ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 521, 2012-03-05 10:00

אמנון כהן: בוקר טוב ושבוע טוב.

אמנון כהן: אני פותח את הדיון של ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 14), הכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אמנון כהן: אנחנו דנו בחוק והחוק מדבר על נושא של הסעה, העסקה והלנה.

אמנון כהן: למעשה, התעוררו כאן שאלות לגבי איך נהגי מוניות יזהו את אותם אנשים שנכנסים פה למדינה?

אמנון כהן: האם הדבר לא מסבך?

אמנון כהן: יש עשרות סוגי מסמכים ונהגי מוניות יסתבכו בסוף על לא עוול בכפם – זאת הפרנסה שלהם – כי בחוק יש גם תהליך של ענישה ואנחנו, כמובן, לא רצינו שזה יהיה לא מידתי.

אמנון כהן: היה פה תת-דיון, לא דיון בפורום כזה, דיון בתוך צוות מצומצם, הזמנו את כל הנוגעים בדבר וראינו את הטפסים.

אמנון כהן: לתומי חשבתי שזה רק הטפסים האלה אבל התברר לי שיש גם אישורים של בתי משפט וגם אישורים נוספים.

אמנון כהן: רצינו להגביל בחוק את הדברים ובשביל שלא לסבך, גם לא לעשות מצב שבו אי אפשר יהיה לעמוד – פתאום יש אישור וסיבכנו את אותו נהג כי יש לו את האישור והוא אומר: את זה אני לא מכיר.

אמנון כהן: לכן השארנו את החוק כמו שהוא.

אמנון כהן: הייתה סוגיה של מנהל אזרחי – ראינו את הטפסים.

אמנון כהן: לגבי המוניות – ראינו את האישורים.

אמנון כהן: לגבי רישום – היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים הביא לנו את הדוגמה שכאשר מעביד או מעסיק רוצה לקבל מאזרח ר"פ (רישום פלילי) אז יש לו אפשרות לראות דף עם פלט שהוא יכול את אלה שהיו רק חקירה ולא נפתח תיק הוא לא חייב להראות, ראיתי שאפשר להבדיל בין הדברים וזה לא מלווה אותו לאורך תקופה.

אמנון כהן: אלא אם כן הסנגוריה תגיד טיעון אחר.

אמנון כהן: אנחנו גם יודעים שהחוק הזה רץ כבר 15 שנה כהוראת שעה והבקשה היא להכניס אותו לספר החוקים של מדינת ישראל ולא כל פעם לבוא לכאן ולקבל הארכה, כי בדרך כלל הוראת שעה – על פי נושא, על פי זמן – לשנה, שנתיים או שלוש ולאחר מכן מחוקקים את החוק, אם הוכיח את עצמו.

אמנון כהן: כאן יש סבירות של מעל 15 שנה אבל הנושא הזה דינאמי מאוד והוא משתנה ולכן, כנראה, המחוקק נתן פה את הדעת ואמר שכל שנה נבחן מחדש ונראה אם זה אותו אופי, אותה תפוסה, אותו דבר.

אמנון כהן: יש פה גם היגיון בנושא הזה כי זה נושא מאוד רגיש.

אמנון כהן: היועצת המשפטית של הוועדה, את ליווית את הנושא הזה, גם עשית תאומים, גם היינו בתת ועדה בה ראינו את הגופים – תעדכני את הוועדה איפה אנחנו עומדים כדי שנוכל להתקדם עם זה.

מירי פרנקל שור: בעקבות אותה ישיבה פנימית שהייתה, אנחנו הצענו נוסח שסברנו שהוא יכול להקל על נהגי המוניות, דבר שמטריד את הוועדה מזה הרבה זמן.

מירי פרנקל שור: אנחנו שלחנו את הנוסח למשרד המשפטים והמשטרה וקיבלנו את ההתייחסות ובעצם נאמר לנו שבמקום להקל אנחנו רק מחמירים את מצב נהגי המוניות.

מירי פרנקל שור: מכיוון שאנחנו מצמצמים ויש טפסים נוספים או אפשרויות נוספות לשהות בארץ ולא רק על-ידי אותם אישורים שהציג המנהל האזרחי.

מירי פרנקל שור: מצאתי לנכון להתייעץ עם הסנגוריה הציבורית, לאור עמדת המשטרה, ואכן קיבלנו את עמדת המשטרה ומשרד המשפטים שבעצם הצעת הנוסח שלנו שהוצאה על סמך עמדת מה שהוצג על-ידי המנהל האזרחי, בעצם, מרע את מצבם של נהגי המוניות.

אמנון כהן: המצב שנמצאים בו עדיף?

מירי פרנקל שור: כן.

מירי פרנקל שור: הנוסח הוא נוסח רחב יותר שבעצם מסייע להם.

מירי פרנקל שור: הנוסח שלנו, סברנו שהוא מקל, אבל הסתבר לנו שלא.

מירי פרנקל שור: בהמשך לשיחתנו, נושא המסיעים הוא נושא שאכן מטריד אבל נושא המסיעים מתחלק לשתיים: יש את נהגי המוניות אבל יש גם הסעות מאורגנות.

מירי פרנקל שור: אני רוצה להציע לוועדה שאולי הנושא של ההסעות המאורגנות יעוגן כהוראת קבע.

מירי פרנקל שור: שם אנחנו פחות רואים את הקשיים אבל הנטל – אני בכל זאת עומדת על עמדתי – שמבוקש מנהגי המוניות לבדוק את הטפסים והאישורים וגם החזקה שקבועה בחוק הם נטל כבד.

מירי פרנקל שור: אנחנו רואים לאורך כל השנים שהצעת החוק באה לבדיקה בפני הוועדה.

מירי פרנקל שור: נעשו שינויים ושיפורים שהקלו על המצב.

מירי פרנקל שור: יש הנחיית פרקליט מדינה שלא להעמיד לדין בפעם הראשונה, נכון, גבי?

גבריאלה פיסמן: כן.

מירי פרנקל שור: יש את המפה שבמשך השנים הוצגה בוועדה.

מירי פרנקל שור: אני חושבת שהנושא של נהגי המוניות צריך לבוא ואני ממליצה לוועדה לעגן את זה כהוראת שעה והוועדה תמשיך לעקוב אחר הנושא הספציפי הזה.

אמנון כהן: סנגוריה – רוצים להגיד משפט?

חגית לרנאו: כן.

חגית לרנאו: הרעיון של להבחין בין העברות המוחמרות, אם אני מבינה, בין המסיעים המאורגנים – שזה באמת עניין של פרנסה להביא ולעזור לאנשים לעבור את הגבול – נראה סביר.

חגית לרנאו: צריך לראות שלצד נהגי המוניות יש גם מסיעים אקראיים: מישהו שעוצר טרמפ למישהו, שעוזר לשכן לקחת קרוב משפחה ממקום למקום.

חגית לרנאו: לדעתי הם צריכים להיות באותה קטגוריה כמו נהגי המוניות.

חגית לרנאו: זאת אומרת, עדיין עליהם גם חלה חזקת המודעות וגם אותם - - -

אמנון כהן: למה יכול להיות דווקא מסיעים נשים אותם?

אמנון כהן: לפעמים מקבלים כמה פרוטות ורוצים להסיע.

אמנון כהן: הם לא תמימים תמיד.

מירי פרנקל שור: את מדברת על טרמפים.

חגית לרנאו: אני מדברת על מסיע אקראי שעוצר לטרמפ, שלוקח קרוב משפחה של שכן שביקשו ממנו.

חגית לרנאו: האנשים האלה, מצבם הוא כמעט יותר גרוע ממצבם של נהגי המוניות כי אפילו אין להם סמכות לבקש לראות אישורים או תעודות זהות.

יהודה בר אור: אבל הוא מכיר את השכן.

חגית לרנאו: זה להבדיל מאותן עברות מוחמרות שבן ברור שאדם לוקח את הרכב, מכין אותו כדי שיעזור לו להעביר אנשים את הגבול, לוקח קבוצות של אנשים.

חגית לרנאו: את העברות המוחמרות, להפוך אותן להוראה קבועה, זה נראה לנו פחות בעייתי.

איילת אליישר: אם אפשר לבקש להבין את התוכן של ההצעה.

איילת אליישר: אני לא מכירה הסדר שאומר שנהגי המוניות יעשו ככה וככה – ההסדרים הם כלליים לגבי מסיעים.

איילת אליישר: אז כשאתם אומרים שאתם רוצים לעשות איזושהי הפרדה אז תאמרו, מבחינת הסעיפים, בין מה למה.

מירי פרנקל שור: קודם כל בואו נסכים על העיקרון.

מירי פרנקל שור: אני לא רוצה לדבר על הסעיפים.

מירי פרנקל שור: אני מדברת, לאורך כל הדרך, על נטל החזקה שמוטל על נהגי המוניות ועל החובה - - -

איילת אליישר: הנטל לא מוטל רק נהגי המוניות - - -

מירי פרנקל שור: רק שנייה, שאלת אז אני מסבירה לך.

מירי פרנקל שור: מעבר לזה, הרי המסיעים מתחלקים לשתיים: נהגי המוניות ומסיעים תאגידים, מעין ארגון של הסעות מאורגנות - - -

חגית לרנאו: כן, אלו העברות המוחמרות.

חגית לרנאו: יש עברות מוחמרות: סעיף ג1 (א).

גבריאלה פיסמן: העברה של מסיע בודד לא חלה רק על נהגי מוניות, היא חלה - - -

מירי פרנקל שור: נכון, אני מסכימה איתך, אבל אנחנו מנסים לפרק את זה.

מירי פרנקל שור: באה הממשלה ואומרת: אתם רוצים לעגן העסקה, הלנה והסעה כהוראת קבע – אני מנסה לפרק את זה.

מירי פרנקל שור: אז אמרתי שעמדתי שהעסקה והלנה אנחנו חושבים שיש מקום לעגן את זה כהוראת קבע.

מירי פרנקל שור: עכשיו בוא ונבחן וננסה לפרק את נושא ההסעה.

מירי פרנקל שור: אפשר לפרק את נושא ההסעה לשלוש, בשפה שלנו: אחד – המסיעים המאורגנים, הנסיעות המוחמרות; נהגי המוניות; וכרגע הועלה הנושא של הסע האקראית.

מירי פרנקל שור: אני אתחיל בנושא של הסעה אקראית.

מירי פרנקל שור: אני מבינה את הבקשה.

מירי פרנקל שור: אני רואה מקום לפרצה - - -

אמנון כהן: אם יש פה פרצה – אני לא יכול להסכים.

גבריאלה פיסמן: אני מנסה לרדת לשורש האבחנה בין נהגי מוניות למסיע אקראי.

גבריאלה פיסמן: מבחינת התחולה של החזקה - - -

מירי פרנקל שור: אני מסכימה איתך, גבי, זאת אותה תחולה של החזקה.

מירי פרנקל שור: הייתה הצעה של הסעה אקראית.

מירי פרנקל שור: אני התייחסתי לאבחנה של שני דברים: אחד, נהגי המוניות והשני, הסעה של מספר רב של אנשים, נכון?

גבריאלה פיסמן: מעל שלושה אנשים.

מירי פרנקל שור: לכן אני חושבת שיש מקום להבחין.

מירי פרנקל שור: הסעה מעל שלושה אנשים – אם אומר יו"ר הוועדה – אני חושבת שמלכתחילה את נושא ההסעה כהוראת שעה.

מירי פרנקל שור: אבל אם בכל זאת עומדת הממשלה לעגן את נושא ההסעה כהוראת קבע – אני מבקשת לפצל כך: נושא של שלושה נוסעים ומעלה כהוראת קבע.

מירי פרנקל שור: ולנושא של נהגי המוניות, למצוא איזשהו פתרון ולהשאיר את זה כהוראת שעה על מנת שזה יהוא לבדיקת ועדת הפנים.

גבריאלה פיסמן: אני מנסה שוב.

גבריאלה פיסמן: מבחינת הרציונל שעומד מאחורי זה: הנטל שמטל על אדם פרטי כשהוא מסיע שוהה בלתי חוקי, לפי החוק, הוא נטל של בדיקת מסמכים.

גבריאלה פיסמן: אפשר לטעון טענה שהיא בדיוק הפוכה, כיוון שלכאורה הנטל על המסיעים לפרנסתם, הוא נטל פחות.

גבריאלה פיסמן: הם כבר יודעים עם איזה סוגי מסמכים להתמודד, הם יותר מקצוענים, אז דווקא לגביהם אנחנו נקבע את הוראת השעה?

גבריאלה פיסמן: אני לא מצליחה להבין - - -

מירי פרנקל שור: הוצג בוועדה – אני לא זוכרת באיזה שלב של זמן – שיש תופעה של פשיעה בנושא של הסעות מאורגנות, נכון?

מירי פרנקל שור: אני אומרת שאת הנושא הזה אני מפצלת בין ההסעות המאורגנות לבין הנושא של נהגי המוניות.

מירי פרנקל שור: אני מבהירה את עצמי?

איילת אליישר: לגמרי.

איילת אליישר: לא שיש לנו הצעה קונקרטית אבל אם הבנתי נכון, היפוך הנטל יהיה באופן קבוע לגבי ההסעות המאורגנות ויהיה כהוראת שעה לגבי מסיעים שאינם מאורגנים – את קוראת להם נהגי מוניות.

מירי פרנקל שור: נכון.

איילת אליישר: אני רוצה לדבר על הרציונל.

איילת אליישר: כל המהות של הדבר הזה, תיקון החוק הזה, יושב על הרעיון של מניעת הכנסת טרור לתחומי מדינת ישראל.

איילת אליישר: לא יושב פה היום נציג שב"כ – חשבנו שהוא מיותר, אבל אם צריך, נביא אותו והוא יסביר את זה שוב – הרי כל הדבר הזה אולי לא היה מוצדק אם לא היה עומד החשש הזה כי האנשים האלה, בסופו של דבר, הם הפלטפורמה להכנסה של טרור.

איילת אליישר: במובן הזה, אין הבדל בין נהג מונית למסיע פרטי ולהסעות המאורגנות.

איילת אליישר: סיפר פה בפעם הקודמת נציג השב"כ שבפיגועים שהיו לנו נכנסו המפגעים עם נהגי מוניות, נכנסו עם מסיעים פרטיים, נכנסו עם כל מיני – אין הבדל.

איילת אליישר: זאת אומרת, לבוא ולהגיד עכשיו שנהג המונית הוא משהו אחר - - -

מירי פרנקל שור: אנחנו לא אומרים שנהג המונית הוא משהו אחר.

מירי פרנקל שור: לאורך כל השנים היה הסדר, גם של היפוך החזקה וגם דרישת המסמכים ובכל זאת, במשך השנים, כשהנושא בא לוועדת הפנים – לא הציעה הממשלה, זה לפי דרישת הוועדה – כן נעשו שינויים.

מירי פרנקל שור: לכן אני חושבת שנכון שהנושא יבוא לבדיקת ועדת הפנים וייבחן ויכול להיות שאולי במשך הזמן כן נוכל להכניס שינויים.

מירי פרנקל שור: את רואה שהשינויים הוכנסו במשך השנים כאשר הנושא בא לדיון במסגרת הוראת השעה.

איילת אליישר: לעניינם של נהגי המוניות, אני רוצה שהוועדה תשאל את עצמה באופן אמיתי וכנה:

איילת אליישר: איזה שינויים נעשו מבחינת נהגי – איזה נתונים היו לנו מבחינת נהגי המוניות?

איילת אליישר: לאורך השנים אנחנו שומעים תלונות של נהגי מוניות ואין לנו אף - - -

מירי פרנקל שור: למשל, המפה המפורסמת.

איילת אליישר: לא, מה זה המפה?

איילת אליישר: יש טענות שהן טענות כלליות אבל לא הצליחו.

איילת אליישר: אנחנו הזמנו את נהגי המוניות, כל פעם מחדש, לבוא ולהראות לנו באיזה מקרים נעשה פה עוול, באיזה מקרים הייתה איזושהי בעיה עם נהגי מוניות.

איילת אליישר: אנחנו חוזרים כל פעם לוועדה, מבקשים את המידע הזה ואנחנו לא מקבלים.

איילת אליישר: היו אין ספור הזדמנויות לרשום את המידע, להעביר אלינו כדי שנבדוק אותו – זה לא קרה.

איילת אליישר: השאלה האם זה באמת נכון לומר שנהגי המוניות הם אוכלוסייה שצריך להוציא אותה מהכלל לעומת - - -

מירי פרנקל שור: את לא מוציאה מהכלל, את ממשיכה במסגרת הקיימת.

מירי פרנקל שור: מה את מוציאה אותם מהכלל?

מירי פרנקל שור: כשאת ממשיכה את ההסדר כהוראת שעה זה להוציא מהכלל?

גבריאלה פיסמן: לא.

גבריאלה פיסמן: עכשיו, כשהמחוקק יאמר שמבחינתו כל ההסדר הזה הוא חוק, רק ההסדר ביחס למוניות הוא הסדר שראוי לבחון אותו - - -

מירי פרנקל שור: גבי, אני חושבת שכאשר את מטילה חובה על נהג מונית לבדוק מסמכים, אני חושבת שזה דבר חריג, בהחלט.

מירי פרנקל שור: נהג מונית באופן עקרוני לא אמור לבדוק מסמכים.

גבריאלה פיסמן: ההנחה היא הנחה נכונה וזה בהחלט דבר חריג והחוק הזה מטיל את החובה, אגב גם על מעסיקים ומלינים - - -

מירי פרנקל שור: תסכימי איתי שמעסיק ומלין הם לא אותו דבר כמו נהג מונית.

מירי פרנקל שור: נהג מונית, עומד לו נוסע, הוא צריך לבדוק את המסמכים.

מירי פרנקל שור: מלין ובמיוחד מעסיק – על אחת כמה וכמה.

מירי פרנקל שור: זה לא באותה קטגוריה.

מירי פרנקל שור: מלין ומעסיק בקטגוריה אחת והסעה בקטגוריה אחרת.

גבריאלה פיסמן: יש פה רציונל ביטחוני להסדר הזה.

גבריאלה פיסמן: השיקול שמנחה את הוועדה כרגע הוא השיקול הביטחוני.

גבריאלה פיסמן: הוועדה שמעה את ההסברים הביטחוניים שהציג השב"כ, שהציג המודיעין המשטרתי.

גבריאלה פיסמן: זה הרציונל שעומד בבסיס קביעת ההסדר – שאנחנו מודעים לבעייתיות שלו ולחריגות שלו בחקיקה הישראלית.

גבריאלה פיסמן: הנחת המוצא שהוצגה לנו בדיון הקודם הייתה שבעצם הצב הביטחוני כרגע לא מאפשר לסטות מההסדרים שהוצעו ולכן אני שואלת את עצמי: אם המחוקק כרגע מוכן לקבל את הסדר הקבע, מה שונה במצב הביטחוני ביחס לנהגי מוניות שמצדיק שדווקא ההסדר הזה יהיה בהוראת שעה?

מירי פרנקל שור: אני אסביר לך.

מירי פרנקל שור: על מנת שהוועדה תשוב ותבחן את ההסדר.

מירי פרנקל שור: כמו שאני אמרתי לך קודם, הנושא של דרישת מסמכים – נהג מונית שצריך לדרוש מסמכים והיפוך החזקה הוא בהחלט הסדר חריג יותר.

איילת אליישר: אבל מה היא תבחן אם אנחנו כבר בדיון בפעם רביעית ולא הביאו שום - - -

מירי פרנקל שור: אבל את רואה שבמשך השנים נעשו שינויים - - -

איילת אליישר: נעשו שינויים שאנחנו הבאנו.

איילת אליישר: כי אנחנו הבאנו - - -

מירי פרנקל שור: אתם לא הבאתם.

מירי פרנקל שור: זה היה לדרישת הוועדה.

איילת אליישר: לא.

איילת אליישר: אנחנו הבאנו את הנתונים.

מירי פרנקל שור: הנושא של המפה - - -

איילת אליישר: מאה אחוז.

איילת אליישר: אני שואלת אותך, מירי, מה יקרה בדיון בעוד שלוש שנים?

איילת אליישר: תהיה עכשיו הוראת שעה לשלוש שנים, ידונו רק - - -

מירי פרנקל שור: אני הצעתי לכם באחת השיחות שבקטע שבין ראש העין לשוהם, למשל, נחצה את הקו, ובקטע הזה לא יחול היפוך החזקה.

מירי פרנקל שור: אנחנו כן מנסים למצוא פתרון.

מירי פרנקל שור: אמרתם שקשה, הממשלה תצטרך לבוא ולהגיש הצעת חוק נוספת אם היא תרצה להחזיר את המצב לקדמותו.

מירי פרנקל שור: אנחנו כן מנסים מכיוון שאני חושבת שזה מצב חריג שהחוק באופן קבוע יטיל חובה על נהג מונית לבדוק מסמכים ועוד היפוך החזקה יוטל עליו.

איילת אליישר: מה תבחני בעוד שלוש שנים אם אנחנו - - -

מירי פרנקל שור: אולי המצב הביטחוני ישתנה?

מירי פרנקל שור: אני לא יודעת.

איילת אליישר: כבר כמה שנים נהגי המוניות לא מצליחים להראות מה הבעיה.

מירי פרנקל שור: איילת, זאת לא הצדקה לקביעת נורמה כזו באופן כזה.

אמנון כהן: אנחנו לא קראנו את החוק.

אמנון כהן: יואל בדר, בבקשה.

יואל הדר: אני שומע את מה שהיועצת המשפטית של הוועדה מעלה פה וגם שומע את הטענות שיש לנו פה כנגד העניין הזה שהוא כבר 15 שנה ומעלה הוא מתגלגל והולך.

יואל הדר: מאחר שאנחנו אומרים שאנחנו צריכים לבחון כל הזמן את עצמנו מחדש, לראות אם זה רלוונטי, אני מציע מנגנון אחר: שהשר לביטחון פנים, אולי בהתייעצות עם ראש השב"כ – על זה אני עוד לא סגור כי רק עכשיו זה עולה – הוא יוציא מדי שנה הכרזה מתחדשת, לגבי הנושא של המסיעים, האם יש צורך בהמשך של המצב הקיים לאור הנתונים שהוא מקבל.

מירי פרנקל שור: לא הבנתי.

מירי פרנקל שור: קודם כל, הכנסת תקבע את זה כהוראת קבע?

יהודה בר אור: הם רוצים להשאיר בידיהם את ההחלטה, לא בידכם.

יהודה בר אור: הממשלה תשלוט על העניין.

יואל הדר: הוראת קבע אבל ההכרזה כמו שאנחנו עושים לגבי דברים אחרים.

יואל הדר: יש למשל סגירה של מקומות: השר לביטחון פנים מכריז מדי תקופה מסוימת - - -

מירי פרנקל שור: פה אתה מדבר על חקיקה של כנסת.

יואל הדר: נכון, חקיקה של כנסת.

יואל הדר: גם שם זה חקיקה של כנסת שקבעו שהשר לביטחון פנים יכריז על מקומות מסוימים שהוא יכול לסגור אותם לתקופות מסוימות וכל פעם הוא בודק את עצמו מחדש, עושה בדיקה מחדש.

יואל הדר: האוריינט האוס, למשל.

מירי פרנקל שור: לא על דבר חקיקה של כנסת.

יואל הדר: לא.

יואל הדר: זה דבר חקיקה של כנסת.

יואל הדר: בחוקי היישום קבעו את זה שהשר לביטחון פנים מכריז.

אמנון כהן: אנחנו נשקול את מה שאתה מציע.

אמנון כהן: זרקת רעיון, בסדר.

אמנון כהן: נהגי אוטובוסים מחויבים לבדיקה?

גבריאלה פיסמן: לא.

גבריאלה פיסמן: יש החרגה מפורשת.

אמנון כהן: אוטובוס פחות חשוב?

יהודה בר אור: גם מונית שרות מוחרגת.

יהודה בר אור: אנחנו כן, אנחנו השעיר לעזאזל.

יהודה בר אור: לא יאומן.

אמנון כהן: אבל אם הוא נכנס ורוצה לפוצץ, לא ישאל אותו מה הפרטים?

אמנון כהן: עדיף להתעכב דקה-שתיים, לא?

גבריאלה פיסמן: היו גם טענות ביחס לתחבורה ציבורית, אבל - - -

מירי פרנקל שור: בדרך כלל הערכת הסיכון היא שמפגע נוסע במונית ונוסע לבד ולא משתמש בתחבורה ציבורית.

אמנון כהן: אבל הוא רצה ללכת למקום מסוים, הוא רואה ששם הומה מדי אז הוא פורק את זממו באוטובוס.

איילת אליישר: קווי שרות לא מהווים בעיה כי בדרך כלל הם לא חוצים את התפר, לא חוצים מצד לצד.

אמנון כהן: הוא כבר בתל אביב, הוא כבר הגיע למסעדה ורואה שם הרבה שוטרים, הזמן שלו אוזל אז הוא אומר שהוא כבר הולך, אז הוא לוקח את - - -

איילת אליישר: אדוני, בהערכת הסיכונים הכללית היה נראה שהם פחות מהווים בעיה.

איילת אליישר: העובדה היא שמפגעים – למעט אלה שרוצים לפוצץ באוטובוס – לצורך ההסעה, לצורך ההובלה ממקום למקום, הם בדרך כלל לא משתמשים באוטובוסים, אולי בגלל שהם חשופים ליותר אנשים שיותר יסתכלו עליהם או מכל מיני סיבות.

אמנון כהן: דבי, מה רצית?

דבי גילד-חיו: מדובר על החקיקה הזאת שהיא תישאר.

דבי גילד-חיו: זאת אומרת, כל הטענות פה כאילו אנחנו צריכים את זה או לא – על זה מדובר, שיהיה החוק הזה.

דבי גילד-חיו: הבקשה שלנו היא שלא להפוך את זה לחוק קבע אלא להשאיר את זה כהוראת שעה.

דבי גילד-חיו: בחוק הזה יש כמה אלמנטים בעייתיים: כל העניין של נהגי המוניות ונהגים מזדמנים אחרים שבעצם חשופים להפללה כזאת, אמרו פה נציגי משרד המשפטים, המשטרה והיועצת המשפטית שבאמת זאת הוראה חריגה שלא מאפיינת את ספר החוקים.

דבי גילד-חיו: מצד שני, יש את כל האלמנט של ה-Profiling של אנשים שנכנסים להסעות והוא בעייתי נושאים של Profiling נדונו בשדות התעופה ושם המדינה עושה צעדים מיוחדים כדי למצוא כל מיני מערכות וכל מיני דברים כדי למנוע את המצבים האלה ולעשות שינוי במציאות הזאת.

דבי גילד-חיו: גם פה אנחנו נתקלים בתופעות האלה.

דבי גילד-חיו: החוק הזה ממשיך להתקיים: נותנים את הכלים הביטחוניים.

דבי גילד-חיו: אז למה לא להפוך את זה לקבע?

דבי גילד-חיו: כי יש את האלמנטים ההצהרתיים: אנחנו אומרים שזה חוק חריג, אלה דברים חריגים, יש פה Profiling, יש פה הוראות מאוד-מאוד חריגות – גם המדינה אומרת שזה חריג ולא רגיל – לכן אנחנו אומרים שזה לא צריך להיות חלק מספר החוקים הרגיל שלנו.

דבי גילד-חיו: זאת הוראה שהיא חריגה.

דבי גילד-חיו: המצב הביטחוני מחייב אותה, כמו שהציגו לכם בפעם שעברה, אבל אנחנו רוצים שזה יהיה משהו חריג, שגם בסמל שלו הוא חריג.

דבי גילד-חיו: הוראת שעה יכולה להמשיך להתקיים והכנסת כל פעם תדון בזה מחדש ותבחן את זה.

דבי גילד-חיו: אם זה יהיה הוראת חוק – זה לא יגיע לפה - - -

אמנון כהן: כבר 17 שנה מתגלגל.

אמנון כהן: אומרים שאחרי 17 שנה - - -

דבי גילד-חיו: נכון.

דבי גילד-חיו: כי אף אחד לא רוצה כל ה-17 שנה.

דבי גילד-חיו: אני מלווה את החוק הזה כבר לפחות שש שנים שאני פה, כולל שינויים.

דבי גילד-חיו: אף אחד לא רוצה להפוך את זה לקבע.

דבי גילד-חיו: כולם אומרים שזה חריג ורוצים להשאיר את ככה שזה יחזור ונדון בזה כל פעם, נסתכל אם יש צורך וכו'.

איתמר גלבפיש: אני מפרקליטות המדינה.

איתמר גלבפיש: בקשר להנחיית פרקליט המדינה שיצאה אחרי הדיון בהארכה הקודמת: אחרי הדיון בהארכה הקודמת התחייבה המדינה שלא להעמיד לדין בפעם הראשונה מסיעים תמימים, נהגי מוניות וכו'.

איתמר גלבפיש: יצאה באמת הנחיה מעודכנת שהובאה בפני הוועדה.

איתמר גלבפיש: חשוב לנו לציין בדיון כאן שמדיניות תביעה היא דבר שנתון לשינוי מטבע הדברים, כך שאם השתנו הנסיבות, היינו אם השתנו דפוסי ההסעה או אם השתנה המצב הביטחוני או נסיבות רלוונטיות אחרות - - -

אמנון כהן: נעשה שינוי חקיקה.

איתמר גלבפיש: לא.

איתמר גלבפיש: כך גם עשויה להשתנות מדיניות התביעה וכן תבחר התביעה להעמיד לדין פעם ראשונה מסיעים, בהתאם לשינוי הנסיבות שיהיה באותו זמן.

יהודה בר אור: הבנת?

מירי פרנקל שור: היא הנותנת, איתמר.

אורי מקלב: אתה נותן כאן הצהרה?

אורי מקלב: זה לא קשור לחוק, זאת רק הצהרה.

אורי מקלב: אתה רק מצהיר פה לפרוטוקול.

איתמר גלבפיש: אני מצהיר.

איתמר גלבפיש: זאת מדיניות שהיא גם - - -

יהודה בר אור: בואו ותיקחו את הרישיונות של 30 אלף נהגי מוניות, ותודה רבה.

יהודה בר אור: למה אתם צריכים שינהג?

אמנון כהן: איך 30 אלף?

אמנון כהן: אמרת לי 40 אלף.

יהודה בר אור: 40 אלף הם נהגים.

אמנון כהן: מה זה נהגים?

אמנון כהן: מה שאתה אומר לי אני כותב:

אמנון כהן: 23 אלף נהגי מוניות ו-17 אלף ספיישלים זה 40 אלף.

יואל הדר: כמה העמידו לדין עד עכשיו?

יואל הדר: לא העמידו לדין.

אמנון כהן: לא העמידו לדין אף אחד.

יהודה בר אור: העמידו לדין, רק אין לנו את המעקב אחרי זה.

מירי פרנקל שור: אני רוצה להדגיש - - -

יהודה בר אור: למה המשטרה לא הביאה לך מקרים שהעמידו לדין?

יהודה בר אור: לא היה מתאים להם להביא את זה, לכן לא הביאו.

אמנון כהן: אתה יודע כמה?

יהודה בר אור: אני יודע, אבל הם לא רצו לתת הצהרה, מה לעשות?

יהודה בר אור: אבל למשטרה יש - - -

אמנון כהן: אין להם.

יהודה בר אור: נשמע הגיוני שאני אכריח אדם לבוא לפה?

יהודה בר אור: הוא לא רוצה לתת.

איילת אליישר: לא ביקשנו שיבואו.

איילת אליישר: רק ביקשנו שתגידו מי, כדי שנוכל לבדוק את זה.

איילת אליישר: זה מה שביקשנו.

אורי מקלב: תושב זר זה רק מיהודה ושומרון.

אורי מקלב: זה ברור בהגדרת תושב זר.

אורי מקלב: זה גם נכון לגבי נהיגה ברכב ישראלי.

אורי מקלב: תושב ישראל שעבר לגור ביהוד ושומרון – תושב זר – הוא יכול להחזיק עדיין ברישיון ישראלי?

אמנון כהן: מה זה קשור?

אורי מקלב: תושב מזרח ירושלים - - -

אמנון כהן: איך זה קשור זה לזה?

אמנון כהן: לא הבנתי.

אורי מקלב: בדברי ההסבר מופיע שהאיסור הזה גם חל על - - -

אמנון כהן: מסיע בודד.

אורי מקלב: לאותו תושב זה יש איסור לנהוג בכלל ברכב ישראלי.

אורי מקלב: ככה מופיע: "וכן עבירות של מתן רשות לתושב זר שאינו רשאי לנהוג בישראל, לנהוג בה ברכב הרשום בישראל".

אורי מקלב: זה בדברי ההסבר.

אורי מקלב: אם אתם לא הבאתם את זה בחוק, אז זה בסדר.

אורי מקלב: אבל אני לא מכיר את הוראת השעה.

יואל הדר: תסתכל לפני זה מי מוגדרים כתושבים זרים.

אורי מקלב: את זה ראיתי.

אורי מקלב: זה בסדר.

אורי מקלב: אלו תושבי יהודה ושומרון – תושב חבל שומרון וחבל עזה.

אורי מקלב: הכוונה היא שאחד מעסיק עובדים זרים, יכול להיות שאפילו ברשות, הוא לא יכול לתת לו את הרכב הישראלי שלו לאותו קבלן לנהוג.

אורי מקלב: זאת הכוונה?

מירי פרנקל שור: הוא צריך לקבל היתר על זה.

אורי מקלב: הכוונה היא להרחיב את זה.

אורי מקלב: הרי אסור לקחת אותו.

אורי מקלב: אני מבין את הכוונה מאחורי זה: קבלנים שגם מעסיקים, נניח אפילו ברישיון או בהיתר, עובדים מחבל עזה ומהשומרון, בשביל לעבוד בבניין.

אורי מקלב: בדברי ההסבר אתם מסבירים שאתם רוצים שהוא לא יוכל לתת לו לנהוג ברכב ישראלי באותו הזמן.

איילת אליישר: אם לפלסטיני אין היתר לנהוג בישראל - - -

אורי מקלב: אתם עושים הבדל בין עבודה לבין נהיגה – גם אם מותר לו לעבוד בישראל, עדיין אסור לו לנהוג בישראל.

אורי מקלב: זה כתוב בדברי ההסבר אבל אני לא יודע איפה זה מופיע בחוק, לאור זה שהיושב-ראש כבר רצה להקריא, אני מיהרתי - - -

אמנון כהן: אפשר להקריא בלי שום קשר.

אורי מקלב: אבל אני מיהרתי לשאול כדי שנדע על מה מודבר.

אורי מקלב: לכן גם השאלה היא האם יש מצב שאזרח ישראל שעבר להיות תושב יהודה ושומרון ועדיין מחזיק ברישיון ישראלי, נניח שתושב מזרח ירושלים שעבר לגור והחזיק ברישיון ישראלי – האם היום, כשהוא לא תושב מזרח ירושלים, היום הוא תושב זה - - -

איילת אליישר: הוא לא תושב זר.

איילת אליישר: מי שרשום במרשם האוכלוסין - - -

מיכאל בן-ארי: כמה כאלה יש?

אורי מקלב: יש מקרים הפוכים.

מיכאל בן-ארי: הרוב המכריע, המוחלט – זה בדיוק הפוך.

אורי מקלב: יש להם רישיון נהיגה ישראלי.

אורי מקלב: יש להם והם מחדשים אותו.

איילת אליישר: מי שמחזיק בתעודת זהות ישראלית, גם אם הוא תושב מזרח ירושלים, הוא רשום במרשם האוכלוסין הישראלי – הוא לא נכלל בהגדרה ולכן גם אם הוא גר עכשיו באזור, זה לא חל עליו.

מירי פרנקל שור: חבר הכנסת מקבל מנסה לברר זה אם יש הבדל בין העסקה לנהיגה?

מירי פרנקל שור: זאת אומרת, האם כשהוא מקבל היתר להעסקה, צריך להיות מצוין במפורש שמותר רק להעסיק אותו או שמותר להעסיק אותו בנהיגה?

איילת אליישר: כן.

איילת אליישר: יש הבדל.

איילת אליישר: היתרי העסקה הם היתרי העסקה, הם לא התרים לנהיגה בישראל.

איילת אליישר: המנהל האזרחי יכול גם להוציא היתרי נהיגה בישראל שהם משהו אחר לגמרי – לפי דעתי, במקרים מאוד מצומצמים – היה פה נציג המנהל האזרחי והיה אפשר לשאול אותו.

איילת אליישר: זה לא אותו דבר.

איילת אליישר: ההיתר הוא היתר עבודה.

אורי מקלב: איפה זה מופיע בחוק?

אורי מקלב: תושב יהודה ושומרון יכול להחזיק ברישיון זר, רישיון אמריקאי, שהוא יכול לתפוס גם בארץ.

אורי מקלב: אז יש לו רישיון נהיגה שמותר לו לנהוג, בעיקרון, בישראל.

איילת אליישר: יכול להיות שבכלל לא נדע.

אורי מקלב: הוא בא לשהות פה כדי לעבוד.

אורי מקלב: הקבלן מבקש ממנו בין אם לנסוע ולהביא לו חומרי בניין בתוך שטח האתר או במלגזה.

אורי מקלב: על מה אתן מדברים?

אורי מקלב: איך אתם מבדילים בין - - -

מירי פרנקל שור: זה צריך להיות כתוב בהיתר ההעסקה שלו, נכון?

אורי מקלב: להפעיל מלגזה כן מותר לו?

איילת אליישר: היתר העסקה הוא היתר להעסקה בלבד, למיטב ידיעתי.

אורי מקלב: להפעיל מלגזה, להפעיל מנוף, מותר לו? למלגזה גם צריך רישיון.

אורי מקלב: או להעביר בתוך האתר מותר לו?

איילת אליישר: ההסדרים להפעלת מלגזה או להפעלת כלי רכב במדינת ישראל מוסדרים לפי פקודת התעבורה והתקנות מכוחה.

איילת אליישר: מה שמותר שם – מותר שם.

איילת אליישר: ההסדרים שם קובעים שפלסטיני צריך להחזיק היתר לנהיגה בישראל או תושב זה יכול להחזיק היתר - - -

אורי מקלב: יש לו רישיון אמריקאי, הוא לא צריך שום היתר.

איילת אליישר: אז יכול להיות שאם יש לו היתר אמריקאי אז אנחנו, כמשטרה, נפגוש אותו נוהג ואנחנו בכלל לא נדע מיהו, הוא אמריקאי בכלל - - -

אורי מקלב: אבל אתם פה רציתם להכניס – אותו תושב, אותו אחד שוהה שנמצא פה ברישיון, אתם לא רוצים שיסתובב ברכב ישראלי על סמך רישיון אמריקאי – כך אתם כותבים בדברי ההסבר.

אורי מקלב: אני שאלתי איפה זה כתוב בחוק.

אמנון כהן: נהגי מוניות, מה רציתם?

יהודה בר אור: אני חושב שהייתה אי הבנה בינינו לביניכם.

יהודה בר אור: בישיבה הקודמת ביקשת ממני להביא את המקרים עם השמו והכול - - -

אמנון כהן: אם יש.

יהודה בר אור: יש המון.

יהודה בר אור: עכשיו אמרה הקצינה איילת: תביא לי שמות ואנחנו נבדוק את זה.

יהודה בר אור: שמות אני יכול להביא לה כמה שהיא רוצה אבל אתה לא ביקשת ממני שמות, אתה ביקשת ממני מקרים: כל מה שהיה, כל המסמכים, איך נשפט.

יהודה בר אור: אבל שמות של אנשים שלקחו להם את הרישיון ושמות של אנשים שנתקלו בעניין הזה ועשו להם עוול גדול מאוד, פגעו להם בפרנסה - - -

אמנון כהן: איפה השמות?

אמנון כהן: לא הבאת.

יהודה בר אור: זה אני אביא לך כמה שאתה רוצה.

אמנון כהן: מה ביקשתי בפעם הקודמת?

יהודה בר אור: אתה ביקשת ממני להביא מקרים ודוחות.

אמנון כהן: תביא מקרים, תביא דוחות, תביא שמות, תביא משהו.

יהודה בר אור: אני אביא לך שמות כי היא הבהירה לי שהיא רוצה שמות.

אורי מקלב: אבל יואל אמר שלא היה דבר כזה.

מירי פרנקל שור: אמרו של היו העמדות לדין.

יהודה בר אור: היו העמדות לדין בלי סוף.

יהודה בר אור: אני אביא לה שמוות.

מירי פרנקל שור: באילו שנים?

יהודה בר אור: בשנים 2010 עד 2012.

יהודה בר אור: אני אביא לך קרוב ל-16 מקרים.

מיכאל בן-ארי: כמה?

מיכאל בן-ארי: ב-2010 ו-2011 היו 16 מקרים?

יהודה בר אור: עד עכשיו היו 16 מקרים שלקחו להם רישיון.

מיכאל בן-ארי: כל המקרים היו לא מוצדקים, לא ראויים, לטעמכם?

יהודה בר אור: בהחלט לא מוצדקים.

יהודה בר אור: הם שכחו שנהג מונית קודם כל חייב להסיע נוסעים.

יהודה בר אור: החוק מחייב אותו הסיע נוסעים, אין לו שיקול דעת, אלא אם הוא שיכור.

יהודה בר אור: אנחנו לא יכולים להבחין על אדם אם הוא עובד זר.

יהודה בר אור: אם הוא מתנהג בסדר, משלם ונראה בסדר – האם יש לנו זכוכית מגדלת - - -

מירי פרנקל שור: הנושא של בדיקת מסמכים גם היה תיקון של הוועדה.

מירי פרנקל שור: אם הוא מסרב להציג מסמכים, זאת תהיה סיבה סבירה שלא להסיע אותו.

יהודה בר אור: אבל אין סיבה סבירה.

יהודה בר אור: סיבה סבירה לנהג שלא להסיע זה במקרה שהוא מלוכלך, שהוא שיכור, שהוא נראה לא בסדר.

יהודה בר אור: אבל אם הוא עולה, יושב מאחורה, נראה בסדר – אין עליו שום בעיה – ואני מפעיל לו את המונה והוא נוסע איתי בתוך תל אביב ויורד ביפו אני לוקח אותו מיפו ומביא אותו לתוך תל אביב – איזה חשד יש לי שהוא שוהה?

מירי פרנקל שור: אבל בתוך תל אביב אתה לא אמור - - -

יהודה בר אור: לא.

יהודה בר אור: גם לא לפעם הראשונה.

יהודה בר אור: לא שמעת שהוא מאיים עלינו שאם במקרה הוא עוד יחריג את החוק הזה גם מלמעלה.

יהודה בר אור: אתה יכול להחריג על ילדים קטנים, לא עלינו פה.

יהודה בר אור: אנחנו אנשים שומרי חוק ואתם פה בהתנהגות שלכם מתנהגים אלינו כמו לילדים קטנים שאתם גוררים אותנו.

יהודה בר אור: פטרתם את נהגי האוטובוסים, פטרתם את נהגי המוניות הגדולות שיש להם 10 מקומות ועלינו התלבשתם.

יהודה בר אור: נהג מונית שנכנס אליו נוסע ויושב אצלו מאחורה ונמצא איתו בודד בתוך המונית – איזו אפשרות יש לו להוציא אותו החוצה?

יהודה בר אור: מה האפשרות של נהג מונית?

יהודה בר אור: שמים אותנו שוטרים?

יהודה בר אור: עושים אותנו בריונים?

יהודה בר אור: מה עשיתם אותנו?

דב חנין: זה חלק ממהלך ההפרטה.

יהודה בר אור: אנחנו אנשים שבאנו להתפרנס ורוצים לעבוד ולהביא פרנסה הביתה.

יהודה בר אור: לא מתעסקים בשום דבר אחר.

יהודה בר אור: גם כך יש לנו צרות בלי סוף: הדלק וכל הבעיות מסביב במדינה.

יהודה בר אור: האנשים פה מחזיקים ילדים, משפחות, יש להם זמן להסתכל אחורה אם האדם הזה הוא חוקי או לא חוקי?

יהודה בר אור: הוא אומר: אתה כבר במונית שלי, לא יכול להילחם נגדך יותר.

יהודה בר אור: היה מקרה אחד שהיה בתל אביב שאדם עמד על שלו וביקש תעודת זהות והנוסע התרגז, הוציא סכין והצמיד לו לצוואר, זרק אותו מהמונית ויצא ועשה פיגוע.

יהודה בר אור: כל המדינה קראה שהיה פיגוע בתל אביב איפה שהילדים מבלים.

יהודה בר אור: בסוף ירו בו.

יהודה בר אור: הוא לא התכוון לשדוד את המונית – אני אביא את הנהג לפה לוועדה הבאה – הוא התכוון בסך הכול לנסוע אבל ברגע שהוא הרגיז אותו – הוא לקח את המונית וביצע פיגוע.

אמנון כהן: תודה.

עזרא אשכנזי: א

עזרא אשכנזי: הרון אברהם – לקחו לו את האוטו ל-30 יום.

יהודה בר אור: בבקשה, תרשום אדוני, אהרון אברהם, שתבדוק המשטרה.

יהודה בר אור: בשנייה אחת קיבלת שם.

אורי מקלב: השאלה שנשאלת פה: האם אותה בקשה שהיועצת המשפטית אומרת שהוא מבקש מסמכים, הוא יכול לבקש מסמכים גם אם הוא בטוח שהוא ישראלי?

אורי מקלב: אם הוא בטוח שהוא ישראלי, הוא יכול לבקש ממנו מסמכים?

אורי מקלב: הוא יכול או שאין לו סמכות?

אורי מקלב: אם הוא ישראלי, אין לנהג מונית סמכות.

גבריאלה פיסמן: יש לו סמכות.

גבריאלה פיסמן: הוא רשאי לדרוש.

אמנון כהן: אם הוא נראה חשוד בעיניו, הוא לא יכול לדעת.

אמנון כהן: אם יש לו תעודת זהת – נגמר.

אורי מקלב: מה זה חשוד?

אורי מקלב: חשוד במה?

גבריאלה פיסמן: הוא רשאי לדרוש מנוסע מסמכים שמראים שהוא נכנס לישראל כדין.

אורי מקלב: בסדר, האם הוא נכנס כדין.

אורי מקלב: אבל אם הוא בטוח שהוא ישראלי, הוא יכול לבקש ממנו מסמך?

גבריאלה פיסמן: הוא יכול.

אורי מקלב: על מה?

אורי מקלב: למה?

איילת אליישר: ככה כתוב.

אן סוצ'יו: הנה, סיפרו לך פה על מקרים שהיה נראה לו ערבי.

אן סוצ'יו: איך הוא יידע אם הוא שב"ח או לא?

אורי מקלב: לזה אני מוביל.

אורי מקלב: מישראלי הוא יכול לבקש מסמכים?

אורי מקלב: יש לנהג מונית סמכות לבקש מנוסע להזדהות?

אורי מקלב: רק אם הוא חושש שאולי הוא מגיע - - -

איתמר גלבפיש: אדוני יכול לראות את הסעיף.

אורי מקלב: באיזה סעיף?

איתמר גלבפיש: זה לא בכחול.

איתמר גלבפיש: זה בחוק שמבקשים לתקן.

אורי מקלב: לא הניחו לפנינו.

אורי מקלב: על סמך איזה בסיס?

יואל הדר: מה זה בטוח שהוא ישראלי?

יהודה בר אור: תגיד לי, איך אני אסיע נוסעים אם כל היום אני אבדוק מסמכים?

אורי מקלב: הוא יודע הוא ישראלי.

יואל הדר: איך הוא יודע?

אורי מקלב: הוא יודע שהוא יהודי.

יואל הדר: איך?

אורי מקלב: הוא רואה אותך.

אורי מקלב: יש לו סמכות?

יואל הדר: כן.

אורי מקלב: על סמך מה?

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: אולי אתה עכשיו עובד זר?

יואל הדר: כי החוק מאפשר.

אורי מקלב: על סמך מה?

אורי מקלב: הוא יבוא לבית משפט וישאל אותו למה פגעת בי בפרטיות שלי?

אן סוצ'יו: יפה, יפה מאוד.

אן סוצ'יו: הוא קלט את בעיית החוק.

יהודה בר אור: הוא עלה על הדבר הכי נכון.

יואל הדר: זה לא שהוא יבוא לשופט.

יואל הדר: אחרי זה אנחנו נצטרך להעמיד אותו לדין - - -

אורי מקלב: יבוא אותו אזרח ויתבע אתו.

יואל הדר: מי יתבע אותו?

אורי מקלב: זה שביקש ממנו להזדהות.

יואל הדר: החוק מאפשר לו את זה.

אורי מקלב: אבל לא יכול להיות שנעשה חוק עמום כל-כך.

יואל הדר: לא עמום בכלל.

יואל הדר: החוק מאפשר - - -

אורי מקלב: אני שואל, אדוני יואל, האם לנהג המונית יש סמכות?

יואל הדר: כן, כן.

אורי מקלב: על סמך מה?

אורי מקלב: למה?

יואל הדר: על סמך החוק.

אורי מקלב: מה כתוב בחוק?

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: רק בגלל שאולי יש לו חשש?

אורי מקלב: אני מבקש את תשומת הלב של היועצת המשפטית.

אמנון כהן: כן, היא שומעת.

אורי מקלב: אנחנו מבינים שהסמכות שהיא נותנת לנהגי המוניות או לכל אדם לבקש להזדהות היא על כך שיש לו חשש שאולי הוא שוהה לא חוקי בארץ.

אורי מקלב: אם יבואו וישאלו אותו: למה עשית את זה?

אורי מקלב: הוא צריך לשכנע, יכול גם בבית משפט.

אורי מקלב: אם הוא שלם בעצמו, הוא יודע שהוא לא חושש שהוא כזה – אסור לו לזהות, אסור לו לבקש.

גבריאלה פיסמן: מותר לבקש, החוק קובע שמותר.

עזרא אשכנזי: אבל מה זה חשש?

עזרא אשכנזי: סליחה, מה זה חשש?

עזרא אשכנזי: מה אנחנו כלבים?

עזרא אשכנזי: יש לנו ריח?

עזרא אשכנזי: אנחנו מריחים את האנשים?

אורי מקלב: חשש שאולי הוא שוהה לא חוקי.

אורי מקלב: החוק לא אומר סתם.

גבריאלה פיסמן: החוק מאפשר למסיע במונית לדרוש מנוסע מסמכים.

גבריאלה פיסמן: נקודה.

יהודה בר אור: תנו לנו כסף – נהיה שוטרים.

אורי מקלב: החוק מדבר על שוהה שלא כדין.

אורי מקלב: אי אפשר להתעלם מזה.

אורי מקלב: אני לא שופט אבל יש כאן יועצת משפטית - - -

יואל הדר: אדוני, עשינו אותו דבר - - -

אורי מקלב: יואל, אני רוצה קודם להסביר את השאלה.

אורי מקלב: אם זה נכון וזה המקור לזה, אנחנו בקשים עכשיו מנהג מונית שיידע לזהות אנשים בחשש שהם שוהים לא חוקיים.

עזרא אשכנזי: בלי לעבור קורס.

אורי מקלב: ברגע שהוא לוקח ישראלי - - -אם הוא מזהה ישראלי - - -

אמנון כהן: אין בעיה.

אמנון כהן: חשש שהוא כזה.

אמנון כהן: יכול להיות יהודי שנראה בחזות כזאת שהוא חשש, יכול להיות.

יואל הדר: אבל לא יעמידו אותו לדין על זה.

אמנון כהן: מבקש תעודת זהות ונגמר הסיפור.

יהודה בר אור: אדוני היושב-ראש, בשמונים אחוז מהמקרים האלה הוא ירד מהמונית.

יהודה בר אור: הפרנסה תפגע.

אמנון כהן: שמעתי.

אמנון כהן: גמרנו.

אמנון כהן: נתתי לך זמן ולא עשית כלום.

אמנון כהן: עכשיו אתה צועק?

עזרא אשכנזי: בשנייה הבאתי לך.

אמנון כהן: לא שנייה.

אמנון כהן: לפני חודש עשיתי דיון ואמרת שתביא.

אמנון כהן: היית צריך להביא לי 20 מקרים, הייתי בודק איתם והייתי אומר לך את כל התשובות.

אמנון כהן: אל תדבר בכלל עכשיו.

אמנון כהן: נתתי לך זמן ולא עשית כלום.

יהודה בר אור: אבל אני לא הבנתי את השאלה.

אמנון כהן: עזוב.

אמנון כהן: אתה מבין את כל מה שאתה רוצה.

יואל הדר: אבקש להשיב לחבר הכנסת מקלב.

יואל הדר: יש לנו גם חקיקה דומה לגבי נושא כזה, ננסה להביא גם את החקיקה הדומה.

יואל הדר: לגבי הנושא הזה – לא יעמידו אותו לדין אם אותו אחד הוא שוהה בלתי חוקי.

יואל הדר: הרי יעמידו אותו לדין לא אם הוא ישראלי אלא יעמידו אותו לדין רק במקרה כזה שהוא באמת היה שוהה בלתי חוקי.

יואל הדר: לכן אין טעם שיבקש - - -

אמנון כהן: הוא שאול על הזכות שלו לשאול.

אורי מקלב: יתבע את הנהג מונית - - -

יואל הדר: אין לו מה לתבוע כי החוק מאפשר את זה.

יואל הדר: אותו דבר עשינו בחוק למניעת תופעת השיכרות, אותו דבר עשינו.

יואל הדר: לגבי חנות שמישהו נכנס אליה ולגבי הצגת תעודת זהות.

יואל הדר: אמרנו: הוא לא חייב לדרוש תעודת זהות אבל שתדע שאם הוא קטין והוא לא ביקש תעודת זהות – אז הוא יצטרך להסביר את זה.

חגית לרנאו: אבל יואל, מודע לבעייתיות של המקום - - -

יואל הדר: זה בדיוק אותו דבר.

דבי גילד-חיו: קטין זה לא Profiling על בסיס עדתי, מוצא – מה אתה משווה?

יואל הדר: זה אותו דבר.

יואל הדר: מבחינת החזקה זו אות חזקה.

אמנון כהן: תודה יואל, ביטאת יפה.

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה אדוני.

דב חנין: השאלות שהועלו פה, אדוני היושב-ראש, הן רק עדות לכך שהחקיקה הזו לא בשלה לעבור להיות לחקיקה של קבע.

דב חנין: יש שאלות שאנחנו מתווכחים עליהם כל הזמן בעניין של נהגי המוניות והמנגנונים שמייצרים וכדומה.

דב חנין: הסבירו לנו שאלה צעדי חרום, אנחנו בעידן של פיגועים יומיומיים ובאמת, אתם יודעים, כשיש פיגועים יומיומיים אנחנו חייבים לנקוט בצעדי חרום.

דב חנין: לשמחתי, לא שמעתי על פיגועים יומיומיים בימים האחרונים, אבל אני מניח שלמשטרה יש ידיעות אחרות מאשר לי.

איילת אליישר: חבל שלא היית פה בישיבה הקודמת ולא שמעת את הסקירה של השב"כ.

דב חנין: כן, כן.

דב חנין: אני אומר שיש לשב"כ ידיעות על פיגועים יומיומיים שלא מגיעות אלינו וזה בסדר.

אורי מקלב: גייסו את נהגי מוניות שיש חשש שהם יזהו את המפגעים.

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: אמרתי: זה חלק מההפרטה.

דב חנין: פעם היה שב"כ, היום יש נהגי מוניות.

דב חנין: זה מה שנקרא עובדי קבלן.

יהודה בר אור: כן.

יהודה בר אור: בלי כסף.

דב חנין: אתם מועסקים באופן קבלני על-ידי המערכת אבל אתם לא מקבלים אפילו שכר על זה.

דב חנין: אתם אמורים לעשות את זה בהתנדבות.

יהודה בר אור: מקבלים עונש.

דב חנין: אתם מקבלים עונש.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, מבלי להיכנס לפרטי החוק הזה, אני חושב שהחוק הזה לחלוטין לא בשל להפוך להיות לחקיקה של קבע בצורה הנוכחית שלו.

דב חנין: יש פה שאלות אמיתיות שנותרות וכדומה.

דב חנין: רוצה הממשלה להאריך אותו כדי להביא לנו עוד איזושהי חקיקה יותר סבירה ויותר מאוזנת בהמשך הדרך?

דב חנין: אז אפשר להאריך את זה בכמה חודשים.

דב חנין: אני כשלעצמי, הייתי מאריך את זה ביום אחד ל-1 באפריל.

דב חנין: אני חושב שזו הארכה מספקת.

דב חנין: אבל אם הממשלה רוצה להאריך את זה בקצת יותר זמן – אז אפשר ל האריך את זה בקצת יותר זמן: שלושה-ארבע-חמישה חודשים.

דב חנין: יתכבדו ויביאו לנו הצעת חוק - - -

אורי מקלב: 1 במאי צריך להיות תאריך מכונן.

דב חנין: 1 במאי זה תאריך נהדר ואני תמיד בעדו.

דב חנין: אפשר להביא הצעה לכמה חודשים ובאותו זמן תתכבד הממשלה ותביא לנו איזשהו מנגנון יותר מאוזן שבאמת יביא בחשבון – הרי החוק הזה, יושבת פה היועצת המשפטית, אנחנו מלווים את החוק הזה, אני זוכר עוד מימי גאלב מג'אדלה ואופיר פינס כיושב-ראש ועדה עם ויכוחים של שעות.

דב חנין: אף אחד מהוויכוחים האלה לא נפתר.

דב חנין: אז חושבים שפשוט התעייפנו או ששכחנו את הנימוקים ומביאים לנו את החוק ועכשיו אומרים לנו: עכשיו זה כבר יהיה הסדר קבע.

אורי מקלב: הם רואים שכל כך הרבה שנים זה עבר ללא תקלות - - -

מירי פרנקל שור: רציתי לחדד את הנקודה שהציג פה איתמר בהגינותו.

מירי פרנקל שור: בעקבות אחת מישיבות הוועדה נכתבה – וגבי הציגה – הנחיית פרקליטות שלא להעמיד לדין נהג מונית בפעם הראשונה.

מירי פרנקל שור: באמת הוצג פה שכרגע זו הנחייה - - -

גבריאלה פיסמן: ההנחיה חלה ביחס למסיע בודד שלא בנסיבות מחמירות או נסיבות מיוחדות.

אמנון כהן: זה ימשיך להיות?

מירי פרנקל שור: אם ישתנו הנסיבות – אם אני מבינה אותך איתמר, זה מה שאמרת – אם ישתנו הנסיבות ללא הודעה לוועדה, יכולה הפרקליטות לשנות את ההנחיה.

אמנון כהן: בלי הודעה לוועדה?

אמנון כהן: יכול להיות דבר כזה?

מירי פרנקל שור: בלי הודעת לוועדה, כן.

איתמר גלבפיש: ההמלצה שלנו שמדובר במדיניות תביעה.

איתמר גלבפיש: מדיניות תביעה כשמה כן היא – מדיניות שהתביעה נוקטת.

איתמר גלבפיש: אם ישתנו הנסיבות, כפי שאמרתי קודם, נסיבות ביטחוניות אחרות, למשל, פיגועים אבים או שינוי בדפוסי ההסעה – כך גם יכולה להשתנות מדיניות ההעמדה לדין כדי להתמודד עם אותם אתגרים חדשים שהמדיניות בשטח תעשה.

איתמר גלבפיש: אם ישתנו הנסיבות האלה, התביעה יכולה לשנות גם את ההנחיה הקיימת וכן להעמיד לדין בפעם בראשונה את אותם מסיעים תמימים, שהיום הם מסיעים תמימים, או נהגי מוניות שהסיעו בפעם הראשנה שלא בנסיבות מחמירות.

אמנון כהן: הוא פתאום קיבל אלף שקל קנס במקום מאה.

איתמר גלבפיש: בדיון הקודם, גברת איילת אליישר התחייבה בפני הוועדה – וזה היה, בין היתר, על רקע השינוי בדפוסי ההסעה והמצב הביטחוני הקיים.

איתמר גלבפיש: הנתונים הבסיסיים האלה עשויים להשתנות בעתיד, כי איננו יודעים מה צופן העתיד, אם העתיד הזה ישתנה - - -

אמנון כהן: אז לא ידעתם שיכול להשתנות גם?

איתמר גלבפיש: לא.

איתמר גלבפיש: אז אמרנו שאנחנו מוכנים, בהתאם לנסיבות שהיו קיימות באותה עת, לא להעמיד לדין את המסיע התמים.

איתמר גלבפיש: הנסיבות האלה היו נכונות אז והן נכונות גם היום ולכן אנחנו כרגע עם אותה הנחיית פרקליט המדינה והיא לא משתנה.

איתמר גלבפיש: אבל אם ישתנו הנסיבות, למשל, המצב הביטחוני יחמיר – ככה גם יכולה מדיניות התביעה לחזור למדיניות הקיימת, שנזכיר, שבה כן העמידו לדין בפעם הראשונה ושבה גם בית המשפט העליון – אפילו לא הפרקליטות – בעבר הנחה קו ענישה מאוד מחמיר לעניין הזה.

איתמר גלבפיש: אז אני אומר:

איתמר גלבפיש: מדיניות התביעה יכולה להשתנות כמו שהנסיבות יכולות להשתנות.

אמנון כהן: איילת, מה רצית להוסיף?

איילת אליישר: מה שחשוב להבין זה למה ההערה הזאת בכלל עלתה כאן:

איילת אליישר: בדיונים שהיו כאן

איילת אליישר: לפני שנתיים הוועדה התלבטה בנושא המסיע הבודד.

איילת אליישר: התלבטנו כאן אם לצמצם את ההעמדה לדין לגבי המסיע הבודד בפעם הראשונה.

איילת אליישר: אנחנו אמרנו שאנחנו נלך על הדבר הזה.

איילת אליישר: הייתה לנו הרגשה שאולי זה הובן כאיזושהי התחייבות שקשורה לחקיקה.

איילת אליישר: אנחנו כאן מבקשים להבהיר: נושא מדיניות תביעה הוא נושא נפרד לחלוטין, הוא לא קשור לחקיקה.

איילת אליישר: זה לא שיחזרו לוועדה עם מדיניות תביעה.

איילת אליישר: מדיניות תביעה אף פעם לא מגיעה לכנסת.

מירי פרנקל שור: נכון, איילת, אבל כאשר - - -

אמנון כהן: תני לה, היא מסבירה מאיפה זה נולד.

מירי פרנקל שור: אתה צודק שהפנת את תשומת לב הוועדה אבל היום הוועדה מתבקשת לעגן כהוראת קבע אבל גם על בסיס העובדה, בין היתר, שמדיניות התביעה כיום היא לא להעמיד פעם ראשונה לדין.

דב חנין: בדיונים הקודמים העלנו את הרעיון – במסגרת של הוראת שעה הוא לא נראה לכם, אבל השאלה, אם כבר הולכים להסדר קבע, אולי זו ההזדמנות לשקול את הרעיון של האבחנה בין נהגי מוניות שמדי פעם הסיעו או לא הסיעו מישהו לבין מישהו – זה אמרתם לנו בזמנו באחד הדיונים ההיסטוריים שזאת המטרה – להתעסק באנשים שעיסוקם הסעות של שב"חים.

דב חנין: יש אבחנה – אני בעדה.

דב חנין: אם יש מישהו שהוא מסיע שב"חים, יש כל מיני טנדרים וכל מיני מכוניות, שזה עיסוקו של האדם – להסיע שב"ח, זאת תהיה עבירה.

דב חנין: אנחנו מדברים פה כרגע על העברה להוראת קבע.

דב חנין: אנחנו מדברים על חקיקה פלילית.

דב חנין: חקיקה פלילית היא מכשיר שנועד לא להתמודד עם שאלות תיאורטיות אלא להתמודד עם שאלות אמיתיות.

דב חנין: יש תופעה – אתם אומרים – של אנשים שמתפרנסים מהסעת שב:

דב חנין: חים, בסדר.

דב חנין: תתנו לזה פתרון, תיצרו עבירה כזאת, תהיה עבירת קבע בספר החוקים אם אתם חושבים שהיא כל-כך בעייתית והיא מחייבת הידרשות של החוק הפלילי.

דב חנין: אבל לפחות מהחקיקה הקבועה תורידו את כל הסיפור הזה של נהגי המוניות.

דב חנין: מה זה הסיפור הזה?

דב חנין: יש לזה נזקים חברתיים איומים.

דב חנין: אתם בעצם גורמים לכל ערבי או מזרחי שעולה למונית להיות חשוד והנהג צריך לדרוש ממנו תעודת זהות.

דב חנין: מה זה?

דב חנין: הרי זה משה שאתם אומרים פה.

דב חנין: אתם אומרים: ערבי או מזרחי צריך להיחשב כחשוד.

דב חנין: ואם הוא לא נבדק אז זאת בעיה של נהג המונית.

דב חנין: מה זה הדבר הזה?

אמנון כהן: תודה, דב, הבנו את זה.

אמנון כהן: דנו בזה כבר.

אמנון כהן: מי קורא את החוק, בבקשה.

יהל עמית: "הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב-2011 1.

יהל עמית: בחוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה), התשנ"ו-1996, (להלן – החוק העיקרי), בשם החוק, במקום "(הוראת שעה)" יבוא "(תיקוני חקיקה)".

יהל עמית: 2.

יהל עמית: בסעיף 1 לחוק העיקרי – (1) במקום כותר השוליים יבוא "תיקון חוק עובדים זרים ותיקון חוק הכניסה לישראל"; (2) הרישה תימחק; (3) בפסקה (2) המתקנת את חוק הכניסה לישראל , התשי"ב-1952, בסעיף 12א (ד)(3) המובא בה, במקום "(הוראת שעה)" יבוא "(תיקוני חקיקה)".

יהל עמית: "

אמנון כהן: אני מבקש, היועצת המשפטית תמצאי את המינוח, שמי שמסיע כחברה שהיא חברת הסעות – טנדרים למיניהם – ונסיבות מחמירות, כמו שהגדרתם אותם, אז הם יכנסו לחקיקת קבע וכל אלה שהם נהגי מוניות, של יחיד או דברים כאלה – יישארו כהוראת שעה.

אמנון כהן: אנחנו, לפי רוח הדברים, גם של חברי הכנסת, אנחנו רואים שצריך לבחון את הסוגיה הזאת עם נהגי מוניות.

אמנון כהן: אולי ימצאו מנגנון אחר.

אמנון כהן: באמת, מכל המסיעים של ציבור ראיתי שרק נהגי מוניות נכנסו לפול הזה.

אמנון כהן: אולי יש פה הצדקה של בדיקה ומקרים שהיו ואנשים איבדו את יקיריהם.

אמנון כהן: אז תמצאו את המינוח הזה שיהיה כמו שכיוונתי אתכם.

אמנון כהן: המשרד לביטחון פנים, אתם יכולים להסכים או למשוך – תחליטו מה אתם רוצים.

אמנון כהן: זאת רוח הדברים בוועדה.

אמנון כהן: אנחנו נצביע על הצעת החוק הזאת.

אמנון כהן: הוראת שעה לשנתיים נעשה – של המוניות לשנתיים ולגבי נסיבות מחמירות נעשה את זה קבע.

אמנון כהן: אחרי שנתיים נראה עוד פעם איך יהיה.

אמנון כהן: פעם זה היה כל שנה, עכשיו ניתן להם שנתיים.

יואל הדר: בפעם שעברה זה היה שנתיים, אדוני.

אמנון כהן: אז גם עכשיו שנתיים.

אמנון כהן: לנהגי המוניות שנתיים ולגבי שאר המסיעים - - -

איילת אליישר: מה זה - - -

אמנון כהן: לאט-לאט.

אמנון כהן: אלו דברים שאנחנו מעבר לקופסה, מעבר לחקיקה רגילה.

אמנון כהן: גם אנחנו צריכים לאט-לאט ללמוד את זה, להיכנס לדברים.

אמנון כהן: יהי רצון שלא נצטרך את זה בכלל.

אמנון כהן: נבטל את החוק בכלל.

אמנון כהן: אבל אם לא תבואו לפה, איך נדע?

אמנון כהן: אני מציע, ברוח הדברים האלה, מי בעד - - -

דב חנין: אני, אדוני, רק מבקש שתעמיד את שתי ההצעות שלי גם להצבעה.

דב חנין: האחת: הארכה ל-1 באפריל והשנייה: אבחנה בין מי שעיסוקו בהסעה – שתמשיך לחול עליו הוראת השעה, לעומת זאת, על נהגי מוניות וכדומה החוק לא יחול, זאת אומרת שהסעיף הזה של נהגי המוניות יימחק.

אמנון כהן: מי בעד עד 1 באפריל?

אמנון כהן: מי בעד?

אמנון כהן: תצביע.

אמנון כהן: מי נגד?

אמנון כהן: בעד הארכת המועד עד ל-1 באפריל – מיעוט

אמנון כהן: נמנעים – אין

אמנון כהן: מה השני?

דב חנין: השני הורדת נהגי המוניות לגמרי.

אמנון כהן: מי בעד הורדת נהגי המוניות לגמרי?

אמנון כהן: מי נגד?

אמנון כהן: בעד הורדת נהגי המוניות לגמרי – מיעוט

אמנון כהן: נמנעים – אין

אמנון כהן: לא עבר.

אמנון כהן: עכשיו אנחנו הולכים להצעת החוק כמו שאני הצעתי.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה הסתייגות.

מירי פרנקל שור: הסתייגות או רשות דיבור?

אמנון כהן: רשות דיבור לחבר הכנסת בן-ארי וגם זהבה גלאון בקשה, יש לך פה רשימה.

אמנון כהן: לדיבור.

אמנון כהן: רוצים לדבר.

מיכאל בן-ארי: גם חבר הכנסת אלדד.

אמנון כהן: גם חבר הכנסת אלדד לדיבור.

אמנון כהן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 14).

אמנון כהן: היועצת המשפטית תתאים את זה לפי נוסח הדברים שדיברנו: לגבי נהגי מוניות – שנתיים.

אמנון כהן: לגבי שאר נסיבות מחמירות – ייכנס לקבע.

אמנון כהן: מי בעד הצעת החוק?

אמנון כהן: מי נגד?

אמנון כהן: בעד הצעת החוק – רוב

אמנון כהן: נמנעים – אין

אמנון כהן: הצעת החוק אושרה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אורי מקלב: רשות דיבור גם אני הייתי רוצה.

אמנון כהן: תרשמו דיבור.

אמנון כהן: את כל הסיעה תרשמו.

אמנון כהן: יואל, יישר כוח.

אורי מקלב: יצא עם חצי תאוותו בידו.

אמנון כהן: הישיבה נעולה.