ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 762, 2012-02-27 13:30

כרמל שאמה-הכהן: צהרים טובים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום: פערי מחירים של מוצרים ישראליים הנמכרים בארץ ובחו"ל.

כרמל שאמה-הכהן: כמובן שמדובר על פערים לרעת הצרכן הישראלי, כפי התוודענו בימים האחרונים כתוצאה מערנות של צרכנים ישראלים ששהו בארצות-הברית והעבירו את המידע באמצעות רשת הפייסבוק של ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: וכאן זה כבר עבר מאחד לשני והפך לשיחת היום, וגם לתסכול היום של צרכנים, שלא מבינים למה מוצר שמיוצר במדינת ישראל – אותו מוצר, שבמיוצר באותו מקום – אמור להישלח 10,000 קילומטר לפחות מכאן, עם כל ההוצאות של זמן, הובלה, ונמכר בחצי מחיר או בעשרות אחוזים פחות.

כרמל שאמה-הכהן: לדוגמה, המוצר הזה, שכולנו מכירים אותו, ה"פסק זמן".

כרמל שאמה-הכהן: מוצר לכאורה פשוט, מאוד אהוב על הקהל הישראלי יש לומר, ולא מבינים מה פער המחיר.

כרמל שאמה-הכהן: הפניתי בקשה למחלקת המחקר והמידע של הכנסת לבדוק את הסוגיה בשיתוף פעולה עם חברת "שטראוס".

כרמל שאמה-הכהן: לצערי הודיע לי נציג הממ"מ שלא כל הנתונים שביקש מחברת "שטראוס" סופקו לו, ולכן הוא לא היה יכול להגיע למסקנות סופיות וחותכות האם פער המחירים הוא מוצדק, והאם אין לנו כאן תופעה, בניגוד לעבר – וטוב שנגמלנו ממנה – שהמשק האמריקאי סבסד איכשהו את המשק הישראלי בכל מיני מענקים והטבות, היום הגענו למצב שיש סבסוד צולב לרעת הצרכן הישראלי, לרעת האזרח הישראלי.

כרמל שאמה-הכהן: כמובן שה"פסק זמן" נלקח כדוגמה נקודתית, כדי לבחון האם באמת יש כאן הליך של, נניח, החדרת מוצר ששווה מחיר מיוחד למגזר מסוים או למדינה מיוחדת או לשוק מסוים, או שיש כאן ניצול, או שזו דוגמה שממחישה את היעדר התחרות האמיתית בשוק הישראלי במוצרי המזון, בשוק השוקולדים שבו יש חברות עם כוח שוק אדיר כתוצאה מתהליך ארוך שנים במדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: האם זה הוא המצב, האם זה מצב באמת של היעדר תחרות במדינת ישראל לעומת משק שהוא באמת שוק תחרותי בארצות-הברית, ועל זה כולנו משלמים יום יום.

כרמל שאמה-הכהן: לכן, כמובן, ביקשנו מחברת "שטראוס" לבוא בפני ועדת הכלכלה ולהסביר.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שיש להם הסבר מצוין ויכול להיות שלא.

כרמל שאמה-הכהן: עד אז ביקשתי באופן ברור מכל הארגונים שמובילים תהליכים צרכניים במדינת ישראל לא לגשת לפיתרון הקיצוני, לצד הקיצוני של החרמת מוצרי "שטראוס".

כרמל שאמה-הכהן: סך הכול "שטראוס" חברה חיובית, מעסיקה המון ישראלים.

כרמל שאמה-הכהן: אחרי הדיון הזה יש דיון סוער על פרנסתם של 200 עובדים במפעלי "פרי גליל", "שטראוס", לדעתי, זה בערך פי 30, אם אינני טועה בסדר גודל.

לאה ורון: 6150.

כרמל שאמה-הכהן: כן, סך הכול פי 30, והדברים צריכים להיעשות באחריות, במדידות, וחרם צרכנים זה פשוט לשבור את הכלים.

כרמל שאמה-הכהן: אני אומר, ואמרתי גם אז: אם שטראוס לא תניח את דעתו של הציבור, שהפער שלכאורה, על פניו, נראה פער מקומם ושדורש כל צעד צרכני מנגד, אתם תהיו רשאים להמשיך, אבל עד שלא נמצה את הדיון מול שטראוס – זאת עצתי, למצות אתם את הדיון ולהגיע למסקנות הסופיות.

כרמל שאמה-הכהן: אני חשבתי שיהיה לנו כבר היום את הדוח האובייקטיבי של מחלקת המחקר של הכנסת, אבל כפי שעדכנתי אתכם, לא היה באפשרותם לקבל את הנתונים שהם הנתונים הכי חשובים: מה מחיר שנמכר פה אותו "פסק זמן" לחנויות במדינת ישראל ומה המחיר שהוא נמכר לחנויות, לא לצרכן, בארצות הברית.

כרמל שאמה-הכהן: אם אחרי זה חנות עושה הנחה, או חנות פה בוחרת להרוויח יותר, זו כבר שאלה אחרת שלא נוגעת באמת ל"שטראוס".

כרמל שאמה-הכהן: אבל הנתונים האלה לא נקראו בפני מחלקת המחקר, אולי בפני הוועדה הם כן יונחו.

כרמל שאמה-הכהן: אז הייתי רוצה כמובן לתת את רשות הדיבור ראשית לחברת "שטראוס".

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

ציון בלס: קודם כל, צהרים טובים לכולם.

ציון בלס: כבוד היושב-ראש, חברים יקרים, לרשותי שתיים-שלוש דקות לתת את הפרספקטיבה של הדברים.

ציון בלס: תראו, אנחנו, בסוגיה של המחאה הצרכנית וכל מה שקרה במדינה בחודשים האחרונים, מי כמונו, אצלנו בתוך החברה, מתעסק עם הדבר הזה חודשים רבים.

ציון בלס: אנחנו אי שם, מהקיץ, מתעסקים בדברים האלה, בודקים, מחפשים, הופכים על אבן, מחפשים כל דבר כדי לתת את התרומה הקטנה שלנו לזעקה שנשמעת כאן.

ציון בלס: ואכן, בחודשים האחרונים – ואפשר להביא את הדברים האלה, אני כמובן לא יותר מדי אפרט כדי לא לגזול יותר מדי זמן – ביצענו צעדים מאוד מאוד משמעותיים, אם יורשה לי להגיד גם חסרי תקדים, של הוזלות מוצרים, של עשרות מוצרים, למעלה מ-50 מוצרים, שהוזלנו אותם בחודשים האחרונים.

ציון בלס: אגב, יש לנו, מה שנקרא, הוכחות לדבר הזה.

ציון בלס: מדובר על עשרות מיליוני שקלים, עשרות מיליוני שקלים שהוזלנו את המוצרים שלנו בחודשים האחרונים.

ציון בלס: זאת ליד האחריות שגם הפגנו פנימה וביצענו מהלכים פנימה בתוך הארגון, כדי לקחת את הקונטקסט הרחב של מה זה צדק חברתי ולהביא אותו לכל מקום שלנו יש נגיעה אליו.

ציון בלס: אנחנו היינו הראשונים שטענו את הטענה שבמדינת ישראל יוקר מחייה והחיים יקרים.

ציון בלס: היינו פה לפני מספר חודשים וטענו את הטענה הזו בדיוק אותו דבר, אפשר להוציא את הקלטות.

ציון בלס: אנחנו באנו ואמרנו: כל דבר שקורה במדינת ישראל, כל מוצר, כל שירות, כל דבר שרק אנחנו חושבים עליו, אכן הוא – אני אומר את זה ברמה הממוצעת – יותר יקר מהמדינות שאליהן אנחנו רוצים להשתוות.

ציון בלס: כן, ליד הדבר הזה גם עולם מוצרי המזון, ואמרנו את זה.

ציון בלס: אמרנו את זה לאורך כל הדרך, שגם מוצרי המזון במדינת ישראל הם אכן יקרים ביחס לעולם.

ציון בלס: אבל ליד הדבר הזה שמנו טיעונים מאוד מאוד משמעותיים איך הדברים נראים מבעד לעיניים שלנו ולמה בעצם יש סוגיות מבניות בשוק שהן חלק מהגורמים – לטעמי חלק משמעותי מהגורמים – שגורמים למחירי המזון במדינת ישראל להיות יקרים יותר מאשר בעולם שאליו אנחנו רוצים להשתוות.

ציון בלס: ואני כמובן לא אחזור על כל הרשימה כי באמת "טחנו" את הדברים האלה מספיק פעמים, סוגית המע"מ, סוגית תשומות הייצור.

ציון בלס: רק הבוקר, רק הבוקר הדלק 8 שקלים.

ציון בלס: חבר'ה, אנחנו חברה שכמות - - -

כרמל שאמה-הכהן: מר בלס, אני חייב לעצור אותך.

כרמל שאמה-הכהן: הדלק הזה משמש לייצור "פסק זמן", זה שנמכר בארצות הברית וזה בישראל, באותה מידה.

כרמל שאמה-הכהן: והחלב, אם נניח שהחלב יקר בישראל בגלל שיטת המכסות, אותו חלב שאתה קונה לייצור ה"פסק זמן" בישראל, זה בדיוק אותו חלב.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לחדד, אם היה לך מפעל בארצות-הברית או ברומניה שמייצר שם נניח עם תשומות אחרות, עם שכר דירה אחר, זה היה מסביר.

כרמל שאמה-הכהן: אין רלוונטיות להקשר - - -

ציון בלס: ברשותך, עוד דקה אני מגיע ל"פסק זמן".

ציון בלס: תאמין לי, לא חשבתי שאני אוכל לדבר דברים כלליים בלי לתת איזשהו סטייטמנט על "פסק זמן" אבל ברשותך, עוד דקה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

ציון בלס: הסוגיה המבנית, כמו שאנחנו רואים אותה, סוגית המע"מ, שהאמת, אני לא יודע מי מחזיק את האג'נדה הזו ומי מנסה לקדם אותה, סוגית תשומות הייצור, סוגיית הארנונות וכו' וכו' - - -

לאה ורון: למה הכוונה ב"סוגיה המבנית" שאתה חוזר על זה כבר בפעם השלישית?

כרמל שאמה-הכהן: כמו מיסוי.

ציון בלס: סוגיית המע"מ היא סוגיה מבנית של השוק.

ציון בלס: דיברנו על הדברים האלה, אמרנו אותם, שמנו אותם.

ציון בלס: לא ראיתי שבחודשים האחרונים יש איזושהי אג'נדה שמקדמת את הדברים ואני קורא מעל הבמה הזאת להחזיר את הדברים האלו חזרה.

ציון בלס: כי בסופו של דבר, אם אנחנו רוצים באמת להוזיל את יוקר המזון במדינת ישראל נדרש טיפול מערכתי, נדרש טיפול מבני, ולא רק סוגיה של פריט כזה או אחר.

ציון בלס: ובאמת, כבוד היושב-ראש, אני כבר מגיע ל"פסק זמן", אבל אני חושב שאם באמת אנחנו רוצים להתרומם רגע מעל סוגית ה"פסק זמן" ולקחת את זה למשהו שבאמת כולנו רוצים להיות שותפים לו, נדרש פה משהו שהוא יותר גדול מהדבר הזה.

ציון בלס: ואני פונה אליכם ואומר לכם: חבר'ה, אל תגלגלו את זה לפתחה של חברת "שטראוס".

ציון בלס: חברת "שטראוס" יכולה לעשות את התרומה שלה, היא עשתה את התרומה שלה, אנחנו נבדוק בעתיד איזה דברים לעשות.

ציון בלס: אבל, חבר'ה, לא כל יוקר המזון במדינת ישראל, ובוודאי לא כל יוקר המחייה במדינת ישראל, מתגלגל לפתחה של חברת "שטראוס".

ציון בלס: אומרים הרבה ומדברים הרבה על סוגית התחרותיות.

ציון בלס: אני רוצה להגיד על הדבר הזה שלושה משפטים.

ציון בלס: חבר'ה, כל החברות הבין-לאומיות, כל המותגים הבין-לאומיים, כל המוצרים הבין-לאומיים, נמצאים פה בכל סופר, ויושב פה לידי רמי לוי, הוא יכול להעיד על כמות הפריטים המיובאים לחו"ל בקטגוריות שבהן אנחנו עוסקים.

ציון בלס: ולכן, לדבר הזה יש תחרות מלאה על לבו של הצרכן, על כיסו של הצרכן, ביחס לכל מקום אחר.

ציון בלס: חבר'ה, כנסו לסופר ותראו.

ציון בלס: זה לא משנה אם זו חנות בתחנת דלק או סופר מרקט גדול, יש את כל מגוון המוצרים, וכשיש את כל מגוון המוצרים, זאת היא התחרות של הדבר הזה.

ציון בלס: זו ככה ההתייחסות לסוגיית התחרות.

ציון בלס: סוגית ה"פסק זמן".

ציון בלס: חברת "שטראוס" מייצאת – ואני מניח שאני לא צריך להיות הסנגור הגדול של הייצוא, אני מניח שכולנו רוצים שמדינת ישראל תייצא אבל את זה אני משאיר לאנשים אחרים – חברת "שטראוס" מייצאת 180 מוצרים ממדינת ישראל אל העולם הגדול, ובעיקר לארצות-הברית.

ציון בלס: 170 מתוך 180 המוצרים – ואגב, ברשותך, כבוד היושב-ראש, אנחנו העברנו את הנתונים האלה לממ"מ, הדברים האלה שאני אומר אותם.

כרמל שאמה-הכהן: לא, העברתם להם מחירים שנמכרים לצרכן.

ציון בלס: לא, העברנו גם את המחירים הקמעוניים שבפער שבין המחיר הקמעונאי הישראלי לבין המחיר הקמעונאי האמריקאי, אבל לא נורא, אני חוזר על הדברים אז זה פשוט חשוב כרגע.

כרמל שאמה-הכהן: אה, מה האחוזים שם.

ציון בלס: אמת.

ציון בלס: אנחנו, כאמור, מייצאים 180 מוצרים.

ציון בלס: 170 מתוך ה-180 מוצרים יקרים, ואם יורשה לי אפילו להוסיף משמעותית, במחיר הקמעוני שנמכר לקמעונאי הישראלי ביחס לקמעונאי האמריקאי.

ציון בלס: 170 מתוך 180 יקרים, וברוב המקומות, אגב, יקרים משמעותית.

ציון בלס: בתוך ה-180 האלה ישנם 10 מוצרים שכן, "פסק זמן" הוא אחד מהם, שהמחיר הוא אכן יותר נמוך.

ציון בלס: אנחנו עושים את הדבר הזה מתוך אמונה שאנחנו יכולים להגדיל את כמויות הייצור שלנו במפעלים, יכולים להשתמש בכושר הייצור שלנו, להוזיל את העלויות שלנו הכוללות כדי שהדבר הזה בסופו של דבר יתגלגל גם למוצרים שמיוצרים במדינת ישראל.

ציון בלס: וזה סוג של אמונה וסוג של תפיסה – תפיסת עולם עסקית, הייתי קורא לה – שבה אנחנו רוצים לקדם את הדבר הזה.

ציון בלס: אין בעניין הזה של "פסק זמן" שום אמירה, חס וחלילה, חס ושלום, לכבודו, או לאינטליגנציה או לכל מילה אחרת של הצרכן הישראלי.

ציון בלס: אני אומר את זה בעניין הזה בהן צדק.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, אז לא הבנתי, מה הסיבה שהוא יותר זול בארצות-הברית?

ציון בלס: הסיבה שהוא יותר זול היא שאנחנו מנסים לבצע מהלכי חדירה לארצות-הברית.

כרמל שאמה-הכהן: כמה זמן נמשך מהלך החדירה הזה?

ציון בלס: המהלך חדירה הזה נמשך מספר חודשים, אני מניח שהוא ימשך עוד מספר חודשים.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להבין, לפני שנה, לא היה "פסק זמן" בארצות-הברית?

ציון בלס: לפני שנה היה פסק זמן בכמויות יותר נמוכות.

כרמל שאמה-הכהן: באיזה מחיר?

ציון בלס: זה היה באותו מחיר.

איל עופר: אתה רוצה להגיד לי שאתה מבצע "דמפינג" לארצות-הברית?

איל עופר: כי אז זה עבירה על ה-F.T.C.

כרמל שאמה-הכהן: סליחה, אדוני, רק ברשות דיבור.

כרמל שאמה-הכהן: תירשם ואני אתן לך זכות דיבור.

ציון בלס: אני לא רוצה לדבר על דמפינג ולא רוצה לדבר על המושגים האלה.

ציון בלס: אני חושב שגם, מה שנקרא, בצניעות גדולה אני אגיד, השוק האמריקאי הוא שוק מאוד משוכלל ומאוד מאוד משמעותי.

ציון בלס: עוד נתון, כבוד היושב-ראש - - -

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה שתשרטט לי את ציר הזמן, מתי נכנס "פסק זמן" פעם ראשונה לארצות-הברית?

ציון בלס: "פסק זמן" נמצא בארצות-הברית – אני לא זוכר בדיוק את נקודת הזמן - - -

כרמל שאמה-הכהן: סדר גודל.

קריאה: יותר מחמש שנים.

ציון בלס: סדר גודל של מספר שנים, סדר גודל של שנתיים.

ציון בלס: עוד, ברשותך, נתון אחד שאולי ישפוך אור רגע על השיחה.

ציון בלס: תראו, אותם 10 מוצרים שאכן נמכרים במחירים זולים יותר לקמעונאי מתוך המחשבה העסקית אסטרטגית הזו שהצגתי פה – חברים, בואו נשים את זה בפרופורציות, כל המכירות של הדבר הזה עבור חברת "שטראוס" הינם בין שלושה לארבעה מיליון שקלים בשנה.

ציון בלס: חבר'ה, זה אפס נקודה אפס אפס אפס, לא יודע מה, מסך כל המכירות של "שטראוס".

ציון בלס: הדבר הזה הוא בטל בשישים במונחים של "שטראוס".

ציון בלס: יש לנו אמונה שאנחנו יכולים, מה שנקרא, לייצא ו"מציון תצא תורה" לדבר הזה.

ציון בלס: אולי אנחנו טועים ואנחנו, מה שנקרא, נקפל את המחשבה הזו בעתיד.

ציון בלס: אבל כל מה שרציתי להגיד הוא: חבר'ה, בואו ניכנס לפרופורציות.

ציון בלס: ה-10 מוצרים האלה מוכרים בין שלושה לארבעה מיליון שקלים בכל השוק, אני מדבר במונחים שנתיים.

ציון בלס: חבר'ה, המחזור של חברת "שטראוס" במדינת ישראל הוא מעל שלושה מיליארד שקלים אז רק תסתכלו רגע על הפרופורציות של הדברים.

לאה ורון: אתה זוכר מהם עשרת המוצרים?

ציון בלס: לא זוכר אותם בעל-פה אבל אני יכול להעביר.

לאה ורון: כמה, בנוסף ל"פסק זמן".

ציון בלס: "פסק זמן", "טוויסט", "טעמי", עוד מספר מוצרים.

כרמל שאמה-הכהן: אם אני שואל באופן כללי לגבי אחוז הרווח שלך בשוק הישראלי לעומת אחוז הרווח בשוק האמריקאי, אתה יכול לתת לי מספרים?

ציון בלס: תראה, מכיוון שאנחנו חברה ציבורית והמספרים שלנו מתפרסמים אז החיים שלי יחסית קלים, אפשר להסתכל בדוחות הכספיים שלנו.

ציון בלס: כל העולם של שוק הממתקים הוא מגזר בתוך הדוח הזה.

ציון בלס: כלומר, אנחנו לא מנסים להתחבא מאחורי כל מיני מספרים אחרים, אפשר לפתוח את הדוח ולראות.

ציון בלס: הרווח הנקי שלנו והמרווחים שלנו על עולם התוכן הזה הינו 7%, אני לא מגלה את אמריקה.

כרמל שאמה-הכהן: 7% בארץ?

ציון בלס: 7% בעסק הכולל.

ציון בלס: כשאתה מדבר על מונחים של ייצוא שהם בטלים בשישים, המשמעות של הדברים האלה – אין לה משמעות.

איל עופר: סליחה, יש לך 40% רווח גולמי.

ציון בלס: הרווח הגולמי שלנו לא מפורסם בדוחות, אני דיברתי על הרווח התפעולי שלנו.

ציון בלס: הדוחות גלויים לכל.

גליה שמילוביץ גרינגרד: אנחנו מצאנו את הרווח הגולמי – 38%.

גליה שמילוביץ גרינגרד: באחת השנים גם 43%.

כרמל שאמה-הכהן: זה באופן כללי, בכל הפעילות?

גליה שמילוביץ גרינגרד: זה לפני שמחלקים דיבידנדים ומשכורות גבוהות.

כרמל שאמה-הכהן: כן, ברור.

איל עופר: זה של ישראל.

איל עופר: לעומת זאת, בתחום הקפה אתם כן מבדילים בין הרווח בחו"ל ובין הרווח בישראל.

לאה ורון: אדוני לא ברשות דיבור, סליחה.

כרמל שאמה-הכהן: עוד לא הגענו לקפה.

ציון בלס: כבוד היושב-ראש, אני לא חושב שאנחנו בדיון על ניתוח הדוחות הכספיים של "שטראוס".

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא.

גליה שמילוביץ גרינגרד: חבל.

ציון בלס: התייחסתי לשאלה של רמת הרווח והרווחיות שלנו בקטגוריה של עולם הממתקים הכולל.

ציון בלס: היא גלויה בדוחות שלנו, היא כ-7% רווח נקי.

ציון בלס: לא, אני לא מגלה שום דבר שאיננו בתוך הדוחות.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, לך זה נראה סביר שהדברים ימשיכו להתנהל והישראלים יפגשו חלק מהמוצרים שלכם בחצי מחיר בשוק מחוץ-לארץ לעומת המחיר בארץ?

כרמל שאמה-הכהן: אתה מרגיש עם זה בנוח?

ציון בלס: אני רוצה להגיד שני דברים על הדבר הזה.

ציון בלס: אחד, המהותיות של המחזור שלנו בתוך מדינת ישראל אל מול הכמויות המאוד מאוד צנועות שאנחנו מייצאים.

ציון בלס: שניים, אני חוזר, 170 מתוך 180 המוצרים, ויש פה – כבוד היושב-ראש, העברנו את הנתונים – יש פה ים של נתונים שמראים שהמוצרים שלנו יקרים יותר מחוץ למדינת ישראל למעט אותם 10 מוצרים.

עמיר פרץ: כבוד היושב-ראש, אפשר שאלה בבקשה?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת עמיר פרץ, שאלה.

עמיר פרץ: האם ההחלטה שלך לקבוע מחיר בחו"ל קשורה למחיר של מוצר דומה שמיוצר בארצות-הברית או מגיע ממדינה אחרת לארצות-הברית?

ציון בלס: מן הסתם אנחנו מסתכלים על הדברים האלה.

עמיר פרץ: לא "מן הסתם", תענה לי במדויק.

עמיר פרץ: הרי מישהו עשה תמחור גם אם זה שקל או עשרה שקלים, לא משנה, מישהו עשה תמחור, גם אם זה מחיר חדירה, אתם עשיתם ודאי השוואה עם מוצר דומה.

עמיר פרץ: אני כך מניח, זה נראה לי דבר בסיסי.

ציון בלס: המימד הזה של המחירים הדומים הוא עוד אחד המימדים כדי לבצע את התמחור ואנחנו מסתכלים על הדברים האלה וקובעים את הדברים.

ציון בלס: אבל אני רוצה להדגיש את העניין הזה, באמת כדי להכניס את זה לפרופורציות וכדי שאם יורשה לי - - -

עמיר פרץ: לא, זה בסדר, עזוב.

עמיר פרץ: החלק המחזורי, הכול בסדר.

עמיר פרץ: אבל אותי מעניין דבר אחר, אני לא בא עכשיו לקנטר אותך או בציניות, לא.

ציון בלס: לא, חלילה, אני גם לא מרגיש ככה.

עמיר פרץ: כי אני בא לומר שאם זה המצב אז תעלה שאלה מאוד גדולה שיכול להיות שמוצרים דומים שנמכרים בארצות הברית יכולים להפיל פה את המחירים בסדרי גודל, לפי מה שאתה מתאר.

עמיר פרץ: כי אני המגן של עובדי שטראוס ואם בגלל שאתה מרוויח יותר מדי בסוף הם ישלמו את המחיר זאת בעיה מבחינתי.

ציון בלס: קודם כל, לכבוד הוא לנו שאתה מגן על עובדי "שטראוס".

עמיר פרץ: בסדר, בתנאי שזה לא הופך מצב שבו הכול מותר, יש גם, מה שנקרא, גבולות בכל דבר.

ציון בלס: אני רוצה לבוא ולהגיד, והתייחסתי לזה מקודם, חבר'ה, בטח ובטח שבקטגוריות האלה השוק פתוח לכל המוצרים, לכל המותגים, לכל החברות הבין-לאומיות.

ציון בלס: אני אגיד אפילו יותר מזה, אנחנו מזמינים אותם להתחרות בנו.

עמיר פרץ: אם הייתי אומר בקביעה שממתקים מסוג זה הרבה יותר זולים בארצות-הברית באופן כללי בלי קשר לתוכנית החדירה שלך, זה היה נכון לומר משפט כזה?

ציון בלס: אני חושב שבאופן כללי זה יהיה נכון, והתייחסתי לזה בדברי הפתיחה.

ציון בלס: באתי ואמרתי: רבותי, כל המוצרים מדינת ישראל וכל מוצרי המזון במדינת ישראל – התייחסתי לזה בהתחלה, בכל הסוגיות שלהערכתנו הן אלה שגורמות לדבר הזה, הסוגיות המבניות וכו' – אני לא אחזור על הדברים.

עמיר פרץ: אוקיי.

ציון בלס: ואולי משפט אחרון, כבוד היושב-ראש, אני חושב שהסוגיה היא מאוד מאוד כבדה, היא מאוד מאוד רצינית.

ציון בלס: אנחנו בטוחים שלנו יש את היכולת לתת את תרומתנו הצנועה לסוגית יוקר המחיה ויוקר המזון במדינת ישראל, אבל אני באמת פונה פה לכל הנוכחים בחדר, רבותי, אל תגלגלו את הסוגיה הזו לפתחה של חברת "שטראוס".

ציון בלס: זה משהו שהוא יותר גדול מחברת "שטראוס".

כרמל שאמה-הכהן: ברור לנו שזה לא מוגבל, המחאה לא מוגבלת רק לחברת "שטראוס", אנחנו רק רצינו ללמוד מקרה ספציפי לעומק כדי להבין איך לתקוף את כל הבעיה, אם קיימת באמת בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מג'אדלה, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אנחנו עדיין ב"שטראוס עלית" ואני מאוד הערכתי את התשובה שקיבלו האמהות, שאנחנו מוזילים את המחירים – זה לא מכוון?

עמיר פרץ: לא, זה נגד ערבים.

כרמל שאמה-הכהן: הוא מעדיף את הצפצופים מאשר נוזלים.

גאלב מג'אדלה: התשובה שמדיניות החדירה במחירים מוזלים לשווקים בארצות-הברית כדי לייצר מקומות עבודה כאן בארץ היא תשובה שמאוד מצאה חן בעיני, מאוד טובה.

גאלב מג'אדלה: נהניתי ממנה כי אני הרבה שנים עובד על יצירת מקומות עבודה.

גאלב מג'אדלה: והנה, אני מוצא ביישוב שלי הקטן, שני מוצרים - - -

כרמל שאמה-הכהן: איזה יישוב?

גאלב מג'אדלה: באקה אל-גרבייה.

גאלב מג'אדלה: במשקל, זה כפול מזה, אותו מוצר, זה בשקל, זה בחמישה שקלים, שניהם מיוצרים בטורקיה, אז אנחנו יוצרים מקומות עבודה בטורקיה?

גאלב מג'אדלה: שניהם מיוצרים בטורקיה.

גליה שמילוביץ גרינגרד: ל"שטראוס" יש 14,000 עובדים, רק 5,000 עובדים בישראל, כל השאר לא עובדים בישראל.

כרמל שאמה-הכהן: לא הבנתי מה הרעיון.

גאלב מג'אדלה: שני דברים.

גאלב מג'אדלה: קודם כל, מחיר – זה בשקל זה בחמישה, כאשר זה כפול מזה, למה זה בשני שקלים?

כרמל שאמה-הכהן: זה אותו מוצר בדיוק?

גאלב מג'אדלה: אותו דבר.

גאלב מג'אדלה: אני לא מבין בזה אבל מי שאוכל את זה מבין בזה.

כרמל שאמה-הכהן: תראה לי את זה רגע.

גאלב מג'אדלה: והדבר השני, שניהם מיוצרים בטורקיה.

גאלב מג'אדלה: אז אנחנו יוצרים מקומות עבודה בטורקיה או בישראל?

גאלב מג'אדלה: אי אפשר לקבל תשובה כזו, שאנחנו חודרים לשוק האמריקאי כדי לייצר מקומות עבודה בישראל, ואנחנו מייצרים את זה בטורקיה.

ציון בלס: אם יורשה לי להתייחס?

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מג'אדלה, איך זה אותו דבר?

כרמל שאמה-הכהן: זה מוצר של "עלית" וזה מוצר של חברת "solen".

גאלב מג'אדלה: תפתח ותאכל.

עמיר פרץ: אבל שניהם מיוצרים באותו בית חרושת.

כרמל שאמה-הכהן: באותו בית חרושת בטורקיה?

גאלב מג'אדלה: בטורקיה.

ציון בלס: חברים, אפשר להציג רגע את ההתייחסות שלי?

יפתח שקד: זה מכיוון שעלית יכולה לקחת חמישה - - -

עמיר פרץ: היה על זה אתמול תחקיר בערוץ 10.

גאלב מג'אדלה: זה עכשיו סקופ.

ציון בלס: כבוד היושב-ראש, הערה אחת ברשותך לנושא הספציפי הזה?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

ציון בלס: חברת "שטראוס" במדינת ישראל מוכרת למעלה משלושה מיליארד שקלים, היא משווקת כמעט 1,000 מוצרים.

ציון בלס: ישנם שלושה מוצרים שאינם מיוצרים בתוך גבולות מדינת ישראל, אכן זה אחד מהם, ויש את ההסבר למה זה לא מיוצר במדינת ישראל.

ציון בלס: כיוון שההשקעה הטכנולוגית שנדרשה לו היתה מאוד מאוד גדולה, רצינו לבדוק היתכנות של הדבר הזה בשוק הישראלי, ואם זה כך, אנחנו נקנה את קו הייצור, נשים את קו הייצור - - -

כרמל שאמה-הכהן: אבל איך חצי מוצר נמכר בחמישית מחיר?

כרמל שאמה-הכהן: בדרך כלל המוצר הגדול יותר אמור להיות זול יותר.

ציון בלס: אני התייחסתי לסוגיה למה הפריט הזה מיוצר מחוץ למדינת ישראל.

גאלב מג'אדלה: קח אותם, תבדוק את זה ותיתן לנו תשובה.

כרמל שאמה-הכהן: לא, למה זה מיוצר פחות מטריד כרגע.

כרמל שאמה-הכהן: איך זה אותו מוצר, חצי משקל, חמישית מחיר?

ציון בלס: מכיוון שאין לי כרגע את הנתונים אז אני לא רוצה להתייחס סתם בשליפה.

ציון בלס: אני אקח את הדברים, אבדוק אותם ואחזיר את התשובה.

כרמל שאמה-הכהן: לא ראית את זה אתמול בפרסום בטלויזיה?

כרמל שאמה-הכהן: אני לא ראיתי אבל אמרו לי שזה היה.

גאלב מג'אדלה: לא, לא, זה לא היה בטלויזיה.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא היה?

קריאות: היה, היה.

עמיר פרץ: דומה, דומה.

קריאה: היה ב"לילה כלכלי".

אבישי ברוורמן: היה אתמול.

גאלב מג'אדלה: זה על חשבוני.

ציון בלס: אני מבטיח לבדוק ולהחזיר לכם תשובה ספציפית.

גאלב מג'אדלה: אני לא אוכל את זה אומנם.

ציון בלס: זה מאוד טעים, אגב.

גאלב מג'אדלה: אחד כשר, אחד לא.

כרמל שאמה-הכהן: טוב, חבר הכנסת מג'אדלה, לך אין בעיה עם כשרות.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, שב.

כרמל שאמה-הכהן: כן, כבוד המנכ"ל.

ציון בלס: רק רציתי להגיד שמכלל המוצרים שלנו – 99 נקודה מה שזה לא יהיה – מיוצרים בתוך גבולות מדינת ישראל, בתוך המפעלים שלנו ואני באמת לא רוצה להיכנס לציונות הזו, כל המפעלים שלנו וכל העובדים שלנו, מעל 6,000 עובדים, רובם ככולם נמצאים בפריפריה וכו'.

ציון בלס: אנחנו בגאווה מייצרים את מקומות העבודה.

כרמל שאמה-הכהן: ממה שאני מבין ממך, ה"פסק זמן" ודומיו, המוצרים המוזלים בארצות-הברית, ימשיכו להימכר במחירים מוזלים?

ציון בלס: אנחנו נשקול את הדברים ונראה ונעשה חשיבה מחודשת על האסטרטגיה שלנו בארצות-הברית, אם היא מחזיקה מים מבחינה עסקית או לא.

כרמל שאמה-הכהן: זה דבר שפעם ראשונה אנחנו שומעים.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לך.

כרמל שאמה-הכהן: מי מחברי הכנסת מעוניין לדבר?

גאלב מג'אדלה: תן לעם, תן לעם.

גאלב מג'אדלה: זה מייצר חומר למחשבה.

כרמל שאמה-הכהן: רמי לוי, בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אם יורשה לי הערה לפני שרמי לוי מדבר כי אני צריך פשוט ללכת למקום אחר.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שבעקבות פערי המחירים בין מחירים דומים בארץ ובחו"ל אני מבקש מהיושב-ראש, אולי חברי ועדת הכלכלה, שיצטרפו אלי ללחץ על הממשלה, הצעת החוק שהגשתי להשוואת מחירים בתוך הארץ באותה רשת שיווק, לא ברשתות אחרות.

עמיר פרץ: לצערי, בוועדת השרים לחקיקה ההצבעה לא עברה, היה שם תיקו וזה עבר לממשלה.

עמיר פרץ: אז אני אשמח מאוד אם אדוני היושב-ראש יצרף את ההשפעה שלו כי אני חושב שזה גם מסר למה שגילינו עכשיו, בימים אלה.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

עמיר פרץ: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: כן, מר רמי לוי, בבקשה.

רמי לוי: קודם כל, טוב שיצא הדבר הזה, "פסק זמן", כשכולם פה צריכים לקחת פסק זמן.

רמי לוי: כי ברגע שניקח פסק זמן כולנו נחשוב ונבין שסך הכול מה שקורה היום הוא שמאוד קשה למעמד הביניים במדינת ישראל.

רמי לוי: זה לא רק ה"פסק זמן", ה"פסק זמן" כנראה נפל מהשמים - - -

קריאה: לא מהשמים, הוא ראה את ההפגנות.

רמי לוי: לא, כי כולם סביב זה.

רמי לוי: לא משנה, צריך לקחת פסק זמן ובאמת לטפל.

רמי לוי: אני באמת רוצה לפרגן לכל החבר'ה האלה - - -

יצחק וקנין: רמי לוי, מהשמים נופל רק מן.

רמי לוי: החבר'ה האלה של המחאה החברתית, אפשר לפרגן להם ולהגיד "כל הכבוד", אבל - - -

גליה שמילוביץ גרינגרד: תשמע מה שיש לנו להגיד על רשתות השיווק ואז תפרגן.

רמי לוי: בסדר גמור, זה גם כן טוב.

רמי לוי: אני בא ואומר שאם אנחנו לא נכוון נכון בסופו של דבר כל המחאה הזו לא תצליח.

רמי לוי: החבר'ה של המחאה עשו עבודה מצוינת, הדליקו את הגפרור, ובואו נטפל בעניין נכון.

רמי לוי: בסופו של דבר, אני חושב שמאוד מאוד קשה למעמד הביניים ולחלשים במדינת ישראל.

רמי לוי: אני רוצה לתת סתם דוגמה – וזה לא רק ה"פסק זמן", גם אם ה"פסק זמן" יימכר בשני שקלים, אנחנו רואים שלאנשים גם אין כסף לקנות "פסק זמן", לא משנה בכמה הוא יימכר.

רמי לוי: תסתכלו מה קורה, אני היום מילאתי סולר בבית שלי, ולי יש כסף - - -

כרמל שאמה-הכהן: מר לוי, זה לא הדיון עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: ברור לכולנו שהמצב לא פשוט במדינת ישראל, תאמין לי, ויהיו דיונים בנושא הזה בוועדת כלכלה בימים הקרובים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מדברים על התופעה של הבדלי מחירים על אותו מוצר בין ישראל לחו"ל על מוצרים ישראליים.

רמי לוי: מה שקורה הוא שכנראה "שטראוס" הבין שהצרכן בארצות-הברית הוא לא פרייאר והוא לא יכול למכור לו מוצר במחיר גבוה אז הוא צריך למכור לו את זה יותר בזול.

קריאה: ואנחנו פרייארים.

יפתח שקד: בדיוק זאת התשובה.

רמי לוי: זה גם חלק מהעניין אבל אני גם רוצה להגיד לכולם כדי שתבינו, זה לא חדש שיצרנים מוכרים במדינות אחרות יותר זול מאשר ארץ המוצא שלהן.

רמי לוי: זה לא חדש.

יצחק אלרוב: אבל זה חדש שהצרכן הישראלי כבר לא מוכן להיות פרייאר.

יצחק אלרוב: זה חדש.

רמי לוי: בסדר, אבל אני אומר שזה לא חדש.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, אתה לא רואה את זה כמחירי חדירה, אסטרטגיית חדירה של החברה?

רמי לוי: רגע, אני רוצה לסיים.

כרמל שאמה-הכהן: אני שואל אותו.

כרמל שאמה-הכהן: גברת פינקוס, את רוצה רשות הדיבור?

כרמל שאמה-הכהן: אני אשמח.

תמר פינקוס: אני אבקש אחר כך.

כרמל שאמה-הכהן: אז בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

רמי לוי: יש הרבה מדינות שגם אפילו נותנות מענקים לאותם יצרנים שייצאו ושימכרו את המוצרים שלהם יותר בזול.

רמי לוי: אבל אני חושב שהקטע הזה לא מה שצריך בסופו של דבר לעבוד – שזה יקל על מעמד הביניים ושבסופו של דבר זה יטיב אתו.

רמי לוי: כמו שציינתי, אם בארץ היצרנים הגדולים יבינו שהלקוחות הם לא פרייארים אז בסופו של דבר הם גם כן ימכרו את המוצרים שלהם בזול.

רמי לוי: כנראה שבארצות-הברית, אותו יצרן שמכר לו את זה, אמר: תשמע, אני אמכור את זה בחצי מחיר לארצות הברית, כי אם אני אמכור את זה במחיר יותר גבוה לא יקנו את זה.

רמי לוי: זה דבר אחד.

רמי לוי: אבל אם אנחנו באמת רוצים לטפל בעניין ושבאמת יהיה כסף לאנשים לקנות "פסק זמן", אז תן לי להגיד גם משהו בהקשר לנושא הזה.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אבל זה לא דיון רוחב.

כרמל שאמה-הכהן: זה ממש דיון על הנושא הספציפי הזה.

רמי לוי: בסדר, אבל זה חשוב.

כרמל שאמה-הכהן: אבל רמי, יש עוד אנשים שרוצים לדבר.

רמי לוי: אבל אם לא נטפל בדבר הזה, בסוף לא נשיג שום דבר.

רמי לוי: אז מה השגת?

רמי לוי: אז הוא יוריד את ה"פסק זמן" בשני שקלים, אבל זה לא יעזור.

כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה להגיד לנו שהסולר יקר והבנזין יקר.

כרמל שאמה-הכהן: נו באמת, רמי.

רמי לוי: אבל מעבר לזה אני רוצה להגיד לך כמה דברים.

רמי לוי: בסופו של דבר, אם לא ניקח את זה - - -

איל עופר: המחירים בארץ לא נקבעים על ידי עלויות, יש פה מונופולים ומונופולים קובעים את המחיר איך שהם רוצים.

רמי לוי: זה גם, ומי שמאשם בזה הוא גם הרגולטור שלא מפקח עליו.

איל עופר: אני מסכים אתך שגם הרגולטור צריך חיזוק ואנחנו, הצרכנים, מחזקים את הרגולטור.

רמי לוי: תן לי להגיד כמה דברים.

כרמל שאמה-הכהן: רמי, לסכם, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: נחזור אליך אם יישאר זמן, פשוט יש פה המון אנשים שביקשו לדבר.

רמי לוי: אם אתה לא רוצה שאני אגיד לך - - -

כרמל שאמה-הכהן: נראה לך שאני לא רוצה?

כרמל שאמה-הכהן: נתתי לך רשות דיבור ראשון, אני לא רוצה?

רמי לוי: אתה הכי רוצה, לא שאתה לא רוצה.

רמי לוי: קודם כל, אתה הכי רוצה.

רמי לוי: אבל אם לא נטפל בעיקר - - -

אבישי ברוורמן: נו, אז מה העיקר?

רמי לוי: אז בוא אני אגיד לך מה העיקר.

אבישי ברוורמן: נו, אז תגיד.

רמי לוי: לפני 5 שנים זוג צעיר היה משלם 2,000 שקל על משכנתא, היום הוא משלם 4,500 שקל.

רמי לוי: לפני 5 נשים זוג צעיר שהיה רוצה להשכיר את הדירה שלו היה משלם 2,000 שקל - - -

לאה ורון: מר לוי, זה לא הנושא של הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: מסבירים לך את זה.

רמי לוי: זה לא הנושא אבל בסופו של דבר אנחנו מגיעים לנושא הזה, שאפילו אם הוא ימכור את ה"פסק זמן" בשני שקלים, לא יהיה כסף - - -

כרמל שאמה-הכהן: ברור שה"פסק זמן" לא קובע את יוקר המחייה בישראל.

רמי לוי: נכון, אבל אני בא ואומר שהוא צריך להבין, גם "שטראוס" - - -

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לקחנו אותו בתור מקרה מבחן לכוח הצרכני של אזרחי מדינת ישראל לעומת הכוח הצרכני והיחס של החברות לגבי אותם מוצרים בארצות-הברית ובמדינות אחרות.

כרמל שאמה-הכהן: זו הדוגמה, זה המקרה שרצינו לבחון.

כרמל שאמה-הכהן: זה שברור לנו שיוקר המחיה פה הוא על גבול המטורף, אתה כבר לא צריך לשכנע.

כרמל שאמה-הכהן: זה נשמע באולם הזה פעם אחר פעם.

רמי לוי: כולנו יודעים שאם מוכרים "פסק זמן" במקום מסוים 6.30 – והוא לא קרא לילד בשמו – ויש מקום ב-3.90, עדיין גם ב-3.90 זה יקר, ויקר מאוד, כי ראינו שבארצות-הברית מוכרים את זה בחצי מחיר.

רמי לוי: בסופו של דבר, אם הרגולטור לא ידאג שתהיה פה תחרות אמיתית ושלא יהיו פה כל מיני – לא שאני מאשים פה מישהו בקרטלים – ושיפקח, שתהיה באמת תחרות, אז זה לא יגיע לנקודה הזאת.

רמי לוי: אבל יש מעבר לנושא הזה.

רמי לוי: יש פה דברים שבסופו של דבר כל החדר הזה, מעבר לנושא ה"פסק זמן", צריכים לעשות חשבון איך לטפל בעיקר.

כרמל שאמה-הכהן: תודה, רמי.

כרמל שאמה-הכהן: רובי גינל, בבקשה.

רובי גינל: קודם כל, אני מבקש להתנצל ולהסביר את העובדה שבמצגת התאחדות התעשיינים הכותרת היא "ישראל יקרה לנו".

גליה שמילוביץ גרינגרד: שימוש בלוגו של "ישראל יקרה לנו".

רובי גינל: שימוש בלוגו של "ישראל יקרה לנו".

רובי גינל: ניגשה אלי עורכת הדין והסברתי לה שגם התאחדות התעשיינים מצטרפת למחאת "ישראל יקרה לנו", כי גם למגזר העסקי בישראל וגם לתעשיינים בישראל יקר לייצר בישראל.

רובי גינל: כפי שאמר ציון וכפי שאמר רמי, יקר לנו כל ההוצאות מסביב ולכן גם מחירי המוצרים בסופו של דבר יקרים.

איל עופר: אבל אתם פוגעים בבסיס של כל עם ישראל.

רובי גינל: אדוני, אתה לא ברשות דיבור.

רובי גינל: תמתין בסבלנות.

איל עופר: את הלוגו שלנו אתם לקחתם.

רובי גינל: אתה תמתין בסבלנות.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, זה לא המקום לוויכוחי זכויות יוצרים.

כרמל שאמה-הכהן: תגידו לי, מה אתם עושים?

רובי גינל: זה לא זכויות יוצרים, זה לא - - -

איל עופר: הנקודה היא שהתעשיינים מציגים את זה כאילו שהם עבור עם ישראל אבל הם פוגעים ברוב עם ישראל.

איל עופר: זאת הבעיה.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להבין, אדוני נרשם לזכות דיבור?

כרמל שאמה-הכהן: אז הוא ידבר רק כשהוא יקבל רשות דיבור, בבקשה, אחרת נדלג עליו.

רובי גינל: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

לאה ורון: אי אפשר לומר על התעשייה בישראל שהם פוגעים בישראל, עם כל הכבוד?

כרמל שאמה-הכהן: לא, התעשייה בישראל תורמת למדינת ישראל.

רובי גינל: גם המוצרים המיוצרים בישראל וגם המוצרים המיובאים בישראל יקרים משמעותית מהמחיר שלהם בחו"ל.

רובי גינל: הסיבה לכך, כפי שאמר ציון ואולי אני אסביר, היא המבנה שבו פועלת התעשייה בישראל.

רובי גינל: התעשייה בישראל משלמת הרבה יותר יקר על מחיר המים, על מחיר החשמל, על מחיר הדלק, על מחיר הסולר.

גליה שמילוביץ גרינגרד: יותר יקר מחו"ל?

כרמל שאמה-הכהן: לא, סליחה, זה אותו עניין שכבר דיברנו עליו.

כרמל שאמה-הכהן: המים ב"פסק זמן" אותם מים, החשמל ב"פסק זמן" בארצות הברית אותו חשמל.

רובי גינל: אני מדבר על מחירי מוצרים באופן כללי.

כרמל שאמה-הכהן: אם אתה רוצה דיון על הקשיים של התעשייה הישראלית, זה דיון אחר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מדברים נקודתית על המבנה של פער בין מחיר מוצר ישראלי בישראל לבין בחו"ל.

רובי גינל: מה שאנחנו באים ואומרים – מאחר והנקודה הזאת ברורה, שיותר יקר לייצר בישראל – אין לתעשייה הישראלית ברירה אלא למכור בצורה יותר יקרה מישראל, למעט מחירים שבהם מוכרת מעדיפה להוזיל קבוצה מסוימת של מחירים כדי להגדיל את הייצוא, ואנחנו שואפים להגדיל את הייצוא.

רובי גינל: הייבוא של מזון בישראל גדול ב-150% מהייצוא של מזון מישראל.

רובי גינל: אנחנו רוצים שהתעשייה תגדל והיא יכולה לגדול רק כלפי חוץ.

רובי גינל: עושה רושם שהמחאה הזאת פשוט התבלבלה.

רובי גינל: העובדה שאנחנו משקיעים כל כך הרבה משאבים ב"פסק זמן" כאשר כל הסביבה העסקית בישראל יותר יקרה מהסביבה העסקית בחו"ל, מעידה על כך שהמחאה התבלבלה.

רובי גינל: ונוח למקבלי ההחלטות לעמוד מאחורי מארגני המחאה הנכבדים האלה ומאחורי ה"פסק זמן", ולא להתמודד עם מחיר המים ולא להתמודד עם מחיר הדלק, כפי שאתה הצפת ביומיים האחרונים.

רובי גינל: מאחר ולנו אין ברירה אלא להמשיך ולעבוד תחת התנאים האלה, אנחנו מבקשים מכם לקחת את המושכות, חברי הכנסת, להציף את העובדה שיקר לייצר בישראל ולטפל בזה באמצעות חקיקה מהסוג של - - -

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת וקנין, הערה.

יצחק וקנין: אני רוצה להעיר רק הערה.

יצחק וקנין: אני אולי מקבל את מה שאתה אומר, אבל אתה סותר את עצמך בחלק מהדברים ואני אגיד לך למה.

יצחק וקנין: כי עובדה שכאשר המחאה הזאת התחילה בקוטג' הורידו את זה ב-20%, ביותר, ב-30% אפילו.

יצחק וקנין: אז מאי נפשך להגיד את מה שאתה אומר?

יצחק וקנין: המחאה הזאת עשתה את שלה, איפה הפער הזה?

יצחק וקנין: מאיפה לקחו את הפער בין ההורדה – הרי בכל זאת היה אפשר להוריד.

גליה שמילוביץ גרינגרד: משכורות הבכירים.

רובי גינל: אני אענה.

רובי גינל: באופן כללי, בלי להתייחס למוצר זה או אחר - - -

יצחק וקנין: נתתי דוגמה.

רובי גינל: אני מסכים איתך, אני מקבל את הדוגמה הזאת.

רובי גינל: יכול להיות שיש מוצרים נקודתיים שהחברה יכולה להוזיל עד לרמה של מחירי הפסד, אבל ברגע שחברות כמו "שטראוס" וקוטג' יוזילו את המחירים עד לרמה של מחירי הפסד כדי ליישר את התעריפים, את מחירי המוצרים בישראל, למרות שיוקר הייצור הוא הרבה יותר יקר, חברות קטנות רבות לא יוכלו לעמוד במחירים האלה.

רובי גינל: "שטראוס" יכולה להוזיל נקודתית את מחירו את ה"פסק זמן", אבל אותו יצרן שמתחרה בהם ומייצר בכפרים ערביים או במקומות אחרים מוצר שמתחרה ב"פסק זמן", לא יוכל לעמוד במחירים האלה.

רובי גינל: מה שיקרה הוא שיישארו חברות גדולות בלבד שימכרו במחירים שהם קרובים למחירי הפסד, לא תהיה תחרות ובטווח הרחוק יוקר המחירים רק ייפגע.

רובי גינל: לכן, מה שאנחנו אומרים, לא צריך ללחוץ על מחיר זה או אחר.

רובי גינל: כפי שרמי לוי אמר, גם אם נצא מהדיון הזה ומחיריהם של כל חטיפי השוקולד בישראל ירד ב-50%, יוקר המחיה לא ייפתר.

רובי גינל: אנחנו מרססים יתושים בזמן שהביצה של יוקר המחיה פה טובענית ואנחנו הולכים ושוקעים בה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לחזור רק בשאלה בקשר לדבר הבא למנכ"ל "שטראוס".

כרמל שאמה-הכהן: ראיתי פרסום, אם אני לא טועה בעיתון "The Marker", העורך השוואה בין מגמת המחירים בחטיפי שוקולד בייצור מקומי לבין חטיפי שוקולד מיובאים.

כרמל שאמה-הכהן: דווקא במיובאים ראינו בחלקם ירידות מחירים בשנתיים או שלוש שנים האחרונות, והמקומיים כולם במגמת עלייה.

כרמל שאמה-הכהן: אל"ף, האם הנתונים האלה שפורסמו הם נכונים למיטב ידעתך?

כרמל שאמה-הכהן: בי"ת, איך אתה מסביר את המגמה ההפוכה הזאת?

ציון בלס: אני רוצה להתייחס בשני דברים לעניין הזה.

ציון בלס: אחד, אני לא ראיתי את הדף הזה אבל אני מבטיח לראות אותו וללמוד אותו.

ציון בלס: שניים, אני רוצה לבוא ולהגיד שעליית המחירים של החטיפים שלנו בארבע השנים האחרונות, משנת 2008 – ויש לנו סימוכין, אם אחרי זה כבוד היושב-ראש ירצה לראות את זה – נמוכה משמעותית, אבל מאוד משמעותית, ביחס לעליית תשומות חומרי הגלם ותשומות הייצור.

ציון בלס: ולכן, בעניין הזה אני לא יודע להתייחס כרגע ל-benchmark, אגב הוא נראה לי קצת בעייתי אבל מכיוון שאני לא מכיר אותו לפרטיו אני לא רוצה להתייחס אליו, לסוגיה שאתה אמרת.

ציון בלס: אני רק יכול להגיד שהחטיפים שלנו, מ-2008 ועד היום - - -

כרמל שאמה-הכהן: אבל אם זה נכון, אם הנתונים נכונים – זה רלוונטי?

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, אם מוצרי שוקולד מקבילים שמיובאים מחו"ל מראים על מגמה ברורה של ירידת מחיר בשנתיים או שלוש שנים האחרונות, ומנגד מוצרי שוקולד שמיוצרים בשוק הישראלי מתייקרים, צריך להיות הסבר למגמות ההפוכות.

ציון בלס: אפשר לקחת את זה לכל מיני צדדים של הסבר.

ציון בלס: אפשר לקחת את זה לצדדים של הסבר למשל שהמותגים הבין-לאומיים שנכנסים מורידים מחיר כדי לקחת נתחי שוק וכו', זה הסבר אחד.

ציון בלס: אפשר לקחת את זה - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, נתחי השוק שלהם דווקא – עוד נתון פה אומר שנתחי השוק שלהם יורדים, וזה אולי המאבק על המדף, אני לא יודע.

ציון בלס: לצערי, נתחי השוק של חברת "שטראוס", גם בחטיפים וגם בקטגוריות אחרות, נשחקים ב-5 שנים האחרונות מאוד מאוד משמעותית.

ציון בלס: אנחנו איבדנו, שזה אולי המקום לשים את הנתון הזה, אנחנו לא כאלה גאים בו, אבל אנחנו איבדנו 5% מנתח השוק בשנים האחרונות לטובת אותם מותגים בין-לאומיים שחדרו לשוק הישראלי ומייצרים פה תחרות מאוד מאוד אגרסיבית, לצד המותגים הפרטיים של רשתות השיווק ויש ים כאלה.

רמי לוי: תוריד את המחירים אז כנראה תעלה במכירות.

כרמל שאמה-הכהן: אייל עופר, "ישראל יקרה לנו", בבקשה.

איל עופר: כבוד היושב-ראש, אני קודם כל רוצה להגיד שזאת אינה מחאת השוקולד, זו אותה מחאה שפרצה בקיץ, שאחרי 7 שנים של עליות מחירים הביאו אותנו למחירי המזון היקרים בעולם.

איל עופר: כשאני התייחסתי קודם ואמרתי שהתעשיינים שיושבים כאן, אליהם אני מדבר, פוגעים בעם ישראל, הם פוגעים גם בתעשיינים שלא נמצאים כאן, בתעשיית ההיי-טק.

איל עופר: אני בא מתעשיית ההיי-טק.

איל עופר: כשהתעשיינים שכאן מעלים מחירים הם גורמים בעצם לכך שכל הרווחיות של תעשיית ההיי-טק, שהיא המנוע האמיתי של מדינת ישראל, נפגמת, בגלל שתעשייני ההיי-טק נאלצים לשלם משכורות יותר גבוהות בגלל כל העלויות שאותם מרוויחים החבורה שיושבת פה.

צביקה גולדשטיין: אתם רוצים כלכלה חדשה, אדוני.

איל עופר: סלח לי, אני לא.

איל עופר: אתם פוגעים, אתם החלק שמנצל את זה שבמדינת ישראל אין תחרות, אתם מונופול.

איל עופר: קודם כל, אתה דיברת, אדון בלס, על חומרי גלם, אז חומרי הגלם בעולם בשנה האחרונה הוזלו משמעותית.

איל עופר: שנית, אני רוצה לדבר שנייה אחת לפני שאנחנו נתחיל במצגת, מאחר שהוזכר כאן עניין העובדים אני רוצה גם כן להציע לך פרק קטן בכלכלה שאותו אמר אדון רמי לוי לפני שנייה.

איל עופר: כאשר אתה תוריד מחירים הביקוש למוצרים שלך יגדל ואתה תוכל להעסיק יותר עובדים.

איל עופר: מה שקורה היום זה שאתם בעצם מתנהלים גם בארץ וגם בחו"ל, ויושב כאן פרופ' לכלכלה שמבין הרבה יותר ממני, בתור מה שקוראים "מונופול מפלה".

איל עופר: מונופול מפלה מצליח לנכס לעצמו את כל השטח שמתחת לעקומת הביקוש על-ידי זה שהוא מוכר במחירים שונים לקהלים שונים כי הוא יכול לעשות את זה במדינת ישראל וגם בתתי שווקים במדינת ישראל, בגלל שיש לו שליטה על שוק של "מהדרין" לחוד, ושוק לחילונים לחוד ובארצות-הברית הוא מוכר במחירים התחרותיים שם ולעומת זאת פה הוא מוכר במחירים אחרים.

איל עופר: זאת היא הבעיה הגדולה שנמצאת היום בתעשיית המזון בישראל.

איל עופר: אנחנו רוצים לבקש היום מהכנסת להתייחס לשלוש נקודות כדי לשנות את כל המשוואה שקשורה לתעשיית המזון בישראל.

איל עופר: דבר ראשון, אנחנו צריכים להבין שהמחירים כאן, כבר ב-2006, היו גבוהים בהרבה מהעולם.

איל עופר: כבר אז כל משפחה ישראלית שילמה בממוצע 600 שקל יותר מכל משפחה אחרת ב-OECD.

איל עופר: מאז המצב נהיה עוד יותר גרוע, הפער שלנו ביחס ל-OECD גדל.

איל עופר: היום כל משפחה משלמת כ-800 שקל יותר יחסית למשפחה ב-OECD, זה אומר 10,000 שקל למשפחה בשנה, כאשר בישראל יש קרוב לשני מיליון בתי אב.

איל עופר: מדובר כאן על 20 מיליארד שקל שהולכים מהכיסים של משפחות בעם ישראל אל כיסי אותם תעשיינים ומשווקים, זה מתחלק ביניהם, שהם כל תעשיית המזון, מה שאנחנו קוראים "קרטל המזון".

כרמל שאמה-הכהן: מר עופר, אולי גם אתה תתמקד בנושא?

איל עופר: אני מתמקד בשלוש נקודות.

כרמל שאמה-הכהן: מה ההסבר שלך למחיר הזול בארצות-הברית?

איל עופר: תחרותיות.

איל עופר: במילה אחת.

איל עופר: אני מסתכל על דוחות "שטראוס" - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא חדירה, אתה לא מקבל את ההסבר הזה?

איל עופר: אני לא מקבל את הסבר החדירה.

איל עופר: אני מסתכל על דוחות "שטראוס" על תחום הקפה, יש לי את פה לפני, הנה, בבקשה.

איל עופר: מגזר הקפה הוא המגזר היחידי שבו הם עושים את ה-brake down בין ישראל לבין מגזר הקפה הבין-לאומי.

איל עופר: אחוז הרווח בישראל של מגזר הקפה של "שטראוס" בשנת 2011 הוא 12.2%, בשנת 2010 15.8%.

רובי גינל: תפעולי?

איל עופר: מגזר קפה, תפעולי.

רובי גינל: "נסטלה" עושה 18% רווח.

איל עופר: שנייה אחת.

איל עופר: מגזר הקפה הבין-לאומי אצל "שטראוס" הוא 5%, 5.5%, חצי מהבין-לאומי.

איל עופר: החברה הזו פשוט התרגלה – שוב, מי שירצה הסברים בכלכלה אני בטוח שכולם יכולים ללמוד – הם התרגלו שהם בתור מונופול נמצאים בקצה של עקומת הביקוש.

איל עופר: בנקודה של מקסימום רווח.

איל עופר: הם לא רוצים לזוז משם לא ימינה ולא שמאלה כי זה נוח להם, כי זה מקסימום הרווח שלהם.

איל עופר: ובנקודה הזו, דרך אגב - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה התרופות למצב הזה?

איל עופר: בנקודה הזאת הם לא מייצרים הרבה ואין ביקוש לידיים עובדות.

איל עופר: זאת אומרת, כל הסיפורים של "שטראוס" שאנחנו דואגים לעובדים שלנו - - -

כרמל שאמה-הכהן: הבנו את הנקודה, מה התרופות למצב?

איל עופר: ישנן 3 תרופות.

איל עופר: אחת, אני חושב שהכנסת צריכה למדוד את הכול, להציב יעד ולמדוד.

איל עופר: היעד שאנחנו מציעים הוא החזרת מחירי המזון - - -

כרמל שאמה-הכהן: זה עדיין לא תרופה, זו מטרה.

איל עופר: זו מטרה, קודם כל מטרה ואחר כך התרופות.

איל עופר: החזרת מחירי המזון לרמתם ב-2006.

איל עופר: כל פעולה של הכנסת והממשלה חייבת להימדד על פי כמה אנחנו מתקרבים לזה שהמחירים יחזרו אחורה, למה שהם היו ב-2006.

איל עופר: אנחנו מציעים שתי נקודות עיקריות כדי להשיג את המטרה הזאת, דבר ראשון, דרושה התערבות של הרגולטור בתחום המזון.

איל עופר: יושב כאן רמי לוי, שהוא משווק שאנחנו מאוד אוהבים אותו, ויש גם משווקים אחרים, ויושבים כאן גם האנשים מ"שטראוס" ואנחנו כל הזמן שומעים מהם את אותו הדבר, זה אומר הקמעוני אשם וזה אומר היצרן אשם.

איל עופר: אז אני רוצה להגיד לכם, אני, בתור הצרכן, ממש לא מעניין אותי מי אשם.

כרמל שאמה-הכהן: איל, יש לך בדיוק דקה לתת לי את התרופות.

איל עופר: דקה תספיק לי בהחלט.

איל עופר: אנחנו דורשים שכל הסכמי הסחר הכתובים והבלתי כתובים יחשפו בפני הרגולטור כדי שאנחנו נדע באמת כמה משלמים.

איל עופר: אנחנו יודעים שיש שם כל מיני הסכמים על בונוסים וכל מיני הנחות, בשווקים מסוימים אתם מוכרים כך ובשווקים מסוימים אחרת.

איל עופר: אנחנו דורשים שהרגולטור ייחשף.

יצחק וקנין: יעדים, זה נקרא יעדים.

איל עופר: נכון, יעדים, בדיוק.

איל עופר: אז אנחנו דורשים שזה ייחשף.

כרמל שאמה-הכהן: תרופה שנייה?

איל עופר: נקודה אחרונה, חצי דקה.

איל עופר: "ישראל יקרה לנו" דורשת שבכל ענף מזון שבו יש שליטה של מישהו מעל 15% הרגולטור ידאג לכך שיהיו 6 או 7 שחקנים, כל אחד פחות מ-15%, כמו שעשו בשוק הסלולר.

איל עופר: אם יהיה צורך להוסיף שחקנים – להוסיף שחקנים.

איל עופר: ובתור מוצא אחרון - - -

כרמל שאמה-הכהן: איך אפשר להוסיף שחקן בשוק השוקולד?

איל עופר: קודם כל, תראה - - -

כרמל שאמה-הכהן: רגע, סליחה, תלמד גם להקשיב.

איל עופר: כן, סליחה.

כרמל שאמה-הכהן: בניגוד לשוק הסלולר שהיה צריך זיכיונות או עכשיו למפעיל וירטואלי, היית צריך לפתוח אופציות לכניסת שחקנים חדשים, זה היה שוק סגור.

כרמל שאמה-הכהן: לשוק השוקולד תביא עוד 100 מפעלים, אנחנו נברך.

כרמל שאמה-הכהן: איך מביאים אותם?

כרמל שאמה-הכהן: תסביר לי.

איל עופר: דבר ראשון, יש את היצרנים האלה וועדת קדמי וגם פניה שלנו אל לממונה על ההגבלים העסקיים היא להקצות מקום על המדף ליצרנים הקטנים.

איל עופר: חייבים לעשות את הדברים האלה.

תמר פינקוס: אני אסביר על זה.

איל עופר: אבל בנוסף, במידה וזה לא יעזור, חייבים לפרק את המונופולים בענפים מסוימים.

איל עופר: אין ברירה.

איל עופר: תהיה חייבת להיות פה בסופו של דבר – אם כל התרופות האחרות לא יעבדו חייבים לפרק את המונופולים ענף ענף.

איל עופר: יש בדוח קדמי חלוקה לענפים, למשל חטיפים, למשל מוצרי חלב, למשל מעדנים, וכל תחום כזה - - -

כרמל שאמה-הכהן: אבל פרק ה ריכוזיות עוד לא הוגש במסגרת קדמי.

גליה שמילוביץ גרינגרד: כבר נעשה פירוק של מונופולים.

תמר פינקוס: עוד לא הוגש ואני הייתי רוצה להגיד שתי מילים.

כרמל שאמה-הכהן: גברת פינקוס, שנייה.

איל עופר: אני מסיים.

איל עופר: פירוק של מונופולים כאמצעי אחרון אבל להבטיח שבכל ענף יהיו 6-7 שחקנים.

כרמל שאמה-הכהן: הבנתי.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברוורמן, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אני אקצר כי אני חייב לצאת לישיבת הסיעה.

אבישי ברוורמן: במקרה הדוקטורט שלי ב-76' היה על תורה של תחרות מונופוליסטית בתנאי אינפורמציה לא מלאה.

אבישי ברוורמן: אני מוכרח להגיד שלושה דברים.

אבישי ברוורמן: אל"ף, יש לי כבוד רב לתעשייה הישראלית, אני גם מעריך את הפעולה של חברת "שטראוס", אבל אני חושב שהבעיה במדינת ישראל, ואני חשבתי עד שהתחלתי לראות את הנתונים, היא לא רק השאלה של מס הערך המוסף.

אבישי ברוורמן: אין לי ספק שבישראל היום יש לנו – הבעיה מבנית, מר בלס, מבנה זה מבנה השוק והשוק בחלק גדול מהענפים הוא לא שוק תחרותי.

אבישי ברוורמן: אני גם דיברתי וכתבתי לגבי ועדת הריכוזית בנושא של החיבור של אשראי לבין החיבור של שחקן ריאלי, ולמשל הטעות של ועדת הריכוזיות בנושא הזה היתה שהיא הגבילה שמי שמייצר או שיש לו אשראי בישראל של 6 מיליארד, יכול להתחבר עם מממן פיננסי.

אבישי ברוורמן: אבל ישנם ענפים, כמו בענף המזון או במקומות אחרים, שבהם אדם יכול להיות שחקן מוביל עם כמה מיליארד והוא שולט בשוק.

אבישי ברוורמן: לכן הבעיה התחרותית לא תיפתר פה היום.

אבישי ברוורמן: לכן, לגבי ה"פסק זמן" אני מסכים עם מר בלס.

אבישי ברוורמן: "פסק זמן" זה אפיזודה, זה קוריוז כי זה נורא נחמד.

אבישי ברוורמן: זו לא השאלה הזאת.

גליה שמילוביץ גרינגרד: גם אנחנו מסכימים.

אבישי ברוורמן: השאלה האמיתית נובעת משני דברים שצריכים לקחת אותם על פני זמן.

אבישי ברוורמן: אחת – שאמר את זה מר לוי – ההכנסה של חלק מהציבור במדינת ישראל מאוד נמוכה.

אבישי ברוורמן: זו המדינה האי שוויונית ביותר, להוציא את ארצות הברית, במערב.

אבישי ברוורמן: אבל כשלוקחים בחשבון את מחירי המזון היום שבמיאמי, ניו-יורק וושינגטון מחירי המזון והמחירים הבסיסיים הרבה יותר זולים מאשר בתל-אביב, באר-שבע וירושלים.

אבישי ברוורמן: לכן שני הדברים המרכזיים, ואדוני, יש לך עבודה פה, בוועדת הכלכלה, איך להתחיל לבחון עם נתונים, עם שיחות, לא רק עם סיסמאות, מה קורה מבחינת התחרות, מה קורה מבחינת הרווחיות.

אבישי ברוורמן: ולכן פה ישנה הבעיה של הרגולטור כי בעצם התפקוד של הרגולטור בישראל – למשל לא היה תפקוד של רגולטור בכלל בנושא שוק ההון.

אבישי ברוורמן: לא היה רגולטור, היו ארבעה פקידים ולכן אנחנו רואים את כל הבלגן ממילא שקרה שם עם כל הדברים.

אבישי ברוורמן: כאן, אם אנחנו באים למען תעשייני ישראל, עובדי ישראל וצרכני ישראל, יש לך היום הזדמנות היסטורית לקחת את הנושא הזה, להיכנס לבדוק ענף ענף.

אבישי ברוורמן: לא כל דבר עושים במכה, זבנג וגמרנו, צריך לעשות את זה בתבונה.

אבישי ברוורמן: אבל חלק מהמחירים הגבוהים כאן הם לא רק בגלל מס ערך מוסף, הם בגלל בעיית התחרותיות ולכן, הזמן קצר והמלאכה מרובה.

אבישי ברוורמן: אפשר לקחת פסק זמן אבל בעל הבית דוחק.

יצחק וקנין: בעל הבית והפועלים עצלים.

אבישי ברוורמן: אני חייב לעזוב לישיבת סיעת העבודה, אני מתנצל.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: גברת פינקוס, בבקשה.

תמר פינקוס: הפרק של הריכוזיות על-ידי ועדת קדמי אכן לא הוגש וצר לי שנציג של הממונה על ההגבלים העסקיים, אלא אם כן אני לא רואה, לא יושב כאן היום משום שאכן כדאי היה שגם הוא ישמע וייתן את דעתו וישיב לעניין של המונופול של "שטראוס", כן או לא, לגבי - - -

כרמל שאמה-הכהן: "שטראוס" מוגדר כמונופול?

תמר פינקוס: לגבי מחיר ולגבי ממתקים, ולכן חשוב היה שהוא יהיה כאן ובוודאי לו יש כל מיני תשובות.

לאה ורון: נציגי הרשות להגבלים עסקיים הוזמנו ונרשמו שני נציגים.

תמר פינקוס: אז הם בוודאי ישיבו לטענות.

תמר פינקוס: אשר לחלק מן ההחלטות שהתקבלו בוועדת קדמי דווקא בנקודה הזאת, גם בוועדת קדמי היו ערים לעובדה שהיצרנים הקטנים נדחקים הצידה.

תמר פינקוס: הצרכן לא יודע עליהם.

תמר פינקוס: יש הסכמים כאלה ואחרים שנבחנים על-ידי הממונה על ההגבלים העסקיים בין הספקים, בין הסוכנים, בין היצרנים.

תמר פינקוס: אחת ההמלצות בוועדת קדמי היא לחייב את כל הרשתות לפנות מדפים ליצרנים הקטנים, לא איפשהו למעלה שאיש לא יוכל להגיע אליהם אלא מדפים באופן מוצהר.

תמר פינקוס: אי חשיפת מדפים ליצרנים קטנים תהווה הטעייה על פי חוק הגנת הצרכן שייאכף על ידנו במובן שזה אי מסירת מידע במעשה או במחדל כלפי הצרכן, שהוא יידע איפה היצרנים הקטנים, מה המחיר שלהם ושהוא יוכל להחליט אם הוא רוצה לקנות.

כרמל שאמה-הכהן: האם נכון לקבוע איסור על הצבת סדרנים מטעם החברות?

תמר פינקוס: העניין של הצבת סדרנים מטעם החברות נבחן על-ידי הממונה על ההגבלים העסקיים, הוא נתן את דעתו.

תמר פינקוס: זה לא משהו שהוא במנדט של חוק הגנת הצרכן וגם לי אין שום סמכות להתערב בזה.

תמר פינקוס: הדבר הזה נבחן בנתונים כלליים ואם יש - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא מבחינת סמכות, מבחינת המהות.

כרמל שאמה-הכהן: לדעתך, נכון לשנות את המצב הזה?

תמר פינקוס: אני לא רוצה להביע את דעתי כי אני פחות מדי ידענית בנושא.

תמר פינקוס: יושבים כאן אנשים של ההגבלים העסקיים, הם ממש דנו בעניין של הסדרנים מטעם החברות, מה מותר להם, איך זה יוגבל.

כרמל שאמה-הכהן: מי הנציג שיכול לענות מטעם ההגבלים העסקיים?

כרמל שאמה-הכהן: בואי, בבקשה.

תמר פינקוס: אני רק רוצה להגיד עוד מילה אחת.

תמר פינקוס: לצערי, אני מבקרת ברשתות המזון השונות כצרכן ואף כי קיימת היום חובה, אם כי היא עדיין כסנקציה אזרחית, היא עכשיו בהליכים כדי להפוך את זה לסנקציה פלילית, של הצבת מחיר ל-100 גרם.

תמר פינקוס: אני מוכרחה להגיד שאני, ועכשיו אני אומרת את זה כממונה על הרשות, לא רואה את זה בהרבה מאוד מוצרים.

תמר פינקוס: אני לא רואה את זה בממתקים בכלל.

תמר פינקוס: חלק מהאפשרויות להילחם ביוקר המחיה ולתת תחרות אמיתית זו הצבה של מחיר ל-100 גרם, ביחד עם פתיחת מדפים ליצרנים קטנים שהם זולים יותר, תיתן את המידע לצרכן ותיתן לו את החופש המושכל להחליט אם הוא קונה מחברה כזאת או מחברה אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: רק הערה, בבקשה.

גליה שמילוביץ גרינגרד: הערה קטנה.

גליה שמילוביץ גרינגרד: אפרופו טורקיה והוופלים מטורקיה, בטורקיה בשנות ה-80, כשהיה משבר כלכלי והמשק שם נוהל על ידי מספר מונופולים, מה שעשו היה שהממשלה נתנה הוראה לפרסם על כל מוצר גם את המחיר שיצרן מוכר בו לספק וגם את המחיר שהספק מוכר בו, והיתה שליטה על הפער הזה, היה פיקוח על הפער הזה.

גליה שמילוביץ גרינגרד: כשיש לך מדינה שנשלטת על ידי מונופולים ואי אפשר להוריד מחירים, והם רק יעלו, זאת אחת הדרכים ואחד הכלים להיכנס בזה.

תמר פינקוס: אני רוצה רק לסיים.

תמר פינקוס: אני גם חולקת על העמדה הזאת, גם הדבר הזה נבחן בוועדת קדמי.

תמר פינקוס: זה גם פוגע בסודות מסחריים, היה על זה פרק שלם, זה פוגע בסודות מסחריים.

גליה שמילוביץ גרינגרד: הגיע הזמן לפגוע בהם קצת.

גליה שמילוביץ גרינגרד: מה לעשות?

תמר פינקוס: לא, את טועה, את ממש טועה.

תמר פינקוס: השאלות האלה נבחנו מכל ההיבטים ולא תמיד המחיר שנמכר בין הספק ליצרן או הספק לקמעונאי – אל"ף, לא חייבים לגלות אותו, וזה יכול ליצור קרטלים מפני שכל אחד יידע מה קורה - - -

כרמל שאמה-הכהן: הבנתי, אוקיי.

תמר פינקוס: ולכן הנושא הזה ירד וזה לא יתמלא.

תמר פינקוס: אבל כל הדברים האחרים שכן ניתנו כוח לצרכן, את מלוא המידע, יאפשרו לו להחליט האם הוא רוצה לקנות אפונה ב-8 שקלים או האם הוא רוצה לקנות אפונה ב-18 שקלים, כשהאפונה היא אותה אפונה ומיוצרת באותו בית חרושת, רק אחת בשקית אטומה ואחת בשקית יותר מפורסמת.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: רמי לוי, שאלה.

כרמל שאמה-הכהן: הסדרנים מטעם החברות, אתה בעד? נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מה עמדתך?

רמי לוי: אני קודם כל בעד כל מה שיטיב עם הצרכן, ולפעמים כשיש סדרנים של החברות והם יותר מתמחים בלסדר את המוצרים כי הם יודעים לסדר אותם, אז אפשר גם להשתמש בהם.

רמי לוי: אצלי העסק 90% הם סדרנים שלי, 10% הם סדרנים של החברות.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, סדרנים שלך זה עניין אחד.

כרמל שאמה-הכהן: הסדרנים של החברות, יש מקום לאסור את זה מבחינת הגברת התחרות והמלחמה על המדף?

גליה שמילוביץ גרינגרד: כן.

איל עופר: כמובן.

כרמל שאמה-הכהן: אני מכיר את עמדתכם, אני רוצה לשמוע אותו.

רמי לוי: בוא נגיד כזה דבר, אם לא יהיו בכלל סדרנים של החברות זה לא סוף העולם, אפשר להתקיים וזה יהיה בסדר.

רמי לוי: בסופו של דבר אני חושב שזה גם - - -

כרמל שאמה-הכהן: אתה תפעיל סדרנים פשוט.

רמי לוי: אני מפעיל.

רמי לוי: אני מסביר לך, אצלי ברשת מתוך ה-100% של הסדרנים, 90% הם סדרנים שלי ו-10% הם סדרנים של חברות.

רמי לוי: אפשר לעשות את זה, זה יטיב.

רמי לוי: אני בא אומר, אני שמעתי את מה שאמרה הגברת והיא צודקת, צריכים לייצר יותר תחרות וצריכים שליצרנים הקטנים תהיה יותר מודעות.

רמי לוי: אני רוצה לתת עצה איך יהיה יותר - - -

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה למצות את העניין של הסדרנים עם ההגבלים העסקיים, שנייה.

רמי לוי: פשוט היא דיברה על זה וזה חשוב שתשמע אותי, או שאתה רוצה אחרי זה?

כרמל שאמה-הכהן: אחרי זה אני אחזור אליך.

כרמל שאמה-הכהן: הרשות להגבלים עסקיים, מה קורה עם עניין הסדרנים?

כרמל שאמה-הכהן: איך אתם רואים את זה?

עדי קרופסקי: הממונה על ההגבלים העסקיים כבר הביע את דעתו בעבר.

עדי קרופסקי: הסדרי סדרנות עלולים לעלות כדי הסדר כובל שצריך לקבל תור או אישור בדרך שקבועה בחוק.

עדי קרופסקי: כל מקרה כזה צריך להיבחן לגופו.

כרמל שאמה-הכהן: אה, הוא נותן אישור ספציפי לכל הצבה של סדרנים?

עדי קרופסקי: הדברים צריכים להיבחן, צריכה להיות מוגשת בקשה שנבחנת ברשות, בודקים את ההשלכות של זה בצורה מאוד מעמיקה ואני יכולה לומר שבימים אלו הדברים נמצאים על השולחן, חלק מהספקים, והדברים נבחנים.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, בסדר גמור.

רונן רגב כביר: אם אפשר להתייחס לנקודה הזאת?

כרמל שאמה-הכהן: אתה רשום לרשות דיבור, נכון?

כרמל שאמה-הכהן: נגיע אליך, אלא אם כן ממש בקצרה, משפט אחד.

רונן רגב כביר: ספציפית לעניין הזה.

רונן רגב כביר: הממונה נתן את דעתו בגילוי דעת ב-2005.

רונן רגב כביר: לא התייחס לנושא הזה בצורה משמעותית בצו המוסכם שיצא בעקבות זה ואת הנזקים התחרותיים של נושא הסדרנות אנחנו רואים עד היום.

רונן רגב כביר: לא כל כך ברור למה מחכה הממונה נכון להיום כדי לבחון מחדש את הנושא ולקבוע קביעה אחרת.

רונן רגב כביר: זאת אומרת, להתיר את זה כבר ניסינו וראינו מה התוצאות, התשובה לא כל כך ברורה.

גליה שמילוביץ גרינגרד: עד כמה שידוע לי הוא כן נתן את דעתו והוא אמר שלא יהיו סדרנים, שדעתו היא שלא יהיו סדרנים, אבל היועצים המשפטיים של רשתות השיווק והיצרנים הביעו את דעתם, שלמרות שלא הוארך הפטור עדיין אפשר להציב סדרנים ברשתות השיווק.

רונן רגב כביר: זה לא עניין של דעה, זה עניין של צו מסוכם.

רונן רגב כביר: הרי צו מוסכם הוא לא חיווי דעת, הוא יכול וצריך.

גליה שמילוביץ גרינגרד: כרגע אין צו.

גליה שמילוביץ גרינגרד: נכון, אנחנו מסכימים.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אנחנו נפעל לחדד את הנושא הזה.

תמר פינקוס: יש התייחסות מאוד מחודדת לזה בדוח ועדת המזון של קדמי שעוד לא הוגש.

תמר פינקוס: אני אומרת באחריות, הממונה התייחס לזה ויש לו מסקנות ברורות, ומה הוא עושה ואיך הוא עושה.

תמר פינקוס: צר לי שמתקיפים פה בלי לדעת את העובדות.

תמר פינקוס: יגיע הפרק הזה, הוא יעבור לממשלה, יש שם התייחסות גם לעניין הסדרנים.

כרמל שאמה-הכהן: שיגיע – זה עד פסח.

תמר פינקוס: לא, אני חושבת שלפני פסח.

כרמל שאמה-הכהן: כן, אמרתי עד פסח, זה בקרוב.

תמר פינקוס: נכון.

תמר פינקוס: לכן, אני חושבת שכדאי להמתין ולראות ואם יהיה צורך לחדד אחרי זה, הרי שהוועדה תוכל לזמן ולחדד עוד, אבל אין מה לתקוף ולכתוב לפני שרואים מה כתוב בוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: אהוד פלג, בבקשה.

קריאה: אדוני היושב-ראש, אפשר להגיד משהו?

כרמל שאמה-הכהן: לפי הסדר שנרשמו.

קריאה: איחרתי אבל.

קריאה: אני חושב שיש - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, סליחה, אבל יש בן-אדם שלא איחר ונרשם, אז מה אתה רוצה, שאני אתן לך לפניו?

קריאה: דקה, אדוני.

קריאה: חצי דקה להגיד על אנשים שהולכים לישון עם בטן ריקה.

קריאה: פה יש ויכוח בין טייקונים.

קריאה: חוץ מרמי לוי שעוזר לעניים ואני יודע את זה, פה מתווכחים טייקונים ביניהם להוריד את הוופל לעשיר.

קריאה: מה עם הוופל לעני?

קריאה: כמו שאמר רמי לוי, תעשה לעני בשקל ותן לעשיר בעשר.

קריאה: העשיר יבין את זה.

קריאה: תודה רבה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: טוב, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: כן, מר פלג.

אהוד פלג: כבוד היושב-ראש, העובדה שיש מחירים זולים יותר במקומות מסוימים מאשר במקומות אחרים יכולה ללמד שני דברים.

אהוד פלג: אחד, שניתן למכור יותר בזול, האופן משמעותי אפילו, ועדיין זה יהיה כדאי לחברה, כי אני יוצא מהנחה שאם זה לא היה כדאי לחברה היא לא היתה עושה את זה.

אהוד פלג: הדבר השני, החברה עצמה אומרת לנו, במדיניות המחירים הזאת, שבמקום ששם היא לא מצליחה למכור ביוקר אז היא מוזילה מחירים.

אהוד פלג: למה?

אהוד פלג: בגלל כללי ההיצע והביקוש כנראה.

אהוד פלג: ולכן אנחנו הצרכנים – קודם כל אני רוצה להפנות רגע מסר לצרכנים ואחרי זה את הפניה שאני מצפה מרגולטור – אנחנו הצרכנים צריכים להפנים את המסר הזה ולשדר שגם אנחנו יכולים להיות גורם משפיע בשדה הביקוש.

אהוד פלג: ואני מפריד פה בין מוצרים בסיסיים, שעליהם אני מיד אדבר עם פניה וציפייה מהרגולטור, לבין מוצרים שאינם מוצרים בסיסיים.

אהוד פלג: וכאן אני אומר, אני זוכר שעוד כאשר היינו עוברים על תצ"אות יום אחרי יום בכיסוי ולא היה שינוי אז היו ראשי תיבות לל"ש – ללא שינוי.

אהוד פלג: כאן, בתחום של הצרכנות, אני אומר, ראשי התיבות שצריכים לתפוס הם לל"ן.

אהוד פלג: לא לקנות.

אהוד פלג: נקודה.

אהוד פלג: וככל שאנחנו נשאיר את המוצרים על המדפים – אתה יודע, יש קשר של תלות הדדית בין צרכנים ויצרנים ומשווקים.

אהוד פלג: אנחנו צריכים את המוצרים במידה מסוימת אבל הם צריכים אותנו כי אחרת הם יצטרכו לאכול את כל המוצרים שלהם.

אהוד פלג: אז אם אנחנו נשאיר את המוצרים על המדפים אז להם לא תהיה ברירה, אם הם ירצו להמיר אותם בכסף הם יצטרכו להוזיל את המחירים.

אהוד פלג: וזה מה שאני מצפה מהצרכנים לעשות.

אהוד פלג: כי מרווחי השיווק הבלתי סבירים האלה הם פשוט יישום של שיטת "מצליח" בתחום התמחור ולזה אנחנו לא צריכים לתת יד.

אהוד פלג: אבל כאן יש קבוצת מוצרים אחרת שלגביה אנחנו פשוט זקוקים יותר, ולכן נדרשת התערבות הרגולטור.

אהוד פלג: הרגולטור יכול לאפשר לצרכנים גם להפעיל את אותה הציפייה של צרכנות נבונה, צרכנות מושכלת, השוואת מחירים, החלטה לסרב קנייה, על-ידי כך שהוא יקל על הצרכנים לבדוק מהו שוני המחירים בין מקומות שונים ולקבל החלטות מתי לא לקנות ואיפה לא לקנות, ולעומת זאת, איפה כן לקנות, וזה אולי עוד לפני שהוא יוצא מהבית.

אהוד פלג: ולכן, כאשר המועצה לצרכנות הופיעה בפני ועדת קדמי, וזאת אחת ההמלצות שלשמחתי אומצה מתוך מה שיכולתי לראות בפרסום טיוטת המלצות הוועדה לפני שבוע, אנחנו ביקשנו שיחייבו את החנויות לפרסם את המחירים שלהם באתרי האינטרנט, באתר האינטרנט של החנות, ואז עוד לפני שנצא מבית אנחנו נוכל לעשות איזושהי השוואה בסיסית והחליט את מי אנחנו מתגמלים, את מי אנחנו מתמרצים, איפה אנחנו הולכים לקנות ומה, וגם מה לא.

אהוד פלג: הדבר השני, מבקר המדינה הוציא דוח בשנת 2007 – וצר לי שאני צריך פה לדבר בשמו – אבל הוא ביקר בצורה הכי חריפה שיכולה להיות, עם רמיזות לדברים לא כשרים, את תהליך קבלת ההחלטות שהוציא רשימה ארוכה של מוצרים בסיסיים מפיקוח.

אהוד פלג: לאחר שהוא פרסם את הדוח שלו שום דבר לא קרה בישראל, והיתה עוד מגמה להמליץ על הוצאת מוצרים נוספים מפיקוח מחירים.

אהוד פלג: לאחר מכן התקיים דיון בוועדת ביקורת המדינה והדברים האלה עלו שוב ושום דבר לא קרה בעקבות זה.

אהוד פלג: ולכן, אנחנו פה דרשנו שהמוצרים האלה שהוצאו בתהליך שגוי ופסול מפיקוח, יוחזרו קודם כל לפיקוח.

אהוד פלג: דבר שני, אנחנו סבורים שבכל קטגוריית מזון בסיסית צריך להיות מוצר עוגן מפוקח על מנת שאל"ף, הוא יהיה זמין לאוכלוסייה הרחבה במחירים סבירים.

אהוד פלג: ובי"ת, שימשוך כעוגן כלפי מטה את יתר המוצרים מבחינת רמת המחיר שלהם.

אהוד פלג: את הדברים האלה אנחנו מצפים מהרגולטור בתוספת לדרישה שלישית – שאני רואה שאני משמיע אותה כמו קאטו הזקן – חינוך.

אהוד פלג: והחינוך הוא לא רק לצרכנות נבונה, משום שגם לזה צריך לחנך, ולא כמותרות, אלא כדבר בסיסי היום בחברה המודרנית אם אנחנו רוצים צרכנים נבונים ואקטיביים.

אהוד פלג: אבל אני מדבר גם על חינוך בעלי עסקים לעתיד, שיבינו – במיוחד במדינה כמו ישראל שרוצה ומתיימרת ולא ויתרה על הציפייה הזו להיות "אור לגויים", ובכל מקרה אור ליהודים קודם כל, בהתחלה – שערכים של הגינות, של התחשבות ושל רגישות חברתית יקבלו ביטוי, לא כפראזות, לא כסיסמאות שתולים על הקיר, אלא בשיעורים ייעודיים במערכת החינוך.

אהוד פלג: בלי זה התרבות לא תשתנה ונמשיך לראות פה כל מיני דרכים כאלה ואחרות להמציא דרכים חדשות להתעמרות בצרכנים.

אהוד פלג: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה, מר פלג.

גליה שמילוביץ גרינגרד: זה לא רק פרייארים, זה סחר הוגן.

גליה שמילוביץ גרינגרד: זו דרישה לסחר הוגן.

כרמל שאמה-הכהן: יצחק אלרוב, תנועת מחאת הקוטג', בבקשה.

יצחק אלרוב: כבוד היושב-ראש, תודה על זכות הדיבור ובעצם אני רוצה להפנות כמה מהנקודות למנכ"ל "שטראוס", כי להסתתר מאחורי טענות שהכול יקר במדינת ישראל זה עלבון לאינטליגנציה שלנו, הצרכנים.

יצחק אלרוב: חברה בסדר גודל של "שטראוס" וחברותיה אמורה להכתיב ולהנהיג את רמת המחירים בישראל, וככזו היא נכשלה בתפקידה והיא הנהיגה רמת מחירים שערורייתית ומקוממת.

יצחק אלרוב: לאזרחי ישראל נמאס, הם לא הפרייארים של אף אחד.

יצחק אלרוב: אני חושב שהשוקולד – שהמחאה נתפסת כמחאת השוקולד, זה קצת מחטיא את המטרה.

יצחק אלרוב: אם השוקולד היה עולה 10 ו-15 שקלים וכל סל המזון שלכם היה סביר כמו במדינות ה-OECD לא היינו עושים מחאה וקול הציבור לא היה נוצר.

רובי גינל: רק מי זה "שלכם"?

יצחק אלרוב: של חברת "שטראוס" והתאגידים הגדולים, ויש פה דפים על גבי דפים שאתה יכול לראות כהוכחות בין רמת המחירים בישראל לרמת המחירים בחו"ל.

יצחק אלרוב: ואני אומר לכם באמת באופן חגיגי, שאם ה"פסק זמן" יימכר במחיר של 30 שקלים גם אבל שאר המוצרים שלכם, ה-1,000 מוצרים שהזכרת, או אפילו 50% מהם, היו נמכרים במחירים שפויים, אני אישית אקרא לציבור לקנות את המוצרים של החברה.

יצחק אלרוב: היכולת שלנו, הצרכנים, וגם אחד הדברים שלא נאמרו כאן ולא התייחסו אליהם – אנחנו מתייחסים עוד פעם רק ל"פסק זמן", למה המחיר של הקקאו ירד בשנים האחרונות בעשרות אחוזים והוא עדיין נשאר במחיר יקר?

רובי גינל: זה לא נכון, הוא עלה ב-63% בשנתיים.

יצחק אלרוב: הקקאו ירד.

יצחק אלרוב: המחיר של הקקאו ירד בעולם ובישראל באמת הוא עלה, כמו שאתה אומר.

רובי גינל: המחיר של פולי הקקאו הועלה ב-63% בשנתיים האחרונות.

יצחק אלרוב: אפשר לראות את זה בצורה מאוד ברורה.

יצחק אלרוב: וגם הקפה הטורקי, היום בבוקר העליתי תמונה לאתר הפייסבוק של הקפה של חברת "שטראוס" – ולא השוקולדים – שהיא מוכרת ב-8 דולר בארצות-הברית ואותו קפה נמכר בישראל במחיר של 40.

יצחק אלרוב: 79 שקלים.

דוד קשני: כמה גרם?

יצחק אלרוב: הקפה הרגיל שלהם, 200 גרם זה היה?

יפתח שקד: נס קפה.

יצחק אלרוב: זה המחיר שהוא נמכר בעצם במדינת ישראל.

יצחק אלרוב: אנחנו באמת צריכים להחליט האם הבשורה לשינוי תגיע מהבניין הזה או שאנחנו הצרכנים שוב נצטרך לסגור את הארנק ולהחרים את המוצרים של החברה, כי לצרכן זה הגיע באמת וזה עבר כל גבול.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: עורכת הדין גליה שמילוביץ גרינגרד, בבקשה.

גליה שמילוביץ גרינגרד: אני בסך הכול השלמתי תוך כדי, אני רק רוצה לציין באמת למנכ"ל "שטראוס".

גליה שמילוביץ גרינגרד: חלק מהדרישה הציבורית היא לא רק לעניין המוצרים, אני מתחברת למה שאמר אהוד פלג, זה עניין שקצת נמאס לציבור מסטודנטים לכלכלה וממנכ"לים משובטים שיושבים בישיבות הנהלה ודנים באיך למקסם רווחים בצורה חזירית על חשבון הצרכן ועל חשבון האזרח.

גליה שמילוביץ גרינגרד: מה שאנחנו דורשים הוא שיניו בתודעה, תודעה של סחר הוגן.

גליה שמילוביץ גרינגרד: זה דבר שאתם לא מכירים עדיין.

גליה שמילוביץ גרינגרד: אנחנו רואים את זה באופן שבו אתם מייצגים את עצמכם, אתם עדיין מדברים בצורה משובטת על מקסום רווחים.

כרמל שאמה-הכהן: טוב.

כרמל שאמה-הכהן: רונן רגב כביר, ארגון אמון הציבור, בבקשה.

קריאה: רוצה לומר משהו קודם, בני?

בני גרוברמן: כן, כן.

כרמל שאמה-הכהן: נרשמת, אדוני?

בני גרוברמן: כן, ביקשתי להירשם.

כרמל שאמה-הכהן: לא נרשמת פה וכבר דיברתם.

בני גרוברמן: היא עברה, חשבתי שהיא רושמת אותי.

כרמל שאמה-הכהן: אז בואו נסיים ואני רושם אותך עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: רונן רגב כביר, בבקשה.

רונן רגב כביר: קודם כל צריך לומר שההקשר של הדיון הזה הוא הרבה יותר רחב מאשר רק "פסק זמן".

רונן רגב כביר: "אמון הציבור", במסגרת שיתוף הפעולה עם "ישראל יקרה לנו" ערך בדיקה לאחרונה של שוק טבלאות השוקולד שבו "שטראוס" היא אכן מונופול מוכרז, גם שם מצאנו רמות מחירים מאוד גבוהות ביחס למדינות אחרות.

רונן רגב כביר: אבל אני חושב שהנקודה החשובה ביותר היא שה"פסק זמן" נתן פה הזדמנות לראות את העלות השולית של מוצרים, כי בסופו של דבר, אם העלות השולית של ייצור "פסק זמן" היא הרבה הרבה יותר נמוכה, או בכלל יותר נמוכה, מהמחיר שבו מוכנים שהוא יימכר בארצות-הברית, אז "שטראוס" לא היתה נכנסת לשם.

רונן רגב כביר: היא לא הולכת להיכנס לשוק כדי להפסיד כסף.

רונן רגב כביר: ואני חושב שלכן, החלק המעניין ביותר בכל הסיפור של ה"פסק זמן" בארצות-הברית זה עצם ההחלטה של "שטראוס" ללכת ולהיכנס לשוק הזה כשהיא מכירה את רמות המחירים שלו.

רונן רגב כביר: כי לא המציאה מחיר חדירה מהשמים, היא הסתכלה מה קורה במוצרים המתחרים והיא קבעה את המחיר בהתייחס לזה.

רונן רגב כביר: ולכן יש פה אמירה מאוד משמעותית שהיא לא איזוטרית ל"פסק זמן" אלא יש פה שוק בלי איום תחרותי לעומת שווקים אחרים.

רונן רגב כביר: ובפירוש כן, צריך לטפל בנושא הסדרנות, צריך לתת הגנות ינוקא כפי שמקובל במקומות אחרים, למשל בשירותי תקשורת, אז גם פה צריך הגנות על שטח מדף.

רונן רגב כביר: צריך לייצר השוואות מחירים באופן שיטתי לעולם.

רונן רגב כביר: אני יכול לומר שמעבודה משותפת שלנו עם חברת "אי.

רונן רגב כביר: סי.

רונן רגב כביר: נילסן" שסיפקה לנו נתונים למחקר, שאנחנו יודעים שמדינות שונות באירופה עוקבות באופן שיטתי אחר מחירים בשוק שלהן ביחס למחירים בשווקים אחרים, וזה בדיוק הבסיס גם לתובנה של הציבור וגם לזיהוי אותן קטגוריות שבהן צריך לשים דגש.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: יפתח שקד, נציג המאבק, בבקשה.

יפתח שקד: לי יש תשובה אחת למה "שטראוס" מוכרת בארצות-הברית את המוצרים שלה במחיר הרבה יותר זול מאשר בארץ, תשובה אחת – כי הם יכולים.

יפתח שקד: אין תשובה אחרת, כי הם יכולים.

כרמל שאמה-הכהן: ולמה הם יכולים?

יפתח שקד: למה הם יכולים?

יפתח שקד: כי כאן הם מותג מוביל ושם הם "עלית שטראוס".

יפתח שקד: מי שמע עליהם?

יפתח שקד: הם חייבים להתחרות שם בענקים, הם חייבים להוריד שם מחירים.

יפתח שקד: זה כל הסיפור.

יפתח שקד: מי אשם בזה שזה קרה כך?

יפתח שקד: כמובן שכל חברה רוצה לגדול ורוצה להתרחב ולקנות חברות אחרות, פה אשם הרגולטור.

יפתח שקד: הרגולטור אפשר לחברות האלה לרכוש חברות במדינת ישראל, ויושב פה ידידי מ"אסם", ובמשך השנים הם השתלטו.

יפתח שקד: לדוגמה, "אסם" השתלטה על "נסטלה", שקנתה אותה, על "טבעול", על "עוף טוב", על "הוד לבן", על "בונז'ור", "בית השיטה", בעצם יצרה איזשהו מאזן אימה מול הרשתות, יש לך כוח אדיר.

יפתח שקד: ל"שטראוס" אין את הכוח רק עם השוקולד שלה, יש לה כוח עם זה שהיא גם "שטראוס מוצרי חלב" וגם "יד מרדכי" ואם בעל הרשת הוא עם סל מוצרים רחב יש פה מאזן אימה.

יפתח שקד: כמו שהרגולטור אישר להם לרכוש את כל החברות האלה, אני הייתי מצפה מהרגולטור שיפרק אותן.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: משפט סיכום.

יפתח שקד: זה קטע אחד.

יפתח שקד: מעבר לזה, אני אתן לכם עוד דוגמה, הדבש של "יד מרדכי".

לאה ורון: הוועדה חייבת לסיים את הדיון בעוד שתי דקות.

יפתח שקד: אין בעיה, אבל זה חשוב אני חושב.

לאה ורון: מה לעשות?

יפתח שקד: "שטראוס" היא מונופול בתחום הדבש וכאשר אין לה מספיק תוצרת היא מבקשת מהתמ"ת אישור לייבא דבש בפטור ממכס או בהפחתה משמעותית ממכס.

יפתח שקד: נסעתי אנוכי על חשבוני לתערוכת המזון הבין-לאומית בגרמניה ושם פגשתי את ספק הדבש של "יד מרדכי", קיבלתי מחיר ואני יכול לספר לכם מה עושה "שטראוס".

יפתח שקד: אם אני אייבא דבש מחר או כל פלוני אחר, הוא יצטרך לשלם 255% מכס, או 17.26 ש"ח לקילו.

יפתח שקד: זאת אומרת, חסמו את כולם.

יפתח שקד: יצרו מצב שבו "שטראוס" יכולה למקסם את רווחיה, ומה היא עושה?

יפתח שקד: במקום להגביר את ההנחה הזאת לצרכן היא מכניסה את ההפרש לכיס, והתמ"ת חשב שאם הוא נתן להם את האישור, בזה הוא פתר את הבעיה.

יפתח שקד: הוא נתן להם אישור לייבא דבש?

יפתח שקד: יהיה דבש במדינת ישראל.

יפתח שקד: אני חושב שזה חמור.

יפתח שקד: בקטע של הקפה אני יכול רק לדון - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא, נתת דוגמה אחת, הדבש, זה מספיק.

אריה אלדד: אורי אלדר, השדולה הכלכלית, בבקשה.

אריה אלדד: אני רוצה לומר דברים מאוד קצרים, חברי ב"ישראל יקרה לנו" ואחרים אמרו את רוב הדברים.

אריה אלדד: יש לי הצעה מאוד מעשית.

אריה אלדד: אחד, להוציא לחלוטין את הסדרנים.

אריה אלדד: רמי אמר את זה בעדינות, לא היה נעים לו.

אריה אלדד: רמי, זה גם לטובתך.

אריה אלדד: להוציא את הסדרנים של החברות מבתי הכלבו.

רמי לוי: אין לי בעיה עם זה.

אריה אלדד: דבר שני, באים החברים מ"שטראוס" וגם מהחברות האחרות וטוענים: לא רק אנחנו מרוויחים, חברות השיווק מרוויחות.

אריה אלדד: אין בעיה, חברים, שימו על כך מוצר שלכם מחיר מומלץ לצרכן.

אריה אלדד: תאמינו לי, הסיפור ייגמר.

אריה אלדד: התירוץ הזה יעלם.

אריה אלדד: זה הכול.

כרמל שאמה-הכהן: שתי המלצות מאוד טובות.

תמר פינקוס: המחיר המומלץ זה אסור על פי החוק וזה לא טוב כי זה יכול ליצור - - -

כרמל שאמה-הכהן: המחיר למומלץ לצרכן, זה אסור?

אריה אלדד: למה?

תמר פינקוס: כי זה יכול ליצור קרטל.

יפתח שקד: חברים, מחיר מומלץ לצרכן לא שווה שום דבר.

אריה אלדד: למה?

יפתח שקד: מכיוון שהם נתנו מחירים מומלצים לצרכן הרימו אותם לשמים, אז מה?

יפתח שקד: מה זה שווה?

יפתח שקד: רמי לוי יכול לספר לכם מה המחיר המומלץ של מוצרים שהוא מוכר ב-30% ו-40% יותר זול מהמחיר המומלץ.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: גרוברמן, בבקשה.

בני גרוברמן: ראשית, כשאני שומע שלייצר בישראל יקר אני קצת לא מבין את זה.

בני גרוברמן: אני מסתכל על מוצרים, בואו ניקח את הדוגמה שהוזכרה כאן, דוגמת הדבש, דבש בישראל 17 שקלים, בבריטניה 8.20 כולל התאמת מע"מ.

בני גרוברמן: מי שאומר לי שהמע"מ זו הבעיה – אז כולל ה-16% מע"מ על דבש בבריטניה זה 8.20 שקלים.

בני גרוברמן: בבריטניה השכר ב-60% יותר גבוה, הדלק יותר יקר מישראל, החשמל עולה כמו בישראל.

קריאה: סבסוד חקלאות?

בני גרוברמן: סליחה.

בני גרוברמן: כמובן שלרגולטור יש יד בדבר אבל עדיין כשאתה רואה את הפערים, 60% שכר – המרכיב העיקרי בכל עסק, במיוחד בעסק שמכניס כל כך הרבה עבודה לתושבי ישראל, 6,000 עובדים בישראל, המרכיב הכבד הוא השכר.

בני גרוברמן: ומה השכר בישראל?

בני גרוברמן: מרבית העובדים בתעשיית המזון, מי הם?

בני גרוברמן: אלה אנשים שאנחנו רואים אותם היום במפעלי "פרי הגליל".

בני גרוברמן: שכר מינימום, רבותי.

בני גרוברמן: שכר מינימום בבריטניה, למי שלא יודע, הוא 7,000 שקלים ובלונדון הוא 9,000 שקלים.

לאה ורון: זה הדיון הבא שצריך להתחיל עוד שתי דקות.

בני גרוברמן: אז מה זה הסיפורים האלה שיקר לייצר פה?

בני גרוברמן: שהארנונה יקרה?

בני גרוברמן: זה מה שקובע?

בני גרוברמן: את המע"מ תמחרנו פנימה.

בני גרוברמן: יש פה חוברת שהפקנו שרואים פערים מדהימים במוצרים, ואני בכוונה לא מדבר על "פסק זמן" ולא שוקולד.

בני גרוברמן: "אסם" – 81% יותר יקר לנו בישראל מאשר בשיקגו.

בני גרוברמן: רבותי, המחאה היום פרוסה על כל העולם, אנשים מכל העולם שולחים לנו יום-יום צילומים מסופרים.

בני גרוברמן: אלה פערים בלתי נתפסים.

בני גרוברמן: שוקולד מקומי בגרמניה, רבותי, מי יודע שוקולד יותר טוב משוויצרים וגרמנים?

בני גרוברמן: אני אגיד לכם, השוויצרים והגרמנים.

בני גרוברמן: שוקולד מותג מקומי – כמו שיפתח פה הזכיר ש"עלית" בישראל הוא חזק, בארצות-הברית הוא כלום – אז מותג גרמני מייצר שוקולד ב-1.95, רבותי, בגרמניה.

בני גרוברמן: סלט תפוחי אדמה, "סלטי צבר", 5 שקלים סלט תפוחי אדמה לחצי קילו, על מה אתם מדברים?

כרמל שאמה-הכהן: יש עוד הרבה דוגמאות, ראינו את הדוגמאות פה בחוברת.

כרמל שאמה-הכהן: חוברת צבעונית ברורה עם תמונות.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

איל עופר: אפשר רק הערה קטנה מתוך מחירוני "שטראוס"?

איל עופר: יש לכם דבש לשוק המוסדי, את הדבש הזה אתם מוכרים בדיוק ב-50% ממה שאתם מוכרים לצרכן, יש לי פה את המחירונים שלכם.

איל עופר: דבש "יד מרדכי" מוסדי, לחיץ – אותו דבר – לשוק מוסדי אתם מוכרים בחצי מחיר, אז זה בדיוק מה שאמרתי - - -

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

לאה ורון: מר עופר, אתה לא ברשות דיבור, די ודי.

כרמל שאמה-הכהן: אלי שלום סתוי, "פורום מזון ומכולות", בבקשה.

אלי שלום סתוי: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

אלי שלום סתוי: אנחנו חוזרים ומתעסקים בסימפטום של מחדל הכשל בענף המזון בישראל, הקוטג' בזמנו, והיום זה "פסק זמן".

אלי שלום סתוי: אנחנו חייבים להתייחס, לפי דעתי, לבעיה המרכזית שבגללה אנחנו בכלל מתכנסים פה והיא הסטטוס-קוו הקיים היום לדאבוננו בענף המזון בישראל, שמאפשר לשליטיו העוצמתיים להצליח ולגבות פרמיה קרטליסטית אנטי-תחרותית בעזרת ייקור גורף ובעשרות אחוזים של כמעט כלל המוצרים בענף.

אלי שלום סתוי: ובכך למעשה מאפשרים אנו לקרטל הכוחני, הריכוזי והמסורבל לשמור על מקדם ביטחון עסקי ושימוש במרווחי רווח מופרזים המפצים ומגבים בגדול את כלל תחלואי התנהלות הפירמות המסורבלות מבחינה תפעולית, השותפות לקרטל.

אלי שלום סתוי: לצורך הבטחת יכולת שמירת הסטטוס-קוו הקיים, המתאים מאוד כנראה ליצרנים ולשליטים, דרישת הציבור בישראל, ובצדק רב, להתערב ולהשפיע על תפעול כשל השוק שנוצר והוא מוביל את ראשי המשק להתמודדות עם דילמה קשה.

אלי שלום סתוי: הדילמה היא קשה.

אלי שלום סתוי: האם לפתור את הבעיה או לא לפתור את הבעיה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לשאול את מנכ"ל "שטראוס", אמרת במהלך דבריך שתבצעו הערכה מחדש, כמה זמן אתה צריך להערכה מחדש הזו?

ציון בלס: אני רק רוצה להגיד שההערכה מחדש היתה לגבי כל סוגית הייצוא של "פסק זמן" לארצות-הברית.

ציון בלס: אנחנו נשקול את הדברים ונראה.

ציון בלס: אני לא רוצה לקחת מחויבות של זמן.

כרמל שאמה-הכהן: סדר גודל.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא יימדד על ימים, אני רוצה לדעת כדי לקבל סדר גודל.

ציון בלס: אני מניח שמספר חודשים.

כרמל שאמה-הכהן: מספר חודשים בשביל – ?

ציון בלס: כן, כי אנחנו נצטרך לקבל את ההחלטה האם הכיוון האסטרטגי והעסקי שלנו הוא הנכון.

כרמל שאמה-הכהן: מספר חודשים אתה צריך בשביל לקבל את ההחלטה הזו?

ציון בלס: אני לא רוצה להגיד עכשיו איזשהו מספר כזה שאני - - -

כרמל שאמה-הכהן: זו אמירה חסרת משמעות להגיד "תוך מספר חודשים".

ציון בלס: כל הסוגיה שאותה אנחנו צריכים לשקול היא האם אנחנו ממשיכים את אותם מספר מיליוני שקלים שאותם אנחנו מייצאים לארצות-הברית ובמחירים האלה, ואנחנו ניקח את הזמן שלנו - - -

גליה שמילוביץ גרינגרד: ומה עם המחירים בארץ?

גליה שמילוביץ גרינגרד: מה לגביהם?

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, אנחנו נסכם את הדיון, אני חושב שכל הדוברים דיברו.

כרמל שאמה-הכהן: ועדת הכלכלה שמעה את כל הצדדים לעניין, גם את נציגי המחאה, גם את נציגי חברת "שטראוס".

כרמל שאמה-הכהן: אני חייב לומר שהתשובה של חברת "שטראוס" לא הניחה את דעתי ולא סיפקה אותי וגם אפילו לא הצלחתי לשמוע איזו אמירה שתיתן בטווח הקרוב איזה שהן מסקנות שלהם של בדיקת העניין.

כרמל שאמה-הכהן: לכן אין כרגע איזה צעדים רגולטורים מידיים שהממשלה יכולה לעשות אבל זה בהחלט כרגע נמצא בזירה שבין הציבור - - -

יצחק אלרוב: יושב-ראש הוועדה מצטרף לחרם?

כרמל שאמה-הכהן: אני אתן להם כמה ימים עוד לתת תשובה.

איל עופר: אנחנו מעדיפים לקרוא לזה "שביתת קונים".

כרמל שאמה-הכהן: בוא נגיד, בלי שהם התחייבו כרגע על תשובה, אני אתן להם מספר ימים כדי לגבש את מה שהוא שמע פה ולשקול את זה.

יצחק אלרוב: עד ה-1 לחודש, זה בסדר?

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי "מספר ימים", אז לא יומיים-שלושה אבל מספר ימים, לא שבועות.

כרמל שאמה-הכהן: מספר ימים ובהחלט תשמע את אמירתי גם בעניין הזה.

גליה שמילוביץ גרינגרד: זאת אומרת שהכנסת מעודדת את האזרחים לשבות?

גליה שמילוביץ גרינגרד: לעשות שביתה צרכנית?

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: אם עד עכשיו קראתי לכם באופן מאוזן לא לעשות צעדים קיצוניים, בשלב זה אני מסיר את ידי מהעניין הזה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.