן.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת כץ.

יעקב כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אתה קצת נגעת בזה, וראיתי שאתה קצת מזועזע.

יעקב כץ: אני גם מצטרף לברכות ולתפילות, גם לחיילים, גם לאזרחים, לתלמידים ולכל בית עמך ישראל.

יעקב כץ: אני רוצה לצאת קצת מהקופסה ולדבר קצת במושגים אחרים, כי יש לי הרגשה שאנחנו פה, מדינת ישראל, במקום ללכת קדימה היא נסוגה אחורה.

יעקב כץ: היא נסוגה אחורה מבחינה חינוכית, מבחינה לאומית, מבחינה מדינתית.

אלכס מילר: חבר הכנסת כץ, שמעתי הבוקר את חבר הכנסת ממרצ, אילן גילאון, הוא אשדודי.

אלכס מילר: הוא דיבר שם באחת מתוכניות הבוקר.

אלכס מילר: הוא התחיל להגיד: אולי לא היינו צריכים לעשות את החיסול.

אלכס מילר: הגענו למצב הכי אבסורדי בכל נקודת זמן למדינת ישראל, כאשר ארגוני הטרור יצרו את ההרתעה שלנו מולם ולא ההיפך.

אלכס מילר: אנחנו כאן מתחילים לשאול שאלות עד כמה זה נכון, ולא הם שואלים עד כמה הם צריכים לפעול כנגדנו כי הם יודעים שהמכה תהיה כל כך קשה שהם לא יוכלו לקום ממנה.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, אין שום מדינה בעולם, מדינה מערבית, מדינה נורמלית – גם מדינה קומוניסטית או סוציאליסטית – שהיא כולה ממוגנת, כי אף מדינה לא היתה מאפשרת שיירו עליה טילים באופן שיטתי.

יעקב כץ: עשיתי חשבון, ויש לי נתונים שבשלוש השנים האחרונות, אדוני הקצין, למעלה מ-2,000 טילים.

יעקב כץ: זה שנות שלטונו – אתה חבר הקואליציה, אז יותר קשה לך, ואף על פי כן אתה נראה מזועזע.

יעקב כץ: אני עדיין באופוזיציה, מימיני גבריאל, משמאלי המלכה אסתר, ואני בתווך ואני צריך להסביר.

יעקב כץ: פעם היו אומרים "תהילים" ליום, הממוצע הוא בערך טיל ליום.

יעקב כץ: טיל ליום אם נחלק.

יעקב כץ: לפי קצב ההתגוננות שמדברים עליו עכשיו – פעם חשבתי שהמדינה היא כל כך חילונית שהיא מפחדת מכיפות – אני רואה שעכשיו מייצרים כיפות בכמויות.

יעקב כץ: החרדים חוגגים – כיפת ברזל אחת, והיום שר האוצר הודיע על עוד שלוש.

יעקב כץ: בסוף לכל בית-ספר יהיה צמוד מטה קסמים, כיפת ברזל וטיל חץ, ובכלל החיים יתנהלו רק במקלטים או מתחת לאדמה, כי כמו שאמרת אנחנו כבר ארבעה סבבים בשמונה החודשים האחרונים, וראש הממשלה אמר, בלי להרגיש הוא אמר, "הסבב הזה", "בסבב הזה", פחות או יותר כמו שהיה בגלות, כשהיינו חוטפים פוגרומים – הפוגרום האחרון.

יעקב כץ: וזה פוגרום.

יעקב כץ: 200-150 טילים בשלושה ימים זה פוגרום.

יעקב כץ: זה פוגרום.

יעקב כץ: זה נקרא לקחת ולחסל במרכזי ערים, במרכזי תעשייה, גני ילדים, זה להשמיד, להרוג ולאבד את כל מי שהטיל פוגע בו.

יעקב כץ: אני חושב שהפגיעה הכי גדולה בתלמידים היא לא החרדה, הפגיעה הכי גדולה בתלמידים, וזה צריך להבין הרמטכ"ל, כשהוא אומר היום לתלמיד – כשתלמיד שואל איך זה יכול להיות שאחרי 65 שנה שאנחנו פה במדינת ישראל – שמדינת ישראל מפעילה רק אלפית מהכוח שלה כדי להגן עלי, שאני אוכל לצאת החוצה לשחק בבית-ספר כמו ילד נורמלי.

יעקב כץ: זו השאלה.

יעקב כץ: למה רק אלפית מהכוח?

יעקב כץ: איך יכול להיות שכולנו נהיה במקלטים, ואנחנו משתמשים רק באלפית מהכוח שלנו?

יעקב כץ: אלפית מהכוח זה מתכון ל-2,000 שנות גלות, זה לא במדינת ישראל.

יעקב כץ: וזו תשובה לילד או לתלמיד בדרום.

יעקב כץ: לפי הקצב הזה, זה יגיע גם לתל-אביב וזה יגיע גם להרצליה, וכולנו נחיה במקלטים.

יעקב כץ: מה קרה לנו?

יעקב כץ: השתגענו?

יעקב כץ: בכוונה בשלושה ימים של המלחמה אמרתי שלא אומרים מלה.

יעקב כץ: לא משתמשים באלפית של כוח, צריך להשתמש בכל הכוח, כדי שנדע שאנחנו עם חופשי בארצנו.

יעקב כץ: עם נורמלי.

יעקב כץ: אי-אפשר למגן את כל המדינה, אני כבר לא מדבר על כספים, כבוד היושב-ראש, ואתה נגעת בזה.

יעקב כץ: עשיתי חשבון כמה עולה כל טיל, אף אחד לא עושה את החשבון.

יעקב כץ: פקאקט קסאם כזה יכול להם 5,000 שקל.

יעקב כץ: לנו עולה 50,000 דולר טיל.

יעקב כץ: אנחנו כל היום נירה טילים.

יעקב כץ: האירנים יעבירו לפה כל היום טילים, נגמור את כל התקציב שלנו, וכל המדינה תמחא כפיים כמה טילים יירטנו, אבל נישאר בלי כסף.

יעקב כץ: מה, השתגענו?

יעקב כץ: מדינה מטורפת.

יעקב כץ: ככה לא מתנהגים, לא כלפי תלמידים, לא כלפי הורים, לא כלפי מיליון ולא כלפי 50,000 תלמידים.

יעקב כץ: זה צריך להשתנות מהיסוד, והיסוד צריך להיות שלא יעלה על הדעת שטיל אחד ייפול על מדינת ישראל ולא תהיה תגובה, שאחר-כך 30 שנה הם יפחדו לעשות את הדבר הזה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: מי אדוני?

רפאל קויתי: אני עורך-דין מהנהגת ההורים העירונית בבאר-שבע וההנהגה הארצית.

רפאל קויתי: מבחינת ההורים, אנחנו רואים את כל העניין הזה בשני היבטים.

רפאל קויתי: ההיבט הראשון זה הטווח הקצר והטיפול בטווח הקצר.

רפאל קויתי: בבאר-שבע היו 24 טילים, ארבעה מהם חדרו פנימה למרכז העיר.

רפאל קויתי: עד עכשיו נפגעו בבאר-שבע בכל הסבבים ארבעה מוסדות חינוך, שני תיכונים, בית-ספר יסודי וגן.

רפאל קויתי: פגיעות ישירות.

רפאל קויתי: ולכן קודם כול אנחנו קובעים שהסיסמה, כשיש טילים – אין לימודים, היא נכונה.

רפאל קויתי: אנחנו צריכים להתמיד בה, ומנגד צריך לדחוף את עניין המיגון.

רפאל קויתי: בטווח הקצר עניין המערך אל מול התלמידים.

רפאל קויתי: המערך לא כל כך עובד.

רפאל קויתי: נכון שהוא השתכלל מבחינת הטיפול במצוקה של התלמידים, זיהוי של המצוקה, פנייה אליהם, המורים מדברים אתם בטלפון, לא פעם ולא פעמיים, ומנסים לזהות באמת אם יש מישהו עם בעיה ומטפלים בו מייד.

רפאל קויתי: לגבי המערך הלימודי, הוא קורס – האודיו סיסטם נפל, האוריינית נפלה, האתרים הבית-ספריים נפלו.

רפאל קויתי: הדרך היחידה להעביר לימודים זה באמצעות בלוגים שפותחים המורים.

רפאל קויתי: באשקלון אני רואה שזה לא קורה, אבל זה מה שקורה אצלנו בבאר-שבע.

אלכס מילר: אפילו "יס" כמעט נפלו.

רפאל קויתי: כך שצריך איכשהו לחזק את המערך הזה, על מנת שלא ייפול כל שני וחמישי.

רפאל קויתי: זה בטווח הקצר.

רפאל קויתי: בטווח הארוך אני יכול להגיד לגבי אותה מערכת שלפני שנתיים וחצי לפחות בבאר-שבע יצאה יוזמה של הקמת פורטל עירוני, של לימוד מרחוק באופן משוכלל.

רפאל קויתי: היוזמה הזאת נעצרה בעקבות זאת שמשרד החינוך הוציא מכרז בהיבט ארצי.

רפאל קויתי: בסופו של יום המכרז הזה התעכב ויצאה מאתנו קריאה, מבחינת אגף החינוך בעירייה, לקדם את אותו פורטל, ואנחנו מקווים לקבל את אותו אישור, שהבנתי שהוא לקראת הסוף, להקמת אותו פורטל.

רפאל קויתי: כבוד היושב-ראש, אתה דיברת על גנים לא ממוגנים שנפתחים על-ידי עמותות וכן הלאה.

רפאל קויתי: אני יכול להגיד לך שבבאר-שבע יש 20 גנים במיגון אפסי, זאת אומרת, תחת תקרת בטון אחת או תחת תקרת רביץ, והם רשמיים.

רפאל קויתי: שבעה בתי-ספר יסודיים, גם הם נמצאים באותו מצב, תחת תקרת בטון אחת או תקרת רביץ, כך שהמצב לא מזהיר, וצריך שם לדחוף חזק בעניין הטווח הארוך.

רפאל קויתי: דבר נוסף, לא ייתכן שלא תהיה שום אמירה למשרד החינוך כשקם רן ארז ומודיע למורים ומנחה אותם לא להגיע לבתי-הספר.

רפאל קויתי: הם צריכים להגיע לבתי-הספר, הם צריכים להכין מערכי שיעור, הם צריכים להעביר לילדים את מערכי השיעור, אם באמצעות מיילים, אם באמצעות בלוגים, בכל דרך אחרת, ולהיות בקשר עם התלמידים.

רפאל קויתי: לא ייתכן שהם לא יגיעו לבית-הספר ומשרד החינוך לא יאמר דבר על זה ולא יפעל כנגד זה.

רפאל קויתי: לגבי הפנייה שלך להארכת מועד ומתן פקטור מסוים, אנחנו מצטרפים לקריאה הזאת.

רפאל קויתי: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: התאחדות הסטודנטים.

יעל אדיב: האמת היא שאני חייבת להגיד שאנחנו ילדים יותר גדולים, אז הבעיות שלנו הן יותר קלות כאן.

יעל אדיב: היום כמובן הלימודים מושבתים בשלושה מוסדות.

יעל אדיב: עיקר העבודה שלנו תהיה אחר-כך, עבודה מול המוסדות עצמם.

יעל אדיב: אנחנו בטוחים ונדאג שכך יהיה, שהמוסדות יבואו לקראת הסטודנטים, בכל מה שקשור לאובדן ימי לימודים, חיסורים, הגשת עבודות.

יעל אדיב: זה כבר ממש אחרי תקופת המבחנים, אבל אם יש ספיחים ודברים כאלה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: עוד מישהו?

שאלתיאל לוי: אני מהמשרד להגנת העורף.

שאלתיאל לוי: ברשותך, אני מבקש לחזור לקופסה, לקופסה התקציבית.

שאלתיאל לוי: מדובר על 80 מיליון שקלים, כשהחלוקה בין המשרד שלנו לבין משרד האוצר היתה 50-30.

שאלתיאל לוי: עד היום לצערנו הכסף לא עבר.

שאלתיאל לוי: בסוף השנה שעברה פנינו למשרד האוצר, משרד האוצר אמר: זה סוף שנת תקציב, דברו אתנו בפברואר.

שאלתיאל לוי: נכון להיום לא התקיימה החלטה מס' 2699, שבמסגרתה יש לנו מקורות תקציביים ל-30 מיליון.

אלכס מילר: ההחלטה התקבלה על-ידי הממשלה, אז צריכה להיות העברה תקציבית דרך ועדת הכספים.

שאלתיאל לוי: זה נכון.

שאלתיאל לוי: ולכן האוצר התנה את מתן ה-50 מיליון שלו בזה שהמשרד שלנו יתקצב את ה-30 מיליון.

שאלתיאל לוי: יש לנו מקורות תקציביים.

שאלתיאל לוי: המקורות התקציביים נמצאים במסגרת החלטה 2699.

שאלתיאל לוי: האוצר עדיין לא אישר את העברת התקציב השנה, ולכן אנחנו תקועים עם העניין הזה.

שאלתיאל לוי: הייתי שמח לשמוע את תשובת האוצר לעניין הזה.

אלכס מילר: האוצר כאן?

אנסטסיה סורקין: כן.

אנסטסיה סורקין: אני אשמח לתת תשובה.

אנסטסיה סורקין: אני רפרנטית פיקוד העורף באגף התקציבים.

אנסטסיה סורקין: רוב הדברים שנאמרו לא מדויקים.

אנסטסיה סורקין: בשנה שעברה פניתם אלינו, אמרנו שנשמח לתקצב 50 מיליון שקל, אבל אמרתם שזה סוף השנה, שאתם צריכים כסף לתכנון, ו-30 מיליוני השקלים שלכם מספיקים לכם לתכנון, ולא רציתם לקבל את זה בעודפים השנה.

אנסטסיה סורקין: אז אמרנו שתפנו אלינו השנה.

אנסטסיה סורקין: בשמחה נעביר לכם את הכסף.

אנסטסיה סורקין: תפנו אלינו, נעביר אליכם את הכסף.

שאלתיאל לוי: נעשתה פנייה בפברואר.

אנסטסיה סורקין: לא נעשתה פנייה.

שאלתיאל לוי: נעשתה פנייה ברמת השר.

אלכס מילר: לתת לכם את תיבת הדואר שלי?

שאלתיאל לוי: אין צורך, אני רק אומר שהעסק הזה נכון לעכשיו תקוע.

שאלתיאל לוי: התכנון כמעט הסתיים, אי-אפשר לצאת לעבודות.

אנסטסיה סורקין: אתה מתבלבל בין שני דברים.

אנסטסיה סורקין: 2699 לא קשורים ל-80 מיליון של המיגון.

אנסטסיה סורקין: 2699 זה משהו אחר, והכסף לשם מיועד לדברים אחרים.

אנסטסיה סורקין: אנחנו לא מקשרים בכלל בין שני הדברים האלה.

אנסטסיה סורקין: אנחנו מוכנים לתקצב 50 מיליון.

אנסטסיה סורקין: תפנו אלינו, אנחנו נתקצב את זה.

אלכס מילר: רבותי, לא מעניין אותי לא, 269, ולא 669... תקשיבו לי טוב, הפינג-פונג הזה שיש ביניכם, כבר אז אמרתי שלא יכול להיות שכמה משרדים אחראים על הנושא של המיגון.

אלכס מילר: היה השר מתן וילנאי שאז התבטא ואמר שהוא לוקח את זה על עצמו.

אלכס מילר: אני לא יודע מה קרה, איפה הוא עבר, מה הוא עובר, עדיין אחרי שמונה חודשים הפינג-פונג הזה שאתם עושים עם הכסף שזה יעבור לשם, ועדיין ילדים נשארים בלי מיגון, זה דבר מטורף.

אלכס מילר: רבותי, תשמעו, לא מעניין אותי, לא משרד האוצר ולא משרד הביטחון ולא משרד החינוך ולא אף אחד אחר, מה שמעניין אותי שיש החלטת ממשלה על מיגון של דרום הארץ, עד 15 ק"מ, ואנא מכם תבצעו אותה.

אלכס מילר: אם אתם תתקעו את ביצוע הדבר הזה בגלל אי-מייל שלא נשלח, תבינו על איזה רמת סיכון אתם מדברים.

אלכס מילר: אני מציע שבמקום להתעסק במיילים, מחר בבוקר תשבו על כל הסוגיה הזאת, שתהיה לכם פנייה בכתב, בפרוטוקול.

אלכס מילר: הנה, בבקשה, יש פה פרוטוקול של ועדת החינוך.

אלכס מילר: תעבירו את הכסף.

אלכס מילר: מה הבעיה?

אנסטסיה סורקין: אין שום בעיה להעביר את הכסף.

אנסטסיה סורקין: רוב הדברים שהוצגו פה היו לא נכונים.

אלכס מילר: שמעתי בדיוק אותם דברים כשהייתי לפני שמונה חודשים בוועדת הכספים: לא בדיוק קיבלנו ולא בדיוק הבנו ותכנון.

אלכס מילר: רבותי, מספיק עם זה.

אלכס מילר: אני רוצה שנגיע כאן למצב של מיגון של עד 40 ק"מ, ואתם לא מוכנים להעביר 50 מיליון עד 15 ק"מ.

אנסטסיה סורקין: אנחנו מוכנים להעביר, זה מה שאמרתי.

אלכס מילר: את צריכה מכתב ממני?

אלכס מילר: לרשום?

אנסטסיה סורקין: אני צריכה פנייה תקציבית מהם כדי לדעת למי להעביר ולאן להעביר.

אנסטסיה סורקין: זה הכול.

אלכס מילר: אני מקווה מאוד שהכסף יועבר, ואתם תבצעו את מה שצריך לבצע, ובגלל מייל כזה או אחר לא תהיה לנו פגיעה בילדים בגלל שלא היה מיגון.

אלכס מילר: בעניין אותם המבנים.

אלכס מילר: אני חוזר ואומר, רבותי, אני אז אמרתי, תבדקו ותפעילו את הסנקציות שאתם מוצאים לנכון כדי למנוע מצב שיש גנים או מוסדות חינוך שיש בהם סכנה מיידית ופגיעה באותם ילדים בגלל שאין שום דבר שיכול להגן עליהם.

אלכס מילר: אנחנו נפעל ונעשה הצעת חוק שמטילה אחריות אישית פלילית על כל אדם שפותח מקום כזה.

אלכס מילר: אני אכניס את אותם האנשים לכלא.

אלכס מילר: אם מישהו פותח גן כשהוא יודע מראש שזה אזור תחת מתקפה, מצפצף על כל אותן הוראות, ואחר כך באים ועושים אתו הסדר, ומחכים שנס יקרה שחס וחלילה הטיל לא יגיע לשנה, הדבר הזה לא יכול להיות.

אלכס מילר: נפעל בהצעת חוק שמטילה אחריות פלילית על אותו אדם שעומד בראש עמותה, זה לא מעניין אותי מה, ראש ארגון, או כל גוף אחר.

אלכס מילר: ברגע שאדם חותם על חוזה שכירות במבנה כזה או אחר ופועל ללא האישורים הנדרשים וללא הוראות של משרד הביטחון ומשרד החינוך, הוא ייכנס לכלא, חד-משמעית.

אלכס מילר: ההורים לא יודעים את זה.

אלכס מילר: להורים, אני בטוח שאומרים: הכול בסדר, אל תדאגו.

אלכס מילר: חס וחלילה יקרה אסון, ופתאום יתחילו לחפש מי האשם, ואז יגידו: אמרנו, לקחנו רישיון, רישיון עסק.

אלכס מילר: זה לא מעניין.

אלכס מילר: בעניין המבחנים והבונוסים.

אלכס מילר: אני ממליץ לבחון את האפשרות הזאת שהיתה בעבר גם עכשיו ולאזן את אותם ההיבטים שקשורים לתוצאות המבחנים, גם אם זה פקטור וגם אם זה שעות נוספות שיהיו לתלמידים, כי עכשיו הם בדיוק בתקופת הבגרות וכו'.

אלכס מילר: גם בעניין של הפסיכומטרי, זה בעוד שבועיים, הפנייה שלנו לאותם מכוני פסיכומטרי, שאם פספסו יום כזה או אחר, אם אפשר להתחשב גם בהיבט הזה, שתהיה השלמה לאותם הסטודנטים העתידיים בהיבט של לימודים פסיכומטריים, מבחנים וכל מה שנוגע לכך.

אלכס מילר: אני מצטרף לחבר-הכנסת כץ.

אלכס מילר: כמובן האמירה הכללית היא אמירה מאוד בעייתית לתלמידי ישראל שכבר בפעם הרביעית במשך שמונה-תשעה חודשים נחשפים למצב אבסורדי, שהם נמצאים תחת מתקפה, והמדינה לא מצליחה ליצור הרתעה מול אותם ארגוני טרור.

אלכס מילר: מבחינתנו זה דבר מאוד בעייתי, זה מסר רע מאוד לילדי ישראל כאשר הם חיים תחת הדבר הזה.

אלכס מילר: כמו שאמרתי, הטרוריסטים הצליחו ליצור הרתעה מולנו ולא אנחנו מולם.

אלכס מילר: הקריאה של ועדת החינוך לממשלת ישראל לפעול בצורה הרבה יותר נחושה ליצירת הרתעה אל מול ארגוני טרור.

אלכס מילר: אנחנו לא יכולים לחיות שנה אחרי שנה שככבר חצי מהמדינה וקרוב ל-250,000 ילדים נמצאים בפחד אימים בגלל שיום אחד יכול ליפול עליהם טיל.

אלכס מילר: כל הנושא של המיגון זה טוב ויפה.

אלכס מילר: רבותי, אנחנו פה בכיבוי שריפות מעולה, אבל זו לא יכולה להיות המדיניות הכללית של מדינת ישראל בהיבט העתידי.

אלכס מילר: זה נכון בהיבט המיידי, אם פתאום יש גוף כזה או אחר שיורה טיל אחד, אבל כשאנחנו מדברים על יותר מ-100 טילים ביומיים או שלושה, זה כבר לא פעילות טרור, זו כבר מלחמה שלמה, ובזה צריך לפעול כמו שפועלים במלחמה.

אלכס מילר: אנחנו שוב מבקשים ומצטרפים לקריאה של משרד הביטחון: תעשו מה שצריך לעשות, כמה שיותר מהר, להעביר את הפנייה התקציבית.

אלכס מילר: בטוח שחברי ועדת הכספים במהרה יתכנסו ויעשו את ההעברה אם יש צורך באישור ועדת הכספים.

אלכס מילר: יש צורך, כי זו העברה תקציבית.

אלכס מילר: גם שם לא תהיה בעיה.

אלכס מילר: אנחנו מבקשים ממשרד הביטחון לעשות תכנון הרבה יותר רחב בהיבט של מיגון עד 40 ק"מ, ונשמח לקבל מכם פעם אחת ההערכה תקציבית, וגם נדע לפעול בהתאם בעניין זה, ולא להיות כאן באווירה של אי-ודאות כמה זה יעלה.

אלכס מילר: נעשה ישיבת עדכון אחר-כך.