הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך לדיון בהצעת חוק רשות השידור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 15, 2012-03-12 15:25

כרמל שאמה-הכהן: שלום רב, אנחנו פותחים ישיבת הוועדה המשותפת לכלכלה וחינוך, דיון בהצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 27).

כרמל שאמה-הכהן: מה על סדר-היום?

לאה ורון: על סדר-היום של הוועדה יש כמה וכמה בקשות לדיון מחדש וכן סעיפים נוספים.

לאה ורון: הבקשה הראשונה לדיון מחדש היא בקשתו של חבר הכנסת אופיר אקוניס לתיקון סעיף 14(א)(5) לחוק העיקרי, סעיף 8 בהצעת החוק, בנושא מינוי "נציג פריפריה".

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, גברתי מנהלת הוועדה, אני מודה לכם בראש ובראשונה, שבפעם הקודמת, שבה נבצר ממני מלהשתתף בישיבה בשל שליחות הכנסת לטקס י"א אדר אשר בתל-חי, לא העליתם את הנושא, ודחיתם אותו להיום, ואני מאוד מודה לכם באופן אישי על הדבר הזה.

אופיר אקוניס: ביקשתי דיון מחדש, כי הנוסח הקיים, בעיניי, היה כללי מדי: "שני נציגי ציבור הידועים בפעילותם בתחום החברתי והפועלים שלא למטרת רווח לקידום אינטרסים...

אופיר אקוניס: ובכלל זה לקידום שוויון בחברה, לקידום ערכים דמוקרטיים ולהעצמת מורשת ישראל" וכדומה - נוסח כללי מדי, כללי מאוד בעיניי.

אופיר אקוניס: בעיני המתבונן, אדם כזה הוא נציג חברתי, ובעיני מתבונן אחר, אדם אחר הוא בעל תפישות חברתיות אחרות.

אופיר אקוניס: אני חושב שמה שמקובל לדבר היום – אגב, כולל בחלק מתוכניות קול ישראל, כשאני שומע שמי שמכנה את עצמו "הארגונים החברתיים", בעיניי, הם לא חברתיים; בעיניי, מדיניות אחרת היא חברתית, ויש על זה ויכוח גדול בתולדות הכלכלות בעולם כבר 30 או 40 שנה בערך, מיהו חברתי.

אופיר אקוניס: לכן אני מציע, ברשותך, היועצת המשפטית, נוסח שפחות או יותר, אני חושב שיתאים יותר לסעיף 5.

אופיר אקוניס: פתחנו את הסעיף, נכון?

אתי בנדלר: כן.

אופיר אקוניס: לפני שתיים או שלוש ישיבות.

לאה ורון: סדרה של בקשות התקבלו.

אופיר אקוניס: נכון, ומכיוון שמדובר על שני נציגי ציבור, אנחנו יכולים לומר מהי פריפריה – אנחנו מכירים את המונחים הידועים - פריפריה חברתית, שיש בז'רגון, וגם פריפריה גיאוגרפית, לכן, כיוון שיש שניים פה, לפי ההצעה, אני חושב שהניסוח הנכון יהיה כדלקמן, פחות או יותר: שני נציגי ציבור מהפריפריה - נציג אחד מהפריפריה החברתית ונציג אחד מהפריפריה הגיאוגרפית, הידועים בפעילותם בתחום החברתי, ופועלים שלא למטרות רווח וכדומה- זה ברור כשמש – שימונו מבין ארבעה מועמדים שתציע ועדת האיתור, ובעניין זה הפריפריה הגיאוגרפית; פריפריה חברתית הרי יכולה להיות גם במרכז הארץ, כמו שכונות מסוימות בתוך מרכז הארץ, ולעומת זאת בפריפריה גיאוגרפית הגליל, הגולן, בקעת הירדן ויהודה ושומרון והנגב.

אופיר אקוניס: פריפריה חברתית יכולה להיות כזאת, שבה, למשל, תל-אביב, ניקח כדוגמה את העיר העברית הראשונה, היא מתחלקת בין דרומה לצפונה.

אופיר אקוניס: יכול לומר אדם שהוא נציג ארגונים חברתיים, אבל אני חושב שבתל-אביב מקום כמו שכונת התקווה בהחלט נכנס בתפישה לפריפריה חברתית ולא גיאוגרפית; אגב, גם גיאוגרפית היא בדרום.

אופיר אקוניס: לעומת זאת, פריפריה גיאוגרפית היא פריפריה גיאוגרפית.

דנה נויפלד: יש הגדרה לפריפריה גיאוגרפית, נכון?

אופיר אקוניס: אפשר לכתוב: בפסקה זו פריפריה גיאוגרפית היא גם הגליל, הגולן, בקעת הירדן, יהודה, שומרון והנגב.

אופיר אקוניס: את יכולה להציע שאחד מהם יהיה איש ירושלים, ובעניין זה, אני לא בטוח שבעניין איש ירושלים, אני רוצה שיהיה נציג לרחביה.

אופיר אקוניס: אני רוצה שיהיה נציג למוסררה.

אופיר אקוניס: למה לא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לראש פינה גם צריך להיות.

אופיר אקוניס: בסדר גמור, אז חצור הגלילית ליד – זה פריפריה גיאוגרפית.

דנה נויפלד: הקושי שלי הוא מקום שאין הגדרה.

דנה נויפלד: אם מגדירים מה האזורים הגיאוגרפיים, זה ברור, ומי שמפעיל את החוק, יכול להבין.

דנה נויפלד: השאלה, מהי פריפריה חברתית?

דנה נויפלד: זה

יעקב כץ: דפני ליף, למשל.

אופיר אקוניס: כפר שמריהו אינו פריפריה חברתית.

דנה נויפלד: אז כבר יש לנו ספק.

דנה נויפלד: השאלה, אם אפשר להגדיר מהי פריפריה חברתית, למה הכוונה.

אופיר אקוניס: אשכול סוציו אקונומי מ-5 ומטה, אתה אומר?

אופיר אקוניס: בהחלט.

כרמל שאמה-הכהן: מי אמר שלשכונת התקווה יש דירוג סוציו אקונומי- - -

אופיר אקוניס: לא יודע, אני נתתי את שכונת התקווה כדוגמה פרוזאית.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר אף אחד מתל-אביב לא יוכל להיות.

אופיר אקוניס: מתל-אביב יוכלו להיות בשאר המקומות.

אופיר אקוניס: למשל, שני נציגי ציבור בעלי מעמד בתחום התקשורת – ודאי נמצא מישהו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, לא נוכל לעשות סעיף לכל שכונה, אבל לגבי התפישה והכוונות שלנו והמדיניות שלנו, לשילוב אנשי פריפריה בתוך המועצה החדשה, הבאה של רשות השידור.

כרמל שאמה-הכהן: יש עדיין שכונות שמוגדרות שכונות שיקום במדינת ישראל?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

דנה נויפלד: אני לא מכירה.

כרמל שאמה-הכהן: אני גדלתי בשכונת שיקום.

לאה ורון: בעבר היה קיים; אנחנו לא יודעים אם עדיין קיים.

דנה נויפלד: אנחנו רוצים שזה יהיה מישהו ששייך לאשכול הסוציו אקונומי החמישי ומטה?

דנה נויפלד: אפשר ללכת על סוציו, ואם אתה בירושלים, זה כן, כי ירושלים זה 4, ואם אתה ברמת גן, שזה 8, אתה בחוץ.

דנה נויפלד: יכול להיות שיש שכונה ברמת גן, שהיא שכונת מצוקה – אז זה לא.

אופיר אקוניס: יכול להיות שההגדרה היא טובה – יש שכונות שמוגדרות אזורי שיקום.

דנה נויפלד: למה הכוונה?

אופיר אקוניס: נתתי לך כדוגמה אזור בתל-אביב, או היושב-ראש דיבר על אזור ברמת גן.

אתי בנדלר: חבר הכנסת אקוניס, אני משתדלת עד כמה שאני יכולה, לא להשתמש במילים לועזיות בחקיקה ישראלית, ואני מחפשת מילה אחרת במקום "פריפריה", ואיני מוצאת אותה.

אופיר אקוניס: נציגי האקדמיה, אולי תסייעו לנו.

אופיר אקוניס: קראתי באתר האינטרנט של הכנסת את מכתב האקדמיה.

טלי בן-יהודה: אין מילה אחרת ל"פריפריה", ואפשר להשתמש בה.

אתי בנדלר: אפשר לומר "פריפריה חברתית", לטעמך?

אתי בנדלר: לטעמי, כן.

אופיר אקוניס: יש גם היגיון בריא.

אופיר אקוניס: כשימליצו את ההמלצות הללו, ויהיה נציג – נגיד, ניקח את העיר רמת גן, ששם יש שכונת רמת עמידר, לעומת אדם שבא משיכון הוותיקים – ברור כשמש, מיהו.

אופיר אקוניס: או בתל-אביב – אדם מרמת אביב מול אדם משכונת התקווה או שכונת שפירא או יפו או יפו ג' או ד'.

דנה נויפלד: אתי, את בסדר עם זה?

אתי בנדלר: לא, אבל זה מה שאכתוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להוסיף נציג מטעם היוצרים, כי נראה לי קצת מוזר, שאין נציג מטעם היוצרים.

אופיר אקוניס: יש שורה של סעיפים פה.

כרמל שאמה-הכהן: הסעיף היחיד שפתוח עכשיו הוא 5.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש גוף שנקרא "ארגון יוצרים", ואחד מהאנשים יהיה מתוך ארגוני יוצרים – לא אחד שבא מתרבות ותקשורת אלא איש מארגוני יוצרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה פורום כזה, אני מייצגת אותם, אני שמחה לייצג אותם – מישהו שהם יחליטו, במועצה.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד ההצעה של יוליה שמאלוב-ברקוביץ?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קרה לכם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברים, איפה החברות שלכם?

כרמל שאמה-הכהן: יוליה, ההצעה שלך לא קשורה לסעיף, לכן אין זמן לשמוע אותך; לא כי היא לא טובה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ודאי שכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז איפה אני מכניסה את זה?

כרמל שאמה-הכהן: תלמדי את החוק, ותראי מה המקום המתאים.

לאה ורון: יש פה שורה שלמה של סעיפים, ובכל אחד מהם מדובר על תחום מסוים של הנציגים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם נכנס למועצה עכשיו פריפריה, למה שלא ייכנס- - -

כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא אמר שלא, אבל הסעיף הזה מדבר רק על השיוך הגיאוגרפי-חברתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אני אחכה.

אתי בנדלר: צריך לבקש דיון מחדש.

קריאה: ב-6 הסעיף הזה מתאים?

אופיר אקוניס: יכול להתאים גם ל-3, כי שם כתוב:

אופיר אקוניס: שלושה נציגי ציבור בעלי מעמד בתחום התרבות, למשל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לפתוח את הסעיף?

כרמל שאמה-הכהן: יוליה, תגישי בצורה מסודרת.

אתי בנדלר: פסקה (6) נמחקה לגמרי.

כרמל שאמה-הכהן: ותבררי קודם, אם יש לך רוב לזה בוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 14(5).

אתי בנדלר: שיהיה מדובר על שני נציגי ציבור מהפריפריה – אחד מהפריפריה החברתית והשני מהפריפריה הגיאוגרפית, והפריפריה הגיאוגרפית יהיה הגליל, הגולן, בקעת הירדן, יהודה ושומרון והנגב.

אתי בנדלר: פריפריה חברתית לא מגדירים.

כרמל שאמה-הכהן: ושכונות שיקום, אמרנו.

דנה נויפלד: לרבות שכונות שיקום.

אמיר ברקן: ועל-פי נהלים של משרד השיכון.

אופיר אקוניס: בדיוק.

אתי בנדלר: אני לא בטוחה שאפשר.

לאה ורון: בהתאם להחלטת הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

כרמל שאמה-הכהן: פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: נעבור לנושא הבא על סדר-היום.

לאה ורון: הנושא השני שעל סדר-היום הוא בקשתו של אדוני, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן, בסעיף 3(9) בנושא השפה העברית.

כרמל שאמה-הכהן: נדלג.

לאה ורון: הנושא הבא הוא בקשתה של חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ בסעיף 14(ג)(1) בנושא ועדת האיתור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בסעיף 14 כתוב: רשאית לגבי פרסום לציבור, ואני מבקשת שזה יהיה מחייב.

כרמל שאמה-הכהן: יש על זה הסכמה?

אתי בנדלר: בסעיף 14(ג) מה שכתוב עכשיו, שוועדת האיתור רשאית לצורך איתור והצעה של מועמדים, לפי הוראות סעיף זה - 1, לפרסם, 2 – לפנות.

אתי בנדלר: מוצע שוועדת האיתור, לצורך איתור להצעה של מועמדים, לפי הוראות סעיף זה, תפרסם מודעה- - -

דנה נויפלד: זה בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הבקשה של חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

כרמל שאמה-הכהן: אושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: הצעתה של חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ, לתקן את הסעיף, כפי שהציגה והממשלה הסכימה?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

כרמל שאמה-הכהן: פה אחד.

לאה ורון: חבר הכנסת יריב לוין מצביע במקום חבר הכנסת דני דנון.

כרמל שאמה-הכהן: עוברים לסעיף המתווה של הרפורמה, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: בין ישיבתנו האחרונה להיום היתה החלטה של בית המשפט העליון, נכון?

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

דנה נויפלד: עלתה פה טענה בפעם הקודמת בשאלה, האם ראוי לעסוק בזה, כשהנושא נדון בבג"ץ, ומי אמור להכריע על העניין.

דנה נויפלד: השופט רובינשטיין נתן החלטה, והתייחס בדיוק למצב שדיברנו עליו, ואמר שכמובן, הוא חשב שבג"ץ לא צריך להכריע באותה עת, כי זה מועבר לכנסת, והכנסת תחליט בעניין, והיוצרים יוכלו לטעון בפני הוועדה לגבי הטענות שיש להם בנוגע להצבעה שהצגנו.

דנה נויפלד: אז לא רק שאין מניעה; בג"ץ מצפה שהכנסת תחליט בעניין, וזה מה שאנחנו מבקשים לעשות היום, ואנחנו מבקשים לסיים את הדיון היום בהצעה.

דנה נויפלד: בכל מקרה, השופט רובינשטיין גם מציין את מועד סוף הכנס כמועד רלוונטי, לכן אנחנו חושבים שזה לא יסתיים היום, אז לא נוכל לסיים את זה לפני סוף הכנס.

דנה נויפלד: לכן אנחנו מבקשים לסיים את הדיון כבר היום, כדי שנוכל לעמוד בלוחות הזמנים.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

יהושוע רזניק: היתה עתירה לבג"ץ, שבית המשפט העליון עמד על כך שהוא תמה, כיצד המשיבים – רשות השידור – יכולים לשאת פניהם, כאשר המצב שונה בתכלית, והמצב לא הוכחש על-ידי נציגי הרשות לגבי ההשוואה בין הערוצים המסחריים לבין רשות השידור, ועוד הוסיף השופט רובינשטיין בהחלטה ראשונה שהוא נתן, הוא דיבר גם על הפגמים שעמד עליהם מבקר המדינה, והוא דיבר גם על המצב, שאינו משביע רצון בלשון המעטה שבהמעטה – כך קבע השופט רובינשטיין.

יהושוע רזניק: אנחנו נמצאים בפני הוראת שעה, שהיא חלק מהמתווה, שבמקום לשפר את המצב באופן אמיתי, מרעה אותו, כלומר אנחנו מבינים את המצוקה הכספית - אני לא נכנס לזה עכשיו- - -

כרמל שאמה-הכהן: לגבי המתווה, שיציגו אותו קודם, ואז תתייחסו אליו.

כרמל שאמה-הכהן: לגבי ההחלטה המשפטית, יש משהו רלוונטי?

כרמל שאמה-הכהן: אני מתייחס לגבי הוראת השעה, לגבי המתווה, כפי שמופיע כאן שינוי התוספת של חוק רשות השידור.

כרמל שאמה-הכהן: המתווה עוד לא הוצג.

כרמל שאמה-הכהן: כשיוצג, תתייחסו אליו או להוראות שלו.

כרמל שאמה-הכהן: ביקשנו הצגה של ההחלטה של בית המשפט העליון ביחס לטענות שנשמעו, טענות הסף, שהוועדה לא תקבל החלטה עד שההליך לא יסתיים או היה ניסיון לבצע מחוטף – טענות אלה.

כרמל שאמה-הכהן: בית המשפט העליון לא הוציא צו ביניים.

כרמל שאמה-הכהן: הוא נתן להליך החקיקתי להתנהל.

כרמל שאמה-הכהן: העותרים גם לא ביקשו במסגרת עתירתם צו ביניים וגם לא במסגרת התגובה שלהם, צו כנגד הליכי החקיקה.

דנה נויפלד: זה נטען בדיון הקודם פה.

דנה נויפלד: צו הביניים התבקש לגבי החתימה על הסכם המימון.

דנה נויפלד: על זה אמר השופט רובינשטיין: הדברים נמצאים בהילוך חקיקתי.

דנה נויפלד: אני בשלב הזה – הוא אמר – לא רואה מקום להוציא צו ביניים, לכן ההליך החקיקתי נמשך – אין לי טענה בעניין הזה; יש לנו טענה של ממש כנגד המתווה, כנגד האחוזים שמופיעים פה במתווה.

דנה נויפלד: אני גם הבנתי, אולי משיחות מחוץ לכותלי החדר הזה, שניתן לדבר, ואולי הדברים לא צריכים להיחתך לגבי תיקון התוספת.

דנה נויפלד: אני חושב שנכון, רצוי, טוב בכל המובנים יהיה לנסות לדבר, האם אותם החוזים כפי שמופיעים היום במתווה, אפשר לשנות אותם, האם אפשר לשפרם לטובת הפקות הסוגה- - -

כרמל שאמה-הכהן: אדוני מדבר על פרטי המתווה.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת לא שמעו עוד את פרטי המתווה כדי שאתה תגיב ותנסה לשפר אותו.

כרמל שאמה-הכהן: סדר הדברים, שהממשלה תציג קודם כל את המתווה שהגיעה אליו.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

אמיר ברקן: אציג את המתווה בכללותו, שחלק ממנו גם קשור להפקות, אבל יש לו גם חלקים נוספים.

אמיר ברקן: רפורמה ברשות השידור עולה כסף, ונדרשת רשות השידור למימון ביניים, עד שתוך מספר שנים לא רב, מספר שנים – 4 או 5 שנים, היא תוכל לעמוד על רגליה, ולייצר שידור ציבורי כמו שכולנו רוצים.

אמיר ברקן: הרפורמה הזאת עולה כמיליארד שקל.

אמיר ברקן: אנחנו הגענו אליכם לפני מספר חודשים עם הצעה למימון הרפורמה, שחולקה לשלוש: מענקים והלוואות ממשרד האוצר, התייעלויות של רשות השידור כתוצאה מהחלפת כוח אדם והגמשת התקציב והעלאה זמנית של האגרה למשך שלוש שנים, כמדומני.

אמיר ברקן: זה מדגיש את ההדרגתיות; אי-אפשר לעשות רפורמה כזאת ביום אחד.

אמיר ברקן: חברי הכנסת לא מצאו לנכון לאשר את בקשת הממשלה, להעלות את האגרה, שלחו אותנו חזרה לשולחן השרטוטים, ישבנו, והגענו למתווה שאנו מביאים אותו היום לאישורכם, שנותן מקורות מימון לכלל הרפורמה, והרעיון המכונן הוא שבמקום אותם 400 מיליון שקלים שהיו אמורים להגיע מהעלאת האגרה לציבור, רשות השידור תיפרד מנכסים יקרים שנמצאים היום בבעלותה או יש לה זכויות בהם – אני מדבר על נכסים במתחם שערי צדק, בקריה בתל-אביב וברוממה, תעשה התכנסות- - -

כרמל שאמה-הכהן: המתווה הזה, יש גם נייר כתוב?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: חולק לחברי הוועדה?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו יכולים לחלק.

אתי בנדלר: יש הסכם המימון, שלמיטב ידיעתי, לא הועבר אלינו, ואיני מכירה אותו.

אתי בנדלר: מה שהועבר אלינו זה המתווה המוצע להפחתה במחויבויות להפקות קנויות.

אתי בנדלר: זה חלק מהחוק.

אתי בנדלר: ברשותכם, אני נותן לכם את התמונה המלאה.

קריאה: יש מתווה עקרונות, ויש הסכם מימון, שמפרט את מתווה העקרונות.

קריאה: זה עדיין לא נחתם.

אמיר ברקן: גם לא נחתום עליו, אם הכנסת לא תאשר לנו- - -

כרמל שאמה-הכהן: מה מונח לאישור הוועדה?

כרמל שאמה-הכהן: בהקשר הרפורמה, שלושה דברים, אבל לפני שאומר אותם, אומר כך: 400 מיליון שקל שהיו חסרים, מצאו את מקומם במכירת נכסי נדל"ן יקרים של רשות השידור או זכויות שיש להם, התכנסותם למקומות יותר זולים, למשל מעבר מהקריה בתל-אביב למקום יותר זול, למשל ויתור על חלק מהזכויות במתחם שערי צדק לטובת מימון הרפורמה, אבל בגלל שזה לוקח זמן, נאות משרד האוצר להעמיד להם הלוואה בגובה של 400 מיליון שקל, שחלקו מגיע ממינהל מקרקעי ישראל, חלקו מגיע ישירות מקופת המדינה, שזה ייחתם בהסכם המימון, וההלוואה הזאת תיפרע ממכירת אותן זכויות.

כרמל שאמה-הכהן: את המכירה עצמה יבצע החשב הכללי.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מעריכים שזה ייקח בין 3 ל-5 שנים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי מפקח על מי מוכר, כמה מוכר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: החשב הכללי בעצמו מוכר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה הם עולים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה הם שווים היום?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעריכים את זה ב-400 מיליון.

קריאה: יש משמעות לרפורמה, אם לא תצליחו להשיג את המחיר?

קריאה: כן.

קריאה: אם נצליח לקבל יותר מ-400 מיליון שקל, הסכום העודף חוזר לרשות השידור, כדי שהיא תעשה שידור יותר טוב, ואם יהיה פחות, החשב הכללי יעמיד את הלוואת הגישור כהלוואה רגילה לטווח ארוך, כדי שהרשות תמשיך לשלם את החובה לאזרחים, עד שלא ייוותרו חובות.

אסף אמיר: הם לא אדונים למקרקעין שהם מוכרים בעצם, כלומר אתה יכול למכור את זה במחיר נמוך, ועדיין תיתן להם הלוואה.

אסף אמיר: עדיין זה בטוחה להלוואה, וחזקה עלינו שהחשב הכללי ינהג יפה מאוד- - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יכול להחליט גם לא למכור?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, כי זה היה חלק מההסכם.

כרמל שאמה-הכהן: מה אנחנו מקבלים בחוק?

כרמל שאמה-הכהן: כדי לאפשר את הרפורמה – זה לוקח זמן, ההדרגתיות שלה, ואנחנו מבקשים מכם שלושה דברים: ראשית, כדי שלא נגיע שוב למצבים שהגענו אליהם רק בשנת 2011, והפעם להוציא רפורמה שיש מאחוריה גם דלק לרפורמה, לבוא להגיע למתווה של ההפקות במתווה עולה, בהתאם לתזרים המזומנים שנבנה, שקשור במתווה פיננסי – זה אומר:

כרמל שאמה-הכהן: יגיעו לאותם 36 אחוז עד 2016, כאשר – וזו תהיה הוראת השעה – וב-2012 זה יהיה 15 אחוז מההכנסות, וב-2016 36 אחוז- - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כלומר אגרה, לא פרסומות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הכנסות כהגדרתם בחוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה הדבר הראשון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בשנת 2012 זה יהיה משהו כמו 72 מיליון שקל, ואנחנו יודעים היום, בגלל שאנחנו עושים את זה במתווה של רפורמה כוללת, שיש מאחורי זה מקורות, וזה יהיה, ובשנת 2011 - כלומר זה פי שלושה ממה שהיה בשנת 2011.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תוך 4 או 5 שנים זה יגיע לאותם 36 אחוז.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בעצם בשנה הראשונה מפחיתים את זה בשני-שלישים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם האפס זה החוק מבחינתך, מבחינתי, החוק הוא מה שקובע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מהחוק הקיים הוראת השעה מורידה בשני-שלישים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה קצת בעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הכבוד לרפורמה, אבל יש פה בעיה, שרשות השידור הגיעה למצב קטסטרופלי, ועכשיו אתם עושים טובה.

אופיר אקוניס: המצב הוא שאין כלום.

אופיר אקוניס: זה לא נכון, כי 2.5 מיליארד שקל של משלמי האגרה ייצא על רפורמה.

אופיר אקוניס: מתוכה מה שייצא על המסך זה שום דבר.

אופיר אקוניס: אם זה היה כסף של משרד האוצר, יש לי הרגשה שהיו קצת יותר קשוחים עם הרפורמה הזאת.

אופיר אקוניס: לא בטוח.

אופיר אקוניס: זה 3 מיליארד שקל ל-5 שנים.

אופיר אקוניס: כל הרעיון הוא לתקן- - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה- - -

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, פעם ראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: יושב-ראש הכנסת אישר את המשך הדיון כפוף להצבעות.

לאה ורון: בעת שמתקיימים דיונים במליאת הכנסת.

לאה ורון: מאחורי המתווה הזה קיימת תוכנית עסקית מפורטת, ועל בסיסה ייחתם אותו הסכם מימון, וכל מספק שם נבדק.

לאה ורון: לא היינו מביאים פה לאישור מתווה שאנחנו יודעים מראש שהרשות לא תוכל לעמוד בו.

לאה ורון: במשחק הזה כבר היינו.

אסף אמיר: אבל אמרת שאת המתווה הזה הרשות הגישה.

אסף אמיר: אמרת לנו בישיבה אתך, שהרשות הגישה את המתווה הזה, אז לומר את זה בהפוך- - -

אורי רוזנווקס: אולי תספר, איך הגעתם למספרים במתווה הטכנולוגי, שפורסם היום ב"דה מרקר".

קריאה: אתם לא מדויקים.

קריאה: בפעם הבאה שתדליפו, תדליפו מספרים נכונים.

כרמל שאמה-הכהן: מספיק, רק ברשות דיבור.

כרמל שאמה-הכהן: הבקשה השנייה שאנחנו מבקשים מחברי הכנסת זה לתת לשר הממונה בהסכמת שר האוצר את האפשרות לעצור את מתווה הפחתת האגרה החל משנת 2013, בשים לב לזה שיש רפורמה.

כרמל שאמה-הכהן: הפחתת האגרה בשנה זה הפחתת הכנסות של- - -

אופיר אקוניס: זה דבר חדש.

אופיר אקוניס: מאיפה זה בא?

כרמל שאמה-הכהן: השר הממונה בהסכמת שר האוצר יוכלו לבטל את ההוזלה/ הפחתה של אגרת רשות השידור.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להסביר את המשמעות.

כרמל שאמה-הכהן: 30 מיליון שקל אנחנו מדברים ברפורמה של 5 שנים.

כרמל שאמה-הכהן: אם זה ממשיך להתקיים, המשמעות היא במצטבר חצי מיליארד שקל, כי זה 30 מיליון כפול 5 ועוד 30 מיליון כפול 4 ועוד 30 מיליון כפול 3 – בקיצור, טור הנדסי.

כרמל שאמה-הכהן: חצי מיליארד שקל זה כל מה שעכשיו הצלחנו להביא מהנכסים והלוואת הגישור, וכל מה שסיפרתי לכם עכשיו- - -

כרמל שאמה-הכהן: ובלי זה אין לך מתווה?

כרמל שאמה-הכהן: אין.

כרמל שאמה-הכהן: ואם אין לך פה רוב, מה אתה עושה?

כרמל שאמה-הכהן: לא אמרתי שאין לך רוב.

כרמל שאמה-הכהן: לא נחתום על הסכם מימון שאין מאחוריו יכולת לממן.

כרמל שאמה-הכהן: השר הממונה עוד לא החליט, אם הוא הולך להשתמש בסמכותו.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יחליט בבוא הזמן, אבל אנחנו מבקשים פה את הסמכות לשר הממונה, להחליט החלטה כזו.

כרמל שאמה-הכהן: הדבר השלישי שאנו מבקשים פה מהכנסת זה לאפשר לרשות השידור לשדר פרסומות, אבל זה לא פרסומות תשדירים אלא באנרים כאלה באתר האינטרנט שהם הולכים לשדרג אותו.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא כסף גדול אולי במונחים של שוק הפרסום באינטרנט או משהו כזה, אבל אצלנו כל שקל חשוב.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מעריכים את זה ב-10 מיליון שקל בהבשלה מלאה, במצטבר כמה עשרות-מיליוני שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: בשביל שמישהו יסכים לשים שם סטריפט כזה או משהו כזה, הם יצטרכו להשקיע שם בתוכן, להיות אטרקטיביים.

אלכס מילר: יש נתון, כמה כסף מתגלגל בכל הנושא של הפרסומות באינטרנט היום בארץ?

אתי בנדלר: לי לא ידוע.

כרמל שאמה-הכהן: הרבה יותר גדול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 15 אחוז מהפרסום זה כ-150 מיליון.

קריאה: ביקשתי 10 מיליון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ב-10 מיליון תפסיק?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגיד: גמרנו, אין מכירות, נגמר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מציג כרגע את מה שאנחנו צריכים מבחינת המתווה הפיננסי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בעצם אתה אומר שאין לך מתווה, כי יש לך שתי בקשות פה – אחת, וזה לא היה בעסק- - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כן היה בעסק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עדיין יש שם שוק שהוא במצב מאוד קשה, ושתיים, אתה אומר שאתה מתנה את זה בנושא האגרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לגבי אגרה, אתה מבקש להפחית או לא להעלות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לעצור את ההפחתה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הסברתי את המשמעות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מקבל עכשיו החלטה, אתם לא נדרשים לקבל עכשיו את ההחלטה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מבקשם מכם לתת לשר הממונה את הסמכות להחליט, בכפוף לזה שנראה שיש שידור ציבורי אמיתי, שהרפורמה מתקדמת, ושהאזרחים מקבלים את מה שמגיע להם, והוא יחליט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הוא יחליט, הוא יחליט, ואם לא, לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יכול עכשיו לומר לך שהוא החליט.

יריב לוין: כשניתנה פה הסכמה לגובה האגרה, היא נעשתה על בסיס ההתחייבות, שתהיה אחר כך הפחתה?

יריב לוין: כשנקבע גובה האגרה – בדרך כלל דברים כאלה באים בעסקת חבילה, שאומרים: נקבע גובה אגרה מסוים, ותדעו לכם, לאורך השנים אנחנו במתווה של הפחתה.

יריב לוין: כשקבעו אז את גובה האגרה – כי אתם מבינים מה קורה: קודם אומרים: תאשרו את זה, אבל נפעיל, ואז אומרים: עכשיו תנו לנו סמכות, לבטל את ההפחתה, ואז עושים את זה במהלך דו-שלבי כדי להגיע למקום שאף אחד מלכתחילה- - -

אלכס מילר: כמה כסף זה ההפחתה?

אלכס מילר: בכסף לרשות השידור זה 30 מיליון שקל לשנה, אבל בגלל שאנחנו מדברים פה על מתווה של 5 שנים, ה-30 מיליון שקל האלה שווים 500 מיליון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא 150, אם כבר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 30 כפול 5 ואחר כך 30 כפול 4, 30 כפול 3 – טור הנדסי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרגע, לפי החוק, כל שנה האגרה צריכה לרדת, לנצח.

יריב לוין: אבל כשקבעו והחליטו את זה, כנגד זה בטח קיבלו אז דברים.

אתי בנדלר: אענה לך באופן חלקי, מה נמסר לוועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: במהלך השנים הובאו תיקונים שונים לחוק רשות השידור, שמטרתם היתה לאלץ את רשות השידור ללכת בתלם שהאוצר חשב שראוי שהיא תלך בה.

אתי בנדלר: במסגרת זו הובאה הצעה והתקבלה, להפחתת האגרה מדי שנה, במסגרת זו היתה הצעה לנהל חשבון נפרד, שממנו ישולמו – הצעה שלא התקבלה, שהוועדה התנגדה לה – חשבון נפרד לצורך, נדמה לי, ההפקות הקנויות, אם איני טועה, ועוד הצעות כאלו ואחרות שהובאו לוועדה, וכל פעם זה היה מתוך ניסיון לכפות על רשות השידור התנהלות מסוימת, שלא יצאה אל הפועל.

אתי בנדלר: הדבר היחיד שיצא אל הפועל זה גובה האגרה, כי כך נקבע בחוק, מה הסכום שלה.

אתי בנדלר: למשל, המתווה של ההפקות המקומיות הקנויות, שנקבע בחוק הסכום שנקבע, מעולם לא בוצע בפועל, כי הם לא יכלו לעמוד בזה.

אורי רוזנווקס: זה לא מדויק.

אורי רוזנווקס: הם בחרו לא לעמוד בזה.

אתי בנדלר: אני לא נכנסת לשאלה בנושא הזה.

אתי בנדלר: בפועל לא עמדו.

אלכס מילר: הרי היינו פה כל הישיבות ונדל"ן והסדרים רק בשביל לא לחזור לעלייה.

אלכס מילר: כלומר להשאיר את המחיר כמו שהוא עכשיו.

דנה נויפלד: אם אפשר לענות לחבר הכנסת לוין, היו פה ניסיונות לפני כמה חודשים, להעלות את האגרה.

דנה נויפלד: עכשיו מדברים על הקפאת הפחתה, כלומר לא מתכוונים להעלות.

דנה נויפלד: לגבי זה, ועדת הכלכלה אמרה: לא, החזירה את הממשלה לעבוד, ומה שיצא מהעבודה הזאת זה, בין היתר, מכירת הנכסים, כלומר היה ויש ניסיון, למצוא את רוב המימון ממקור אחר.

דנה נויפלד: פה אנחנו מדברים על תוספת מסוימת, שזה לא להעלות אלא להקפיא את ההפחתה, ופה זה רק להעניק סמכות.

דנה נויפלד: במשך השנים האחרונות כל שנה היה פה ריטואל – ב-5 שנים האחרונות לפחות – ריטואל קבוע, חוץ מהשנה האחרונה, כי לא היתה רפורמה.

דנה נויפלד: אנחנו באים פה בניסיון לתת פה חבילה שלמה, לסגור באופן כולל את כל רכיבי הרפורמה.

דנה נויפלד: זו רפורמה מאוד יקרה, יש לה עלויות ניכרות, וגם זה בא על חשבון הציבור, כי יש פה כספי ציבור, וזה בא על חשבון רכישת היצירות מהיוצרים, אבל זה באופן זמני - ללכת צעד אחורה כדי ללכת בסופו של דבר קדימה, כי אפשר סוף-סוף לראות את סוף הדרך עוד 4 שנים.

דנה נויפלד: זה כיסא שיש לו ארבע רגליים, וללא כל הרגליים הוא לא יהיה יציב.

דנה נויפלד: לכן יש לצרף גם את התיקון של החוק וגם את מכירת הנכסים וגם את ההפחתה הזמנית של הרכש וגם את הקפאת ההפחתה, ביטול ההפחתה כדי שנוכל להשלים את הרפורמה.

דנה נויפלד: בלי זה לא יהיה.

יריב לוין: כלומר מה שאת אומרת לנו: זה לא שאנחנו נותנים סמכות לשרים, אלא הלכה למעשה יש ודאות מוחלטת - אחרת זה לא ילך.

דנה נויפלד: לא, כי עדיין יש שלב לעבור אותו, והוא עניין הסכם המימון.

יריב לוין: אני מבין שבעצם רגל אחת של המהלך הזה היא הזרמת הכספים, שיבואו כתוצאה מביטול ההפחתה הזאת, אחרת זה לא ילך.

יריב לוין: זה נכון או לא?

יריב לוין: אתם הרי יודעים לאן אתם הולכים.

יריב לוין: הכסף שאמרתי במצטבר הוא 500 מיליון – פה אין משחקים, זה שווה לרפורמה 500 מיליון שקל, וכרגע אנחנו נותנים אופציה לשר, לממן את זה דרך הדבר הזה.

יריב לוין: יכול שיחליט, יראה הרפורמה מתקדמת, יגיד: שווה לי לא להפחית עכשיו ב-15 שקל את האגרה, אבל בשביל זה לתת שידור ציבורי איכותי, ואם יחליט שלא, יצטרך למצוא מקום אחר.

יריב לוין: אין לי כרגע מקום אחר.

יריב לוין: כלומר אתה אומר לי בשורה התחתונה שה-500 מיליון האלה הם הכרחיים, אז או הוא יבצע את זה או הוא יצטרך להביא מקור אחר, אבל בלי זה, זה לא יהיה, כלומר במילים אחרות, ההבדל בין זה שהיינו מחליטים עכשיו לבטל את ההפחתה, לבין זה שאנחנו נותנים לו את הסמכות לבטלה, הוא הבדל כדי שנרגיש יותר נעים, אבל התוצאה היא אותה תוצאה.

דנה נויפלד: כי אין ודאות.

דנה נויפלד: אם יימצא מקור חלופי- - -

יריב לוין: זה תמיד נכון, אבל יוכלו לחזור לכאן ולהציע לבטל.

דנה נויפלד: אבל אז לא צריך לעשות שלוש קריאות, ויש לנו כל התשתית.

דנה נויפלד: אנחנו מכינים פה את כל התשתית, כדי שנוכל לצאת מפה בשלים.

יריב לוין: מה תהיה המוטיבציה לחפש מקום חלופי, כשיש אישור לקחת את הכסף?

יריב לוין: אל תתייחסו אלינו כמו לילדים.

יריב לוין: תגידו בצורה אמיתית: כדי לבצע את הרפורמה הזאת צריך לבטל את המתווה הזה שנקבע, של ההפחתה.

יריב לוין: אני רוצה להיות מאוד מדויק פה, כי אני גם עובד במשרד ראש הממשלה, והשר האחראי הוא ראש הממשלה.

יריב לוין: זה שצריך את הכסף – אמרתי.

יריב לוין: זה שהוא עדיין לא החליט – אני עדיין אומר.

אסף אמיר: בעצם הכיסא שדנה מדברת עליו, יש לו הרגליים האלה, אבל יש רגל אחת, שבכל רגע נתון מישהו יכול למשוך את הרגל.

אסף אמיר: בכל רגע נתון, בזמן שהרפורמה מתקדמת, ומיליארדים הולכים, אפשר למשוך את הרגל הזאת של אי-ההפחתה, ואז כל הרפורמה מתרסקת, אז או הולכים על רפורמה, או לא הולכים על רפורמה, אבל פה זו רפורמה עם מישהו שיכול בכל רגע להפסיק את ההפחתה, ואז אין רפורמה, ואז כל הכסף הזה הלך סתם.

דנה נויפלד: המציאות היא תמיד מורכבת.

דנה נויפלד: אנחנו עושים פה הסכם ארוך טווח להרבה שנים, ולכן אנחנו מתכוננים לכל מצב- - -

אסף אמיר: למה לא לבטל את ההפחתה פשוט?

אסף אמיר: כולם רוצים רפורמה, ובסוף מתברר לנו שהשר האחראי עדיין מסוגל בכל רגע נתון להחליט מסיבה כזאת או אחרת – אני לא רוצה לומר דברים חריפים יותר – שהטלוויזיה לא עושה את מה שהיא צריכה לעשות, ולכן נמשיך להפחית.

דנה נויפלד: זה לא מסיבה סתם.

דנה נויפלד: זה הסכם ארוך טווח- - -

אסף אמיר: אבל את עושה רפורמה, ואת משאירה למישהו את היכולת לטרפד אותה בכל רגע אפשרי, ואנשי רשות השידור צריכים לתמוך במה שאנחנו אומרים.

עידו אציל: ביטול ההפחתה היא רק במקרה- - -

אסף אמיר: האזרחים לוקחים המון כסף, אז שהממשלה תוותר על הזכות הזאת.

אסף אמיר: הרי אתם יכולים כל יום לחוקק את זה מחדש.

אסף אמיר: אנחנו מוותרים בלי שיש לנו יכולת למשוך - תוותרו גם אתם.

דנה נויפלד: ההנחה היא שיש פה- - -

כרמל שאמה-הכהן: דנה, אני מבקש ממך לא לענות להם.

כרמל שאמה-הכהן: הוויכוחים הפנימיים האלה מיותרים.

דני זקן: יש בזה לא מעט, במה שאומר חברי מארגון היוצרים, וזה נכון, כי יש סוג של שוט שנשאר בידי משרד ראש הממשלה, ראש הממשלה עצמו, שר האוצר בהקשר הזה, וזה נכון.

דני זקן: אני רוצה לומר לחבר הכנסת לוין, שהחטא הקדמון, כל הסיפור המקורי שגרם לזה, שהיינו צריכים לעשות רפורמה, זה אותה הפחתה שהתחילה ב-2004, שהורידה 3 מיליארד שקלים לאורך השנים מרשות השידור, ועכשיו זה סוג של תיקון.

דני זקן: לפני חודשיים הוסיפו לעניין והמשיכו את ההפחתה גם ב-2012, ועכשיו מחפשים מאיפה לקושש כדי לפתור את הבעיה.

יריב לוין: ללכת לציבור, לקחת ממנו כסף- - -

דני זקן: זה לא לקחת מהציבור.

דני זקן: נתנו את הנתונים האלה בעבר.

דני זקן: בישראל משלמים הכי פחות מכל אירופה חוץ מאלבניה על הנושא הזה של אגרת שידור ציבורי.

דני זקן: צריך גם לדעת לעצור איפשהו בקטע של הפחתת- - -

יריב לוין: לא אמרתי לא לעצור את ההפחתה.

יריב לוין: רק אמרתי, שאם זאת המשמעות של ההחלטה, צריך להגיד את זה ולא להסתיר את זה מאחורי כל מיני דברים.

אופיר אקוניס: אגב, האוצר, לפי ההצעה הזאת, חוזר בו.

אופיר אקוניס: אתם חוזרים בכם ממתווה שהגיע לעולמנו ממשרד האוצר בשנת 2004.

אופיר אקוניס: מי שהביא את זה הוא שר האוצר בנימין נתניהו, ועכשיו אתם- - -

קריאה: לא, סברנו- - -

אופיר אקוניס: אז סברתם שזה בסדר, ועכשיו משנה את דעתו.

קריאה: אתה משלם כרגע, ולא מקבל כלום.

אופיר אקוניס: אני ממש מתנגד לאמירה, שלא מקבלים כלום.

אופיר אקוניס: לא צריך להגזים – אתה מקבל רדיו טוב מאוד- - -

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני מזהיר בפעם האחרונה: מי שידבר עכשיו מילה אחת לא ברשות דיבור, ואני חסר סבלנות היום, מי שידבר מילה אחת בלי רשות דיבור, יוצא החוצה באותו רגע, בלי קריאה ראשונה, שנייה, שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: שקט, דממה מוחלטת.

כרמל שאמה-הכהן: יש גבול.

כרמל שאמה-הכהן: נהיה שוק, אם אתה לא מקפיד יותר מדי.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

דנה נויפלד: אני רוצה לנסות לשכנע את חבר הכנסת לוין.

דנה נויפלד: התשתית שאנחנו מאפשרים זה הסמכה לשר הממונה - במקרה הזה, ראש הממשלה.

דנה נויפלד: במקרה שיימצא מימון חלופי, האם אתה בכל זאת מציע לגבות אגרה ביתר?

דנה נויפלד: אם יהיה אופן מימון אחר, יש הצדקה להפחית.

יריב לוין: אני בעד זה.

יריב לוין: לא יודע אם היית צריכה להשקיע במניה הזאת, שהדבר הזה יקרה, כמה כסף היית מוכנה לסכן.

יריב לוין: יכול להיות שאין ברירה, וצריך להגיד אותה כמו שהיא.

כרמל שאמה-הכהן: במקום הפחתת האגרה למה לא שיטת גבייה אחרת, שמגדילה את ההכנסות של רשות השידור?

כרמל שאמה-הכהן: הועלו בוועדה באחרונה גם נושא דרך אגרת הרכב, ששם יש גבייה מליאה, או ללכת על הפלטפורמות של התקשורת, אם זה יס, הוט, אינטרנט – כל איפה שהשידורים שלכם אמורים להיות משודרים, על-ידי הגדלת התמלוגים.

כרמל שאמה-הכהן: מי שישלם, ישלם פחות, ומי שלא משלם, יתחיל לשלם, ואתם תקבלו כסף בטוח, בלי כל כאב הראש של הוצאות גבייה.

עופר מרגלית: היה גם ניסיון בוועדת הכלכלה להעברת נתונים מחברות תקשורת הוט ויס, וזה לא עבר.

אופיר אקוניס: היתה הצעת חוק של איתן כבל.

אופיר אקוניס: אני התנגדתי לה.

כרמל שאמה-הכהן: העברת נתונים זה כדי שאתם תוכלו לאתר אנשים שאתם לא מזהים אותם כצרכני טלוויזיה, אבל אם אני אומר לך שאתה, המדינה, תגדיל את התמלוגים של תשתיות התקשורת, כי בצד שני מפחיתה את ההוצאה לתקשורת של משקי הבית – זה ייתן הפחתה באופן משמעותי; מגדילה איפה שערוץ 1 משודר, אם זה טלוויזיות, יס, הוט, ספקיות האינטרנט, ספקיות הסלולר – הכול בפרופורציות המתאימות.

דנה נויפלד: הוועדה הזאת אישרה הפחתה לאפס אחוז ב-2013 לפני- - -

כרמל שאמה-הכהן: אפס אחוז יש רק להוט פרו, אגב, אבל יש בעוד הרבה פלטפורמות שמשלמים תמלוגים, אבל זה הרבה יותר נכון מבחינת כולם; זה יותר צודק מבחינת האזרחים, כי אלה שמשלמים, ישלמו פחות בהגדרה, ואלה שלא משלמים, יתחילו לשלם, הוצאות של עשרות-מיליוני שקלים של אגף הגבייה ייעלמו, הם יצטרכו רק להמשיך לגבות מפלח מאוד צר של מחזיקי עידן פלוס.

כרמל שאמה-הכהן: למה כל כך מסובך לעשות את זה?

כרמל שאמה-הכהן: ותבוטל אגרת רשות השידור פעם אחת ולתמיד.

כרמל שאמה-הכהן: זה התשלום הכי שנוא במדינת ישראל.

עמית ליאור: זה עולה 60 מיליון שקל בשנה לגבות את זה.

כרמל שאמה-הכהן: הם רוצים לגבות, הם צודקים.

אמיר ברקן: הנושא הזה נמצא בדיונים עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, וזה בדיוק דוגמה למצב שבו אולי השר יוכל לא להשתמש או כן להשתמש במה שאנו מבקשים.

אמיר ברקן: היו כבר ניסיונות בעבר, ולצערי, לא צלחו את הכנסת, כמו למשל להשתמש- - -

כרמל שאמה-הכהן: לא חזרנו לשם.

עופר מרגלית: כל ניסיון שהוא, המנגנון הזה יאפשר לך להכניס אותו.

אמיר ברקן: ידינו לא נרפות מלחפש כל הזמן מנגנונים נוספים כדי לייעל את נושא הגבייה.

כרמל שאמה-הכהן: עד 2013 יש זמן כדי למצות את המהלך הזה.

כרמל שאמה-הכהן: אם הממשלה, נראה באמת שהיא הולכת למהלך הזה, יהיה כאן פה אחד גם לייקור האגרה לתקופה מוגבלת, אם באמת נראה שהולכים למהלך הזה.

כרמל שאמה-הכהן: הפסדנו שנה, זה מה שאתה אומר, כי הם צריכים עכשיו להוציא 200 או 300 עובדים, כדי שהם יוכלו לתת גם את ה-15 אחוז האלה.

כרמל שאמה-הכהן: כדי להוציא את ה-300-200 עוברים הם צריכים ב-1.4 לחתום הסכם מימון, ב-1.7 להתחיל לקבל את הכסף, וכל עובד כזה – הוא עולה הרבה מאוד כסף, ובדין.

כרמל שאמה-הכהן: יש הסכמים קיבוציים.

כרמל שאמה-הכהן: השאלה, אם הממשלה יכולה לומר, שב-2014 או 2015 שיטת אגרת רשות השידור תבוטל?

כרמל שאמה-הכהן: ועד אז יש לכם הרבה זמן.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו דנים ומחפשים.

כרמל שאמה-הכהן: זה רק פעם אחת לחשוב מחוץ לקופסה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו חושבים מחוץ לקופסה, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ואתה יודע את זה, לקח את זה כנושא שהוא רוצה להתעמק בו ולבוא עם פתרונות, אבל אל תתנו לנו את הדברים האלה, כי אנחנו עכשיו ממוקדים רפורמה.

כרמל שאמה-הכהן: מאוד נשמח לבוא אליכם בעוד כמה חודשים ולומר לכם, שלא רק שהשר לא משתמש בסמכותו, אלא בכלל מצאנו שיטה אחרת, שהאזרחים בכלל לא רואים אגרה, כי אם מצאנו שיטה אחרת לממן את רשות השידור, ועדיין לשמור על האיזונים והבלמים שכולנו מכירים.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

דני זקן: לגבי האגרה, למשל, אתה מעביר 10 שקלים מאגרת הטלוויזיה לאגרת הרדיו – אתה מרוויח 10 מיליון שקלים.

דני זקן: כל שקל זה מיליון שקלים.

דני זקן: יש מיליון יותר משלמי אגרת רדיו מאשר אגרת טלוויזיה.

כרמל שאמה-הכהן: אז למה לא להעביר 40 שקלים מהטלוויזיה לרדיו?

אופיר אקוניס: למה לא להעמיק את הגבייה?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, עשינו פה ישיבה בנושא האגרה כמה פעמים, וגילינו – 75 אחוז לא משלמים במגזר הלא יהודי.

אופיר אקוניס: אני מציע לרשות להעמיק את הגבייה, ואני אומר את זה בנימה לא- - -

כרמל שאמה-הכהן: הם עושים מאמצים ולא מצליחים.

עפו אגבאריה: תעשה סטטיסטיקה, כמה מתוכם באמת צופים.

אופיר אקוניס: רואים ערוץ 33.

עפו אגבאריה: אין תוכניות בשבילם, אז למה הם ישלמו?

אופיר אקוניס: אז עושים שבת לעצמם?

עפו אגבאריה: לא.

עפו אגבאריה: תן להם תחנה שיכולים להזדהות אתה.

עפו אגבאריה: קודם תעבירו להם את התקציב, מה שקיים.

עפו אגבאריה: יש תקציב של 2012.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

נילי בן-גיגי: אם הנושא כבר עלה, אני מבקשת להזכיר את ההצעה שכבר העלינו כאן בעבר, את המתווה שהצענו, של גביית אגרת רשות השידור וייחודה באמצעות דרך – כלומר לא אגרת רדיו ואגרת טלוויזיה אלא כולה אגרת רשות שידור באמצעות רשיון הרכב.

נילי בן-גיגי: העלינו כאן את כל היתרונות של זה, ואיך זה פותר באופן אופטימלי לכל הצדדים, ואנחנו לא מכירים מי שעוד מתנגד לזה.

אופיר אקוניס: משרד התחבורה הודיע שהוא מתנגד.

נילי בן-גיגי: אנחנו מכירים את זה, וחושבים שמדובר פה באי-הבנה שניתן להבהיר אותה.

נילי בן-גיגי: זה מוריד את האגרה לטווח הארוך לכולם, זה מעלה את הגבייה.

כרמל שאמה-הכהן: הבעיה עם השיטה היא אל"ף, ששר התחבורה מתנגד נחרצות, ושהשיטה הזאת הרבה פחות יעילה ומשוכללת מהשיטה של הפלטפורמות של התקשורת, כי מה הקשר בין מי שיש לו רכבים – בשיטה השנייה, אם גובים את זה דרך הפלטפורמות של הטלוויזיה או התקשורת, הגייה היא הכי אמיתית שבעולם לא רק מבחינת היעילות של הגבייה; מי שמחזיק בית עם שבעה ממירים, ישלם פי שבעה אגרה בממוצע, כי זה יהיה פר מנוי פחות או יותר, מאשר גמלאי שמחזיק ממיר אחד, וצופה בבית שלו בחדרה.

כרמל שאמה-הכהן: בסביון ישלמו יותר אגרת רשות השידור- - -

נילי בן-גיגי: אני רוצה להשיב לזה בשתי נקודות: קודם כל, לטעמנו, מבחינת עידן הטכנולוגיה שאנחנו מצויים בו כיום, מזמן התנתק הקשר המעשי בין השירותים שרשות השידור נותנת – הם לאו דווקא בטלוויזיה; יש את זה באינטרנט, בסלולר, במושב האחורי ברכב – יש כל כך הרבה דרכים.

נילי בן-גיגי: בפועל גם אם היום אדם מחזיק מקלט טלוויזיה מקולקל, הוא עדיין מחויב לשלם.

נילי בן-גיגי: הקשר הטכנולוגי כבר ניתק.

נילי בן-גיגי: בנוסף, להערכתנו, הסיכויים שהגופים כמו יס והוט יאפשרו את הדבר הזה- - -

כרמל שאמה-הכהן: הם יצביעו נגד?

זיו מאור: ההתנגדות של שר התחבורה ליוזמה הזאת צריכה לבוא לכאן ולהסביר את עצמה בפני הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: שמענו, כל התיאוריה הוצגה.

כרמל שאמה-הכהן: למעט התנגדות משרד התחבורה – זה המרכיב החסר, שאנחנו לא יכולים להתייחס אליו.

כרמל שאמה-הכהן: שר התחבורה מתנגד – זו ההתנגדות הכי תקיפה שראיתי שלו, בקדנציה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים ללכת בנתיב שנראה גם יותר יעיל וגם יותר קל.

כרמל שאמה-הכהן: לא חשבנו על הדרך הנוספת, אז תמכתי מאוד בגישה הזאת, אבל יש דרך שנשמעת לי הרבה יותר הגיונית.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

דניאל גלילי: תודה, אדוני היושב-ראש.

דניאל גלילי: אני רוצה לשאול בקשר למה שנאמר פה, לפי המחקר שעשינו, על-פי הרפורמה אמורים לצאת כ-700 עובדים מתוך 1,900 עובדי רשות השידור, ורשות השידור אמורה לקבל קרוב למיליארד שקלים הלוואות ומענקים, על-פי טיוטת החוזה שנחתמה – הלוואות ממשרד האוצר, זה נחתם.

דניאל גלילי: אתה אומר לי שעם כספים שרשות השידור מקבלת כל הזמן, עם כל זה אתם עדיין לא יכולים לעשות רפורמה בלי להפחית את האגרה כל שנה?

אמיר ברקן: כן.

דניאל גלילי: לא מקובל.

ירמיהו קדושי: האגרה היא באמת הפכה להיות נטל בעיני הרבה אנשים מהציבור, והסיבה העיקרית לכך, שרשות השידור לא פונה לאוכלוסייה מאוד גדולה בקרב האוכלוסייה הישראלית, במיוחד בשכונות ועיירות הפיתוח.

ירמיהו קדושי: אם זה היה מקום שהביטוי היה נראה להם שם, הם היו משלמים את האגרה בכיף, כמו שהם משלמים לתרבות אחרת.

ירמיהו קדושי: הם קונים דיסקים, קונים קלטות, צורכים אינטרנט, הולכים למופעים, לכל מיני מקומות, וכשהם רוצים לתת כסף, נותנים כסף, וגם הציבור הערבי והדרוזי והציבור האחר, אבל רשות השידור מזמן איבדה את הקשר שלה עם הקהל הזה.

ירמיהו קדושי: הקהל הזה, הם לא סופרים אותו, לא מסתכלים לכיוון שלו בכלל.

ירמיהו קדושי: במשך שנים – לא לאומנים, לא ליוצרים ולא לחבר'ה שבאו מאותו מקום.

ירמיהו קדושי: אני חושב שכדי ליישם את הרפורמה הזאת צריך לתקן את העיוות הזה שהיה מתחילת המדינה, שרשות השידור תפנה לאותה אוכלוסייה, ואז הציבור הזה ישלם- - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי זה האוכלוסייה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: המזרחית, בעיירות הפיתוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יושבים פה איגודי אומנים ונלחמים על התקציבים, כי יודעים שהתקציבים יגיעו רק אליהם.

קריאות: ממש לא.

קריאות: עובדה שהאומנים והיוצרים שאני מדבר עליהם, מעולם לא קיבלו מרשות השידור את הכסף הזה.

קריאות: הקהל המזרחי מעולם לא קיבל ביטוי שם.

קריאות: כשאנחנו באים להיפגש עם אנשים ברשות השידור, לא רוצים לדבר אתנו בכלל.

קריאות: אתכם כן מדברים.

עפו אגבאריה: על מה אתה משלם, אדוני היושב-ראש?

עפו אגבאריה: הפקות לא נמדדות רק בכסף; גם הפקות זולות יותר, מבחינה כספית הן יכולות להיראות טוב על המסך, והציבור יאהב אותן, אז שלא ידברו פה על הפחתה.

קריאה: האח הגדול- - -

קריאה: האח הגדול זה לא משהו שאנחנו הפקנו; זה המצאה של ערוץ 2 ושל קופרמן הפקות.

קריאה: אל תאשימי אותי באח הגדול, כי הם באים נגדי.

קריאה: אני נגד האח הגדול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אתך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האח הגדול לא קשור אליי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מדברים על משהו אחר – על דברים שנותנים את המורשת היהודית ועל דברים שמדברים על הפריפריות, הפריפריה החברתית, ומה שאקוניס העלה, וההצעה שלו יפה מאוד, שגם זה ייראה על המסך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אנחנו רוצים בסך הכול – להראות את כל רובדי האוכלוסייה על המסך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא רואה את זה, ואני חושב שאז הציבור ישלם את האגרה בכיף, הוא ירגיש שהוא משלם על משהו שהוא צורך, אבל לא ככה, שבאים לזקנים לתוך הבית, ומוציאים להם מקלטי טלוויזיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ובעניין של הפקות, אפשר להפחית בהפקות, כי אותו ציבור לא יכולים להגיע לבג"ץ, והיוצרים כן מגיעים לבג"ץ, איגודי היוצרים, אז הם משנים את המצב, אבל מה הציבור יגיד?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לאן ייגשו נציגי הציבור, שבמשך שנים משלמים כסף סתם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה.

אלכס מילר: בבקשה.

חני לוז: בעניין האגרה, בדיונים קודמים העלינו, ואני מעלה את זה שוב – אנחנו מתנגדים למתווה של גביית אגרה דרך אגרת רכב.

חני לוז: יש פה עיוות חברתי, כי רכבים יכולים להיות, במיוחד מי שגר במקומות רחוקים, בפריפריה, מקום שאין תחבורה ציבורית, יכולים להיות למשפחה אפילו שני רכבים משנתון ישן, לא מוציאים עליהם הרבה כסף, והם יידרשו לשלם פעמיים אגרה, ולעומת זאת, דווקא השכבות היותר מבוססות, רובם נוסעים ברכבים שמקבלים מהעבודה, בין אם זה אנשי היטק, מנהלים, חברי כנסת – הם לא ישלמו את זה מהכיס שלהם, ונוצר פה עיוות חברתי.

חני לוז: אנחנו תומכים במתווה שהזכיר חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן, שזה יבוא דרך חברות התקשורת – כך כתבנו ודיברנו כבר לפני שנים.

חני לוז: הצעה בעניין הקודם, שדיבר קודמי ירמיהו קדושי, אני חושבת שהגיע הזמן שרשות השידור תעשה סקר שביעות רצון רציני, לשמוע מה באמת הציבור דורש.

חני לוז: זה לא שייך כרגע לחוק, אבל אני חושבת שצריך לתת על כך את הדעת – האם הציבור מרוצה ממה שיש לו על המסך או לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את צריכה סקר בשביל זה?

חני לוז: לא, אני מקבלת את התלונות של הציבור, שומעת אותן וכותבת אותן כל הזמן, אבל אתם רוצים משהו בדוק – תעשו סקר עומק רציני, מה הציבור רוצה, מי מרגיש שהוא לא על המסך, ומי באמת נמצא על המסך.

חני לוז: נמצאים על המסך ציבור קטן, מסוים, שהוא מאוד מנופח.

חני לוז: המסך הרי משדר, אבל הוא לא מייצג את רוב הציבור.

אלכס מילר: בבקשה.

משה בר: למה אדם שאין לו במה להתחיל את החודש, צריך לשלם כמו העשירון העליון לאגרה?

משה בר: למה שלא נדרג את זה, ושהעשיר ישלם יותר, ואדם שאין לו, ישלם פחות, ושהנכים יקבלו הנחה, כמו שמקבלים בכל מקום הנחה - שיקבלו גם פה הנחה, אם לא רוצים לפטור אותם.

משה בר: חלק פטרו וחלק לא.

משה בר: אני חושב שזה לא לגיטימי לציבור, היות שהחזקים בכפר שמריהו משלמים אותו מחיר לאגרה.

משה בר: למה לא לעשות להם פי שלושה או פי ארבעה, ולהוריד את זה מאתנו?

משה בר: פעם אחת לעשות צדק עם החברה.

אלכס מילר: אדוני, אם אנחנו עושים מעבר לגבייה סלקטיבית, צריך לעשות את זה בכל המסים, לא רק באגרת טלוויזיה.

אלכס מילר: שיעשו.

אלכס מילר: אנחנו משלמים מסים מכל הכיוונים.

אלכס מילר: יש פה משרד ראש המשלה – תציעו להם שינוי מבנה גבייה בכל המסים, ואז אפשר לדבר על זה, אבל לומר: דווקא באגרה עושים סלקטיבית?

אלכס מילר: אתה חושב ששאר המסים הם פחות חשובים לאזרח?

אלכס מילר: זה כבר אג'נדה כלכלית של המדינה.

אלכס מילר: בבקשה.

עפו אגבאריה: פה נאמרו דברים, כאילו האוכלוסייה הערבית בכלל לא משלמת – זה מה שאמר חבר הכנסת אקוניס.

אלכס מילר: סטטיסטית, זה הנתון שהוצג בוועדה.

עפו אגבאריה: אני רוצה להבהיר, שהאוכלוסייה כמעט לא מיוצגת ברשות השידור.

עפו אגבאריה: תסתכלו – איזה תוכניות יש למגזר הערבי, שהוא כ-20 אחוז?

עפו אגבאריה: חוץ מאיזושהי תוכנית, שהיא ממשלתית, שהיא יותר משכנעת, שזה המדיניות של הממשלה, אז בשביל העם, שאתה הולך לגבות ממנו אגרה, הוא לא מרגיש- - -

יריב לוין: ארנונה משלמים בישוב שאתה גר בו?

יריב לוין: ושם לאן הולך הכסך?

יריב לוין: מישהו משלם ארנונה?

עפו אגבאריה: אתה מדבר בצורה מאוד לא יפה, ואתה יודע ש-50 אחוז מהאוכלוסייה הזו היא אוכלוסייה ענייה.

יריב לוין: הבנתי, כלומר גם אם יהיו כל התכנים לאוכלוסייה הזאת- - -

עפו אגבאריה: גם אין להם איפה לעבוד, ואתה יודע את זה- - -

יריב לוין: יצאנו עם תובנה אחת – המקור התקציבי שימנע את כל ההפחתה, לא יבוא משם, כנראה.

עפו אגבאריה: בושה, מה שאתה מדבר, שהאנשים האלה, הם לא מיוצגים.

יריב לוין: הקיפוח הזה לא עושה רושם על אף אחד.

עפו אגבאריה: זה אתה אומר.

עפו אגבאריה: במקום לתקן את העוול של האוכלוסייה הזאת ושל הפריפריה, אתם, הטייקונים הגדולים, רוצים רק להרוויח מזה ורק להתקיף את האוכלוסיות החלשות.

עפו אגבאריה: זה מרגיז.

יריב לוין: האמת היא מאוד מרגיזה.

עפו אגבאריה: כשלוקחים טלוויזיה לאיזו זקנה, שבקושי רואה טלוויזיה, בקושי מסתכלת באלף שקלים לחודש, אז אתה אומר שהיא מיוצגת ברשות השידור.

עפו אגבאריה: שלא יגיד: כל האוכלוסייה.

יריב לוין: אתה עובר בוואדי ערה, רואה את הבתים- - -

עפו אגבאריה: - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

אלכס מילר: אזהרה פעם ראשונה, פעם שנייה.

עפו אגבאריה: - - -

יריב לוין: שלמו ארנונה, שלמו מסים.

עפו אגבאריה: אנחנו משלמים יותר ממך.

יריב לוין: לא רואים את זה.

יריב לוין: תדאג שזה יהיה אצל כולם.

עפו אגבאריה: דאגתי ואני דואג שזה יהיה אצל כולם, אבל עם גזענים כמוך לא נגיע רחוק, כי אתה מדבר מתוך גזענות.

יריב לוין: אתה מדבר מתוך ענייניות.

עפו אגבאריה: חלק לא משלמים כי הם עניים.

אלכס מילר: מספיק.

אלכס מילר: בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כל, אני מבקשת לחזור ולומר שאני רוצה לעשות נושא חדש בסעיף 14 לגבי הכנסה של נציג ארגוני יוצרים.

אלכס מילר: חבר הכנסת לוין.

עפו אגבאריה: שם הוא לא יצעק, כי זו הגישה שלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אלה הנתונים - 90-85 אחוז מהאוכלוסייה הזאת לא משלמים אגרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא כולם עניים.

עפו אגבאריה: תייצגי אותם, הם לא מיוצגים, אין להם טלוויזיה, הם לא רואים את הטלוויזיה הזו.

עפו אגבאריה: היא בכלל לא מדברת בשמם.

עפו אגבאריה: תראי כמה אחוז מיוצגים בטלוויזיה הזו.

חני לוז: הערבים הרבה יותר מיוצגים מהציבור הדתי והחרדי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה משהו קצת לא הוגן במה שאתם עושים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם יודעים מה הגישה שלי, ואגיד את זה בכל ישיבה – יש לסגור את רשות השידור ולפתוח אותה מחדש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהמיליארדים האלה יכולים להגיע למקום אחר, כולל אזורים שעכשיו הגדרנו פריפריה חברתית, פריפריה גיאוגרפית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 5 מיליארד שקל שאתם מדברים עליהם או 3 מיליארד או 800 מיליון או 700 מיליון, זה הרבה מאוד כסף, אבל החלטתם לעשות רפורמה, שמתם יושב-ראש טוב, באתם עם מנכ"ל חדש, יש לכם הרבה עבודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהרפורמה הזאת בעוד שנתיים תהיה באותו מקום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שאני אומרת רשום, ובעוד שנתיים נבדוק את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בעצם מההתחלה האוצר אמר: לא תהיה הגדלת האגרה, וגם הרעיונות האלה, אגרה על כל אחד שיש לו מחשב – יש כל מיני רעיונות חמודים כאלה – אגרה דרך הרכב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האוצר מההתחלה אמר שהרפורמה הזאת תלויה מאוד במה הולך להיות עם האגרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איכשהו היה שקט, ואחרי חצי שנה הגעתם, ומתחת לפני השטח אתה אומר: אנחנו צריכים לעצור את ההפחתה, ואם לא נעצור אותה, לא עשית את הפורמה, וגם יש לי אינטרס לא להצביע, כי אז אני צודקת בטוח, שבעוד שנתיים רשות השידור תהיה באותו מקום בדיוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא הבנתי, למה אנחנו צריכים עכשיו להצביע על כזה דבר, אם אנחנו לא רואים שום מתווה שנה אחרי שנה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה ועדת כלכלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם כבר, היה צריך ללכת צעד אחרי צעד – אני סתם מנסה לחשוב בקול רם, לא יודעת איך אצביע – אנחנו לא נפחית את האגרה בשנת 2012, נראה מה קורה ברשות השידור, עד כמה אתם מתקדמים, מה עשיתם, כמה השקעתם בהפקות מקור, אילו שינויים יש.

אמיר ברקן: קלענו לדעת גדולים.

אמיר ברקן: אם תיתנו לנו, נקריא את ההצעה כולה, שנוגעת לעניין האגרה וגם לעניין הפקות המקור, כלומר גם בנושא האגרה וגם בנושא הפקות המקור יש לנו תסריט מרכזי בחוק, שהכול דבש – יש רפורמה, יש שידור ציבורי, אבל יש גם התייחסות למצב שהכול קורס, ואז האגרה ממשיכה לרדת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הכול קרס, לא צריך לשלם אגרה בכלל.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: גברתי היועצת המשפטית, אני מבקש לקרוא את הסעיפים – נתייחס פר סעיף לכל עניין ועניין.

אתי בנדלר: עו"ד עידו אציל מהלשכה המשפטית של משרד ראש הממשלה.

עידו אציל: תיקון 28א.

עידו אציל: בסעיף 28א לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (ב) יבוא: (א) בפסקה (7) המילה "ואילך" תימחק; (ב) בפסקה (8), במקום "ואילך" יבוא "ו-2012"; (ג) אחרי פסקה (8) יבוא: "(9) בשנת 2013 ואילך – בשיעור של 5 אחוז".

אלכס מילר: הערות.

לאה ורון: אנחנו מבקשים מעו"ד אציל, להסביר את מה שקראת.

עידו אציל: סעיף 28א קובע מתווה של הפחתת האגרה של רשות השידור, אגרה בגין החזקת מקלט טלוויזיה, ובסעיף קטן (7), יש שם טעות קולמוס שמבוקש לתקנה.

עידו אציל: ההפחתה בשנת 2012, התקיימה הפחתה של 5 אחוז באגרת רשות השידור, לכן אנחנו רוצים שתהיה הפחתה בשנת 2011 ו-2012, כאשר אנחנו רוצים שביחס לשנת 2013 ואילך תהיה הפחתה של 5 אחוז, וביחס לאותה הפחתה לשר תהיה סמכות, אם נחתם הסכם מימון מפורט עם הרשות, תהיה לשר סמכות להפסיק- - -

אלכס מילר: רבותיי, על העניין של ההפחתה יש הערות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כדאי שהוא יקרא את כל הסעיף.

אלכס מילר: אם על סעיף זה אין הערות, אני ממשיך לסעיף (2).

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מציעה לא ללכת על הסעיף הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה רוצה להפחית או לא להפחית?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה כלום.

עידו אציל: קודם כל, לעצור את ההפחתה- - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אתה רוצה ב-2011 ו-2012 לעשות 5 אחוז הפחתה.

עידו אציל: מה שהקראתי עכשיו, מציג את המצב כיום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מבולבל לגמרי.

עידו אציל: הוא לא מבולבל.

עידו אציל: הוספנו פסקה בחוק, שתתייחס לשנת 2013 ואילך, שביחס לאותה הפחתה שקבועה באותה פסקה שהוספנו, יהיה השר הממונה, שזה סעיף שעוד לא הקראתי – יהיה רשאי, אם נחתם הסכם המימון, לבטל את אותה הפחתה, שזה מתייחס לשנת 2013 ואילך.

עידו אציל: 2012 – כבר היתה הפחתה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד איזו שנה היינו צריכים להפחית?

אתי בנדלר: ואילך.

עידו אציל: לשר תהיה סמכות לבטל את הצו בתנאים שאקריא בהמשך.

אתי בנדלר: עו"ד אציל, אתה אומר: לשר תהיה, וגם אמר את זה אמיר.

אתי בנדלר: צריך לומר: אנחנו מציעים שלשר תהיה.

אלכס מילר: אני מתקדם.

אלכס מילר: בבקשה.

אסף אמיר: אני יודע גם משיחות שהיו לנו עם מר ברקן, אנו יודעים שכל הרפורמה הזאת מאוד מהודקת, וכל תזוזה קטנה עלולה למוטט אותה, כלומר במקרה שבשנה מסוימת עושים את ההפחתה, כל העסק, לפי דבריו של מר ברקן, כל העסק קורס.

אסף אמיר: כמה שנים אזרחי ישראל ימשיכו לשלם אגרה מופחתת, יחנקו את רשות השידור, כי אי-אפשר יהיה להתקיים, מצד אחד, והעסק יקרוס, ונמשיך לשלם לפי זה במשך משהו כמו 25 שנה?

אסף אמיר: הרי אם לא עמדו ברפורמה, אתה לא עושה את ההקפאה, וממשיכים להפחית את האגרה.

אסף אמיר: מצד אחד, הרשות קורסת, כי אין אגרה – כל שנה המצב חמור יותר, ועדיין להגיע לאפס אגרה ייקח מספר רב של שנים, אז מה התוכנית?

אתי בנדלר: יש כל הזמן חרב מתהפכת מעל- - -

אסף אמיר: אז תבטלו את האגרה.

אסף אמיר: למה להוריד אותה במשך 20 שנה?

אסף אמיר: אתם שמים לולאה על הצוואר, ואומרים: כל שנה קצת, עד שתיחנקו.

אסף אמיר: למה?

אסף אמיר: ואנחנו משלמים על החבל.

עידו אציל: אם תיתנו לי לקרוא את המשך הסעיף, תראה שלשר תהיה סמכות- - -

עידו אציל: קראנו אותו.

עידו אציל: לא.

קריאה: זה כבר החוק הקיים.

עידו אציל: בסך הכול הקראתי את החוק הקיים.

עידו אציל: אבל אתם באים לעשות רפורמה, ולא מתקנים את החלק שחונק את הרשות.

אלכס מילר: אנחנו הבנו.

אלכס מילר: אנחנו סוגרים את הישיבה, כי יש הצבעות אי-אמון.

אלכס מילר: בעניין שאלתך, נכניס באחד הסעיף, כנראה שבסעיף (2), פיקוח פרלמנטרי על כל הסוגייה הזאת.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.