ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 568, 2012-02-26 10:05

דוד רותם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד רותם: יש לנו היום כבוד מיוחד – נמצא אתנו סגן שר הבריאות.

דוד רותם: אתה פעם ראשונה כאן בוועדה.

יעקב ליצמן: את זה תאמר אחרי שאני אעזוב.

דוד רותם: לא, אחרי שאתה תעזוב, אתה תאמר שנתתי לך כבוד מיוחד.

דוד רותם: אנחנו נעסוק בסעיף 19.

יעקב ליצמן: סמנכ"ל יתחיל ואחריו אני אתייחס.

יואל ליפשיץ: יואל ליפשיץ, סמנכ"ל פיקוח על קופות חולים במשרד הבריאות.

יואל ליפשיץ: אנחנו רוצים לדבר על הנושא של בחינה על-אתר לצד ג' כאשר בדקנו שיש בקשת פטנט טרם הבחינה כבר יש הרתעה מתחרות עקב האיום של הפיצוי הרטרואקטיבי.

יואל ליפשיץ: אנחנו בהחלט חושבים שבתקופה הזאת של אי ודאות, מחירים גבוהים ופגיעה בזמינות יש חשיבות מרובה לבחינה על-אתר של צד ג'.

יואל ליפשיץ: ברגע שמתאפשר דבר כזה, אנחנו נוכל להגיע לרמת ודאות שדיברנו עליה במשך הישיבות הקודמות ולקבל החלטה אם יש פטנט נוסף, אין פטנט נוסף ולדעת מה קורה.

יואל ליפשיץ: הנושא הזה הוא קריטי וחשוב ל והוא משפיע ברמות השונות של מערכת הבריאות, בעיקר בנושא של סל התרופות עם כסף רב שמושקע בתחום הזה.

יואל ליפשיץ: הנושא חשוב לנו לתכנון הרב שנתי של השירות הרפואי.

יואל ליפשיץ: אנחנו מבינים שיש טענות שזה יכול לפגוע בתור, יכול לפגוע בסדר, מעמיס עבודה, אבל אני בטוח שאפשר למצוא לזה פתרונות יצירתיים, אם זה בהגבלה, אם זה בהגבלת הזמן כמו שעשינו בסעיפים הקודמים, אם זה בהגבלת הבקשות ואם זאת קביעת רף מסוים.

יואל ליפשיץ: זה חשוב לנו מאוד.

יואל ליפשיץ: גם ב יש מנגנון שדומה לזה במה שנקרא קידום בקשות לרישומים של תרופות כאשר התהליך דומה – הוא לא זהה - לתהליכים שנעשים אצל רשם הפטנטים עם חומר מקצועי רב.

יואל ליפשיץ: לפעמים אנחנו צריכים לדלג על התור כי יש חשיבות גם בנגישות של הציבור לתרופות האלה.

יואל ליפשיץ: חוק הפטנטים הוא חשוב, אנחנו מכירים בו ואנחנו רוצים אותו כי הוא מביא אתו את הבשורות החדשות בעולם הרפואי, אבל גם נושא הוודאות וגם נושא הנגישות לתרופות לא פחות חשוב וגם הנגישות ברמת המחירים ובהיקף האוכלוסייה שיכולה להשתמש בתכשיר הזה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על שאתה מאפשר לי להופיע בישיבת הוועדה.

יעקב ליצמן: אני מופיע כאן כי הנושא הזה חשוב.

דוד רותם: אם אני לא אאפשר לך להופיע, אין קואליציה.

יעקב ליצמן: אני האחרון שמאיים היום כי אין לי זמן לזה.

יעקב ליצמן: הנושא הזה הוא סופר חשוב לי כ ולכן אני מופיע כאן באופן אישי.

יעקב ליצמן: אחד הדברים שאנחנו בודקים ב הוא הורדת מחירי תרופות.

יעקב ליצמן: הורדנו קצת ובתרופות מסוימות הורדנו את המחיר אפילו בשליש, כולל תרופות גנריות, ויש לנו מחשבה להוריד עוד.

יעקב ליצמן: אני בעד לכבד את ההסכם עם האמריקאים עליו חתמנו.

יעקב ליצמן: אני לא מערער על ההסכם.

יעקב ליצמן: הסכם הוא הסכם וצריך לכבד ולקיים אותו כפי שכתוב שם.

יעקב ליצמן: אני לא בא לכאן כדי שכל אחד יבוא ויאמר שיש לו פטנט ועד שיבדקו אותו תעבור שנה, שנתיים ושלוש שנים ובינתיים אף אחד לא עושה כלום.

יעקב ליצמן: אם יש משהו בפטנט ואם יש תוכן בדבריו, שיבדקו אותו מיידית.

יעקב ליצמן: אם אין, שלא יעבדו עלינו כי אני רוצה להוריד את המחירים.

יעקב ליצמן: זאת הסיבה שאני מופיע כאן.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה חשוב ל ואני רוצה לתמוך בנושא הזה.

דוד רותם: סימונה, את צריכה לענות.

שמרית גולן: אם אפשר להתייחס.

שמרית גולן: אנחנו תיאמנו את עמדתנו עם רשות הפטנטים ואנחנו כמה מלים בשמה ואם יש שאלות מקצועיות, סימונה תוכל להרחיב.

דוד רותם: אני רוצה שסימונה תעיר לגבי הנושא של הבחינות המקדימות.

דוד רותם: על הבחינה על-אתר כי דיברנו על זה גם בפעם הקודמת ויש לה מה לומר בעניין הזה.

סימונה אהרונוביץ: נכון להיום אנחנו מתמודדים מדי שנה עם חמישים עד מאה בחינות על-אתר כאשר הסיבות הן סיבות שבדרך כלל קשורות לעובדה שהמבקש כבר מייצר את המוצר ויש חשש של הפרה.

סימונה אהרונוביץ: בדרך כלל הוא מצרף תצהיר עליו חתום או עורך פטנטים ובצורה כזאת הוא מנסה לשכנע שזאת הסיבה.

סימונה אהרונוביץ: בחינה של בקשה על-אתר מחייבת את הבוחן לבחינה מסוג אחר כי בדרך כלל בוחן תמיד מסתכל אחורה כדי לראות אם יש ידע קודם ועל בסיס ידע קודם אפשר לראות אם הפטנט הוא תקף או לא תקף.

סימונה אהרונוביץ: לעומת זאת, כאשר מדובר על בקשות על-אתר, אנחנו מדברים על דבק של בקשות – כי בקשה על-אתר תמיד מקפיצה את התור – שלבוחן אין אופציה להגיע אליהן ואתן אף פעם הוא לא יכול לעשות השוואה.

סימונה אהרונוביץ: משמעות הדבר היא שתמיד יש סכנה בבחינה על-אתר לתת פטנט לא תקף.

סימונה אהרונוביץ: פטנט שנוצר מבקשה על-אתר הוא יותר חלש מאשר פטנט רגיל.

סימונה אהרונוביץ: מה קורה היום.

סימונה אהרונוביץ: היום לפי החוק כשאני מפרסמת בקשה שנבחנה על-אתר, אני חייבת גם לציין מה הבקשות שלא בחנתי כדי שהציבור ידע ושידע שמודבר על דבק של בקשות שאני לא התייחסתי אליהן.

סימונה אהרונוביץ: יכול להיות שלעומתן הפטנט הוא חדש ויכול להיות שלא.

סימונה אהרונוביץ: תמיד יש בעיה מסוימת ותמיד יש חשש שבבקשה לפטנט על-אתר ובפטנט שנבחן בצורה כזאת, זה יכול להיות יותר חלש.

יעקב ליצמן: אני יודע שמה אפשר לעשות בשנה אפשר לעשות גם ביום.

יעקב ליצמן: אני יודע את זה מהמשרד.

יעקב ליצמן: מה שהיה נהוג לעשות כשאני נכנסתי לתפקיד במשך שנה, במשך עשרה חודשים, היום זה לוקח שבוע ימים ואפילו פחות.

יעקב ליצמן: אני לא חושב שזה נכון.

יעקב ליצמן: אני חושב שאפשר לקצר דברים.

יעקב ליצמן: אם יש דבר רציני, אפשר לדעת את זה מיד, ואם אין דבר רציני, אפשר לסחוב.

יעקב ליצמן: אני יודע שיש לעורכי דין פטנטים בבתי המשפט לפיהם אפשר לסחוב משפט, אבל לפעמים יש שופט שנכנס ואומר שלא יעבדו עליו והוא רוצה לגמור עניין.

יעקב ליצמן: אם רוצים לסחוב את זה, אפשר לסחוב את זה שנה-שנתיים.

יעקב ליצמן: מה שנוגע לי, נוגע לכל הציבור ולכל אזרח במדינה שיורידו לו מחיר תרופות גנריות וזה כשלאנשים אין כסף לשלם עבור תרופות.

יעקב ליצמן: כאן אני עובד קשה וזה אחד הדברים עומד להפריע לי, אם זה יעבור כפי שזה כי זה ימנע ממני להוריד את מחיר התרופות בעוד עשרים אחוזים דבר שלדעתי בהחלט אפשר לעשות.

יעקב ליצמן: לכן הנושא הזה מאוד קריטי.

דוד רותם: הרעיון הזה של בדיקות, אני מקווה שנמצא דרך לפתור את הבעיה הזאת.

יצחק הרצוג: של בדיקה מהירה?

דוד רותם: של בדיקות על-אתר.

דוד רותם: כן.

יעקב ליצמן: אצלנו זה מאוד קריטי.

יצחק הרצוג: ליצור מנגנון.

מיכל חכמי: מיכל חכמי, אגודת עורכי הפטנטים.

מיכל חכמי: אני רוצה להזכיר לוועדה מה שאמרתי באחת הישיבות הראשונות ואני לא מייצגת כאן לא תעשייה גנרית ולא תעשיית פארמה אלא מייצגת את המקצוע ואני מקווה שאת חוק הפטנטים.

מיכל חכמי: אני חושבת שחשוב מאוד, עת הוועדה תחליט על איזשהו מנגנון כמו שאני מבינה שעומד על הפרק למרות שלא ברור לי כיצד, לזכור שחוק הפטנטים הוא לגבי כל תחומי הטכנולוגיה ולא רק לתחומי הפארמה.

דוד רותם: נכון.

דוד רותם: אני מוכרח לומר שהיה אצלי השבוע אדון וקס שהוא לא בתרופות וגם הוא מאוד מבקש שתהיה בדיקה על-אתר ושהפטנטים יהיו מהירים.

טל בנד: טל בנד, בשם התאחדות התעשיינים ולעניין הבחינה על-אתר גם בשם חברת פלאפון תעשיית הסלולר.

טל בנד: לא תרופות.

טל בנד: בקשר לתשובה שניתנה לסגן השר.

דוד רותם: איזה פטנטים יש לפלאפון?

טל בנד: אין.

טל בנד: יש פגיעה גם בתעשייה הזאת כתוצאה מפטנטים שאושרו שלא היו צריכים להיות מאושרים.

טל בנד: מילה בקשר לתשובה שנתנה סימונה לכבוד סגן שר הבריאות.

טל בנד: היא דיברה על סיטואציה בה, אם להשתמש במונחים של הבריאות, יש כאן פולס פוזיטיב.

טל בנד: זאת אומרת, ניתן פטנט שלא היה צריך להינתן.

טל בנד: זה לא האישיו.

טל בנד: אם הפטנט יקובל בגלל שיותר קשה או יש חשש לכך שיינתן פטנט שלא היה עובר אתכם בבחינה רגילה, יש לנו כלי להתמודד אתו והוא כמובן ההתנגדות.

טל בנד: מה שדיבר עליו סגן השר ו יואל ליפשיץ, מה שאנחנו דיברנו עליו, זה המקרה ההפוך כמובן.

טל בנד: אם במהלך הבחינה הזאת אתם מגלים שאין הצדקה לתת בקשת פטנט, אין סיבה שהיא תהיה תלויה ועומדת כמה שנים ותהיה פטורה מתחרות.

טל בנד: תודה.

דבי מילשטיין: הלשכה המשפטית, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

דבי מילשטיין: אני רוצה לציין שמבחינת הפרוצדורה היום, לא כל כך למהות, הבקשה הזאת שמוצע שנחשוב על הדרך, זה משהו שידחה את הדיון הזה שאמור לבסס את ההסכם שלנו עם ארצות הברית ואנחנו חוששים.

דוד רותם: שום דבר לא ידחה את הדיון.

דוד רותם: אל תדאגי.

ערן ברקת: ערן ברקת בשם פארמה ישראל.

ערן ברקת: הרעיון של זירוז הבחינה, בכללותו הוא רעיון טוב.

ערן ברקת: משרד הפטנטים עושה הרבה כדי שכלל הבקשות תיבחנה מוקדם ככל האפשר ושהבחינה תסתיים מוקדם ככל האפשר.

קריאה: שש שנים.

ערן ברקת: לא, יש גם הרבה פחות מזה.

ערן ברקת: הרעיון האחר של התערבות של צדדים שלישיים בהליך הבחינה לפני מתן ההתנגדות, כפי שאמרתי בפעם הקודמת, הוא רעיון בעייתי.

ערן ברקת: אנחנו בדקנו את עצמנו מאז הישיבה הקודמת וגם בארצות הברית וגם באירופה, היכן שההתנגדות היא פוסט גרנד, אין אפשרות לצדדים שלישיים לזרז את הבחינה.

ערן ברקת: השלב הזה, כבודכם, צריך להיות שלב שבין המבקש ובין לשכת הפטנטים.

יצחק הרצוג: תסביר לי למה.

דוד רותם: כי למבקש יש עניין לסחוב את זה כמה שיותר זמן.

ערן ברקת: לא.

ערן ברקת: סליחה, בכל הכבוד, לא.

ערן ברקת: זה מכמה סיבות.

ערן ברקת: אם אני מחר מבקש הפטנט, אני לא הייתי רוצה שעל הפטנט שלשי תהיה כותרת של פטנט חלש, הערה שנשמעה כאן היום, מכיוון שברגע שמשנים את הסדר ובוחנים בקשה אחת תלושה מבקשות אחרות, נאמר כאן היום על ידי הממונה על הבוחנים שהפטנט ייתפס כחלש יותר.

ערן ברקת: מה יקרה?

ערן ברקת: יבואו עם הפטנט הזה לבית המשפט ואז יבואו עורכי דין מלומדים מטעם הגנריקה ויאמרו שזה פטנט חלש ויבקשו להתעלם ממנו.

ערן ברקת: הרעיון הזה כרעיון כללי הוא לא רעיון נכון מבחינת הסדר הכללי של דיני הפטנטים.

ערן ברקת: הצורך של בהפחתת המחיר של התרופות, הוא צורך חשוב אבל כנגדו גם יש את הצורך שיהיו תרופות.

ערן ברקת: לא רק הגנריקה חשובה.

ערן ברקת: חבל ש לא עושה גם את הפן השני של הדברים.

יצחק הרצוג: לכן תחמנו בזמנים.

יצחק הרצוג: עשינו הרבה דברים שגם מאזנים את זה.

דוד רותם: הנושא הזה של בדיקה על-אתר עלה עוד לפני משרד הבריאות.

ערן ברקת: לא בהקשר של הבקשה של לצורך פטנטים בתחום התרופות.

דוד רותם: בכל הפטנטים עלתה ההצעה של בדיקה על-אתר עוד לפני שסגן השר היה כאן.

יצחק הרצוג: אגב, עושים היום בדיקות על-אתר.

יצחק הרצוג: אי אפשר להתכחש לזה שזה נעשה.

ערן ברקת: לא על ידי צד שלישי.

ערן ברקת: צריך מאוד להיזהר מלהכניס לשיטה הזאת, שיש לה הגיון פנימי משלה, אג'נדות של תעשיות.

ערן ברקת: אלה יכולות להיות היום תרופות ומחר אלקטרוניקה או כל תעשייה אחרת.

ערן הכהן: רפרנט בריאות, אגף התקציבים, משרד האוצר.

ערן הכהן: אנחנו רואים באי מתן אפשרות לבחינה על-אתר פגיעה בתחרות שהיא חמורה לעניין הזה.

ערן הכהן: אנחנו לא רואים איך אפשר לתת בקשה להקדמה למבקש עצמו ולא לתת לגורמים שהם כאילו נפגעים סימטרית בתחרות כשבעצם העניין של אי בדיקה מהווה עבורם חסם.

עדי לויט: עדי לויט.

עדי לויט: שמעתי שבחינה על-אתר יוצרת פטנטים חלשים יותר, אבל בחוק זה לא כתוב.

עדי לויט: הבחינה על-אתר היא אותה בחינה בדיוק כמו בחינה רגילה.

עדי לויט: אפשר להגיש התנגדות אחרי שהפטנט מקובל בבחינה על-אתר ולציבור תהיה שם אמירה והוא יוכל למנוע את מתן הפטנט הזה.

עדי לויט: אם הגברת אהרונוביץ יוצאת מנקודת הנחה, שאני מניח שגם הרשם אמר את זה בישיבה הקודמת, שכל הפטנטים שנבחנים על-אתר מיד מקובלים, יש לנו בעיה מסוימת באיכות הבחינה.

קריאה: זה לא נאמר.

עדי לויט: שמעתי שקיימת סכנה לתת פטנט לא תקף אבל תמיד קיימת סכנה לתת פטנט לא תקף ואם מישהו נפגע מזה, הוא יוכל להתנגד או בהליכי הפרה להעלות טענות כנגד תוקף הפטנט.

עדי לויט: תודה.

דוד רותם: אנחנו מתחילים לקרוא.

יצחק הרצוג: מסיימים היום את החוק?

דוד רותם: לא, אי אפשר לסיים אותו היום.

נעמה מנחמי: מאחר שהנושא של בחינה על-אתר עלה, אני מציעה שנדון גם בנוסח שכרגע נמצא על השולחן לדיון לבחינה על-אתר.

נעמה מנחמי: זה נמצא בעמוד 8 בנוסח שלכם, בנוסח המשולב.

נעמה מנחמי: כרגע מוצע לתקן את זה בתקנות אבל אפשר כמובן לחשוב גם אחרת.

נעמה מנחמי: אני אקרא את 34 ואת 35 לתקנות מאחר שיש קשר ביניהם.

נעמה מנחמי: 34.

נעמה מנחמי: סדר בחינת הבקשות (א) בקשות ייבחנו בהתחשב בסיווג הנכון בלשכה לפי סדר הגשתן.

נעמה מנחמי: (ב) על אף האמור בתקנת משנה (א) תיבחן בקשה שהופרדה יחד עם הבקשה שחולקה.

נעמה מנחמי: אגב, סעיף 34 משמש את רשות הפטנטים על מנת לסווג את הנושא של בקשות ירוקות בצורה שונה ולכן בקשות ירוקות נבחנות קודם לקצב הרגיל של בקשות אחרות.

אסא קלינג: נחדד.

אסא קלינג: הסיווג שלהם.

אסא קלינג: הסיווג בפני עצמו.

נעמה מנחמי: כן.

נעמה מנחמי: ככלל הסיווג הזה זוכה לעדיפות.

נעמה מנחמי: 35.

נעמה מנחמי: הקדמת בחינה (א) מבקש שיש לו נימוקים סבירים לכך, רשאי להגיש לרשם בקשה מנומקת בצירוף תצהיר לתמיכה בעובדות לבחינת הבקשה על-אתר.

דוד רותם: מה זה מבקש?

דוד רותם: מבקש זה מי שמבקש בדיקה על-אתר או מי שביקש את הפטנט?

נעמה מנחמי: מי שביקש את הפטנט.

שמרית גולן: בתקנות זה מוגדר כמי שביקש את הפטנט.

נעמה מנחמי: ב-(א()1) אנחנו מדברים גם על צד שלישי, אבל כרגע מדובר על מבקש פטנט.

נעמה מנחמי: (א) מבקש שיש לו נימוקים סבירים לכך, רשאי להגיש לרשם בקשה מנומקת בצירוף תצהיר לתמיכה בעובדות לבחינת הבקשה על-אתר, יראו כנימוק סביר בין היתר את אלו: (1) חלוף הזמן מיום שהוגשה הבקשה לרשות לפי סעיף 15 לחוק או מיום כניסתה לשלב הלאומי לפי סעיף 48(ד) לחוק.

נעמה מנחמי: (2) גילו המתקדם ומצבו הרפואי של המבקש.

נעמה מנחמי: (3) הודעה של הרשם בדבר אפשרות להקדים את הבחינה בשל בחינת בקשה מקבילה בתנאים ובמדינות שעליהן הודיע הרשם.

נעמה מנחמי: זה בעצם מעגן פחות או יותר את הדברים שכבר היום קורים בעקבות חוזרי הרשם שהוציא בשנים האחרונות.

נעמה מנחמי: (א)(1) עוסק כאמור באדם שאינו מבקש.

נעמה מנחמי: (א1) אדם אינו מבקש, רשאי להגיש לרשם בקשה מנומקת לבחינת הבקשה על-אתר לגבי בקשה שהזמן שחלף מאז הוגשה כאמור בתקנה (א)(1) ארוך באופן בלתי סביר ולרבות אם הוא ארוך באופן משמעותי ביחס למועד שחלף עד לתחילת בחינתן של בקשות אחרות מאותו סוג.

נעמה מנחמי: כלומר, אנחנו חשבנו שאולי בשלב הראשון, כשישבנו על זה – ואני לא יודעת אם משרד המשפטים עדיין דבק בעמדה – בישיבה קודמת פנימית שבעצם כדאי לאפשר אולי לצד שלישי לבחינת על-אתר כאשר הזמן הוא פרופורציונאלית ארוך יותר וכך אנחנו בעצם מתמודדים עם החשש של ניסיונות למשוך זמן כאשר יש פטנט לא חזק.

נעמה מנחמי: (א2) בקשה לפי תקנה (א) או (א1) תוגש בצירוף האגרה שנקבעה, למעט בבקשות לפי תקנה (א)(2) ו-(3).

נעמה מנחמי: זה גיל או מצב רפואי או ה-PPH.

שמרית גולן: העמדה שלנו לגבי הצעת החוק.

שמרית גולן: הנושא הזה כאמור לא מופיע בחוק אלא רק בתקנות.

שמרית גולן: לגבי הצעת החוק אנחנו עדיין בעמדה שאנחנו לא רוצים לטפל בזה במסגרת הצעת החוק.

שמרית גולן: אנחנו יודעים שיש עמדות שאנחנו חייבים להתחשב בהן ושיתכן שבאמת יש מקום להכניס אותן בתקנות אבל היינו מעדיפים להקדיש לזה דיון קצת יותר מעמיק.

שמרית גולן: קיימנו דיון אחד, גם בהשתתפות נציגי האוצר והבריאות, ולא הגענו בו למסקנות חד משמעיות או להסכמה.

יצחק הרצוג: מתי היה הדיון הזה?

שמרית גולן: לפני כחודשיים או יותר.

דוד רותם: אני אתן לך כמה זמן שאתם רוצים, אבל שאחר כך משרד התעשייה לא יבוא אלי בטענות.

יצחק הרצוג: בדיוק.

דוד רותם: אי אפשר לשחק את המשחק הזה.

דוד רותם: לא אצלי.

דוד רותם: אתם רוצים לדון, תדונו, אבל שלא יבוא התעשייה ויאמר לי שהוא התחייב לארצות הברית.

יצחק הרצוג: זה עלה על הפרק בשבועות האחרונים ויכולתם להיפגש.

שמרית גולן: נפגשנו.

שמרית גולן: אני מנסה לומר שזה לא חייב בהכרח להיות כרוך בהצעת החוק.

דוד רותם: לא, שום דבר לא חייב להיות אבל אני רוצה שזה יהיה.

דוד רותם: אני רק צריך להצביע.

דוד רותם: אני לא חייב שום דבר שיהיה בחוק או לא יהיה בחוק אלא רק להצביע על החוק.

דוד רותם: אתם רוצים שזה לא יהיה בחוק?

דוד רותם: אין שום בעיה.

דוד רותם: אנחנו נעשה הצבעה והחוק ייפול כי אני אצביע נגדו.

שמרית גולן: הוועדה כמובן רשאית להחליט כפי שהיא מחליטה.

שמרית גולן: יש לנו את הנוסח הזה שעשינו בתיאום עם נעמה כחלופה עוד לפני שהחלטנו לעמוד על עמדתנו.

שמרית גולן: שוב, העדיפות הראשונה שלנו היא כמובן להיצמד להצעת החוק בה לא התייחסנו לבחינה על-אתר, לבקשת צד ג', והוועדה כמובן מוסמכת להחליט.

דוד רותם: אני יודע.

דוד רותם: הוועדה לא מוכנה לקבל את הצעת החוק.

דוד רותם: לפחות אני.

דוד רותם: יכול להיות שחבר הכנסת הרצוג יתמוך בחוק, אבל אתם מבינים שכאשר זה אחד ואחד, החוק נופל.

שמרית גולן: כפי שאמרתי, זה בידיכם.

יצחק הרצוג: אני מתפלא.

יצחק הרצוג: אתם מובילים את החוק ויודעים שזה נושא חם.

יצחק הרצוג: אף אחד לא מתנזר ממה שקורה כאן בחדר.

יצחק הרצוג: לפני חודשים ישבתם אתם.

יצחק הרצוג: אתם המדינה, אני מכיר את המדינה ויודע שכשהיא רוצה, היא יודעת יופי להזיז את העכוז.

יצחק הרצוג: אני חושב שזה לא בסדר שאתם לא באים עם עמדה מעודכנת לאור ההתפתחויות האחרונות.

קריאה: הסיבה שרוצים שזה יהיה בתקנות, היא פשוטה.

דוד רותם: סליחה, אני לא חושב שנתתי לך רשות דיבור.

דוד רותם: זה שהם רוצים בתקנות, הם רוצים אבל אני לא רוצה את זה בתקנות.

דוד רותם: אני לא רוצה את זה בתקנות אלא בחוק.

קריאה: המשמעות היא הפרה.

יצחק הרצוג: יש כאן הערה שזאת כאילו הפרה.

יצחק הרצוג: הפרה של מה?

קריאה: הפרה של ההסכם עם ארצות הברית.

יואל ליפשיץ: הווארד פולינר כבר הודיע לוועדה שאין הפרה.

דוד רותם: על יחסי החוץ של מדינת ישראל וארצות הברית, אני לא אחראי.

יצחק הרצוג: לא, אבל אם יש שם הסכם, לפחות שזה ייבדק על ידי היועצת המשפטית שלך.

דוד רותם: אם הייתה באה המדינה ואומרת שיש לנו בעיה כי זאת הפרה, זה משהו אחר.

יצחק הרצוג: אם דבי חושבת שזאת הפרה, אני אשמח לשמוע.

דבי מילשטיין: לא, זאת לא הפרה אבל זה גם לא היה חלק מהגילוי ולא נכלל בהסכם.

דוד רותם: בסדר.

דוד רותם: זה לא בהסכם.

דבי מילשטיין: לקיים עכשיו את הדיון, זה רק דוחה את המועד.

דוד רותם: משרד המשפטים והרשם יכולים לשבת היום אחר הצהרים ובישיבה הבאה נוכל לגמור את זה.

דוד רותם: הם רק צריכים לשבת.

שמרית גולן: אני רק רוצה להוסיף שעלו כאן כמה דרישות.

שמרית גולן: יש את הדרישה של לאפשר, כפי שהבנתי, לא בהכרח לכל צד ג' אלא בעיקר ל לבקש הקדמת בחינה ויש את הדרישה הכללית.

יצחק הרצוג: אגב, הנוסח כאן הרבה יותר מצומצם כי הנוסח כאן אומר שרק בעילה שזה בכלל לא נמשך כמו מסטיק.

קריאה: שזאת לא בחינה על-אתר.

יצחק הרצוג: אני חושב שמצאו כאן משהו די מאוזן עם כל האינטרסים הסותרים שקיימים כאן סביב השולחן ואתם צריכים לחוות דעה ולהיות מוכנים לישיבה הזאת.

יצחק הרצוג: אני מעיר על זה כל הזמן כי זה מאוד מתסכל.

שמרית גולן: הנוסח הזה הוכן בתיאום אתנו.

שמרית גולן: אנחנו לא היינו מנותקים ממנו.

דוד רותם: חזרתם בכם אחרי עשר דקות.

דוד רותם: חזרתם בכם מהנוסח הזה.

שמרית גולן: כשישבנו על הנוסח, אמרנו שזה עדיין כפוף להחלטה בדרג יותר גבוה.

יצחק הרצוג: מי זה הדרג הזה?

שמרית גולן: שרית דנה.

יצחק הרצוג: ומה היא אומרת?

שמרית גולן: היא אומרת שאנחנו לא רוצים לאפשר.

דוד רותם: תגידו לשרית דנה לבוא לכאן.

דוד רותם: אי אפשר לשבת שם במשרד המשפטים ולנהל את העולם.

דוד רותם: זה לא מוצא חן בעיניה?

דוד רותם: תגידי לה שאין חוק בלי זה.

דוד רותם: תודיעו לה בשמי שהחוק לא יעבור בלי הסעיף הזה.

שמרית גולן: אני מדגישה שגם ההצעה כאן היא על שינוי התקנות.

שמרית גולן: העניין הזה מוסדר גם היום בתקנות.

דוד רותם: אני מדבר על החוק וזה יהיה בחוק.

דוד רותם: אם שרית דנה לא רוצה, היא יכולה למשוך את החוק.

דוד רותם: זאת הסמכות שיש לכם.

יואל ליפשיץ: אנחנו דנים עכשיו על הסעיפים בתוך התקנות

דוד רותם: עוד לא.

יואל ליפשיץ: לא ישבו אתנו בשבועיים האחרונים למרות שהיינו מאוד שמחים לשבת.

יואל ליפשיץ: אנחנו יודעים שהתקיימו ישיבות וחבל שלא ישבו אתנו.

יואל ליפשיץ: גם לאוצר וגם לבריאות הנושא הזה חשוב לנו.

יואל ליפשיץ: אנחנו חושבים שזה לא יכול להישאר בשיקול דעת כזה רחב אלא צריך להיות הרבה יותר מוגדר.

יואל ליפשיץ: אפשר להגיע לנוסח טוב, מאוזן ומידתי וגם לשים אותו בתוך החוק.

נעמה מנחמי: אני מציעה שנתקדם.

דוד רותם: כן, אנחנו מתקדמים.

דוד רותם: אני מציע שעד הישיבה הבאה יהיו לכם הסכמות ונוסחים כי אחרת אני אביא נוסח ועליו נצביע.

דוד רותם: תמיד תוכלו למשוך את החוק.

דוד רותם: אתם בעלי הבית של החוק.

נעמה מנחמי: אנחנו חוזרים לסעיף 18 שבעמוד 6 בנוסח שמונח לפניכם.

דוד רותם: מכיוון שאני יודע את השיטה שלכם, כשהסעיף לא יהיה כפי שאתם רוצים, אתם תבקשו שהשר יבקש רביזיה, הסתייגות וכולי.

דוד רותם: אני מציע שתתאמו עם השר כבר עכשיו את הדברים.

נעמה מנחמי: סעיף 18.

נעמה מנחמי: אנחנו סיימנו את הדיון הקודם, בעיקר בסעיף 18(ב)(3), כשלקראת סוף הישיבה העלה הצוות המקצועי, סימונה מרשות הפטנטים, את החשש מקבלת הערות בנוסף למסמכים.

נעמה מנחמי: בהמשך, בשיחה פנימית, אני חושבת שהחשש היה מאיזושהי קריאה לא אובייקטיבית של הבוחנים מרגע שיש בפניהם הערות.

נעמה מנחמי: לכן גובש נוסח נוסף חדש ושונה כשהרציונל שעומד מאחוריו הוא שהמבקש יגיש את כל המסמכים שלו לפי 18(א)(2) וצד ג', ככל שיהיו לו עוד מסמכים שהוא חושב שלא נמסרו והיו צריכים להימסר, הוא יוכל למסור אותם אבל הוא לא יוכל למסור אותם עם הערות נוספות.

נעמה מנחמי: ההנחה היא שמאחר שהוא מוסיף רק את הדלתא, זה גם יהיה מעט מסמכים ואז גם הבוחן יוכל להתמודד אתם בלי הערות.

נעמה מנחמי: זאת ההצעה ואנחנו ניסחנו אותה.

דוד רותם: סימונה, אני רוצה להבין.

דוד רותם: הבוחנים שלך הם מקצוענים.

סימונה אהרונוביץ: נכון.

סימונה אהרונוביץ: אנשי מדע.

דוד רותם: כשאני מגיש להם מסמכים, אני אומר להם שזאת דעתי על המסמכים.

דוד רותם: אלה לא אנשים שכפופים לי, הם לא פוחדים ממני, אני לא יודע מה הם עושים עם זה אבל יכול להיות שמתוך זה הם ילמדו משהו.

דוד רותם: לא ירצו, לא ילמדו כלום.

דוד רותם: הרי מהבחינה הזאת הם אנשי מקצוע, כמו שופטים, ולא צריך לפחד מהם.

סימונה אהרונוביץ: אני חושבת שכל הערה או הפניה יכולות להוציא את הדברים מהקונטקסט הנכון.

סימונה אהרונוביץ: לזה יש את החשש שלי.

סימונה אהרונוביץ: במקום שתהיה פנייה מושכלת של הבוחן, תהיה פנייה של מישהו שעשה הכוונה מסוימת לתוך החומר.

סימונה אהרונוביץ: אני לא חושבת שזה מה שאנחנו רוצים כאן.

סימונה אהרונוביץ: אני רוצה שהבוחן יתמודד עם החומר שהוא יודע להתמודד אתו.

סימונה אהרונוביץ: זה גם מה שאנחנו עושים היום.

דוד רותם: אבל הוא מקצוען.

דוד רותם: זה שאני אנסה לכוון את דעתו לכיוון אחר, הוא איש מדע, הוא לא ילד.

סימונה אהרונוביץ: נכון, אבל הרבה פעמים מחפשים קיצורי דרך ובצורה כזאת יש כאן קיצור דרך כך שבמקום לקרוא מאה עמודים, אנחנו קוראים את הקטע הרלוונטי ולא בגלל שאנחנו החלטנו שהוא רלוונטי ולא בגלל שבעקבות החיפוש הוא הקטע הרלוונטי, אלא בגלל ההפניה.

סימונה אהרונוביץ: זה החשש שלי, שבסוף הקריאה לא תהיה קריאה מקצועית ואובייקטיבית.

סימונה אהרונוביץ: אני רואה גם היום שאנחנו כן מקבלים הפניות מסוג אלה אבל ממשרדי פטנטים אחרים.

סימונה אהרונוביץ: קודם כל, מדובר על אחריות של בוחנים אבל גם בהפניות האלה הרבה פעמים אנחנו רואים שעדיף לקרוא את החומר מאשר לקרוא את ההפניות.

סימונה אהרונוביץ: הפניות מזמינות קיצורי דרך וכאן אנחנו רוצים לתת פטנט ראוי ולא לעשות קיצורי דרך.

דוד רותם: אבל אם אנחנו מדברים על אנשי מדע שמקבלים את ההפניות והם מחפשים לעשות קיצורי דרך, תאמיני לי שהם ידעו לעשות קיצורי דרך באלף ואחת שיטות אחרות.

סימונה אהרונוביץ: נכון, אבל זה קיצור הדרך שלנו.

דוד רותם: אני לא פוחד.

דוד רותם: אני סומך עליהם.

דוד רותם: אני לא פוחד שהם יעשו קיצורי דרך.

יצחק הרצוג: אני חושב שבשיח הזה העולם השתנה.

יצחק הרצוג: אי אפשר לבקש רק ראשי פרקים.

יצחק הרצוג: בסוף היית רוצה שתהיה לך תמונה אולי יותר רחבה.

סימונה אהרונוביץ: אבל התמונה היותר רחבה, זה המסמך עצמו.

סימונה אהרונוביץ: זאת התמונה הרחבה ביותר שמאפשרת לי להסתכל מהתחלה עד הסוף ולעשות לבד את הקישורים שבתוך המסמך.

קריאה: אדוני, אפשר להגיב על הדברים שנאמרו?

דוד רותם: לא.

דוד רותם: אני רציתי ללמוד ולהבין.

דוד רותם: שאלתי את סימונה מה ששאלתי אבל אני לא פותח את זה לוויכוח.

קריאה: יש נוסח חדש שמונח על השולחן.

דוד רותם: לא פתחתי את זה לוויכוח.

נעמה מנחמי: סעיף 19 כבר אושר בישיבה הקודמת.

קריאה: יש נוסח חדש?

דוד רותם: אין נוסח.

דוד רותם: עוד לא החלטנו אבל אנחנו נחליט.

נעמה מנחמי: אנחנו בסעיף 26.

יצחק הרצוג: אני חושב שבישיבה הבאה נוכל לסיים.

דוד רותם: אני מקווה.

דוד רותם: כשיהיו לנו כל הנתונים, אנחנו נסיים את החוק.

שמרית גולן: בסעיף 26, הצעת החוק לא התכנסה למשהו שהתבקש מאוחר יותר על ידינו.

שמרית גולן: בסעיף 26(ב)(5) אנחנו מבקשים לבטל את החובה שמוטלת היום על הרשם להוסיף לפרסום את תיאור עיקר ההמצאה שבבקשה.

שמרית גולן: אנחנו חושבים שלאור העובדה שהבקשה כולה מתפרסמת, אין צורך בכך שהרשם יוסיף את תיאור עיקר ההמצאה, בעיקר כשסעיף 27 קובע שלעיקר ההמצאה אין משקל בהליכים משפטיים לעניין הפרה.

שמרית גולן: כלומר, זה אותו אינו עיקר המצאה שמופיע בסעיף 49 לעניין הפרה.

דוד רותם: את צריכה לתקן גם את סעיף 27.

שמרית גולן: ברור.

נעמה מנחמי: ככל שאין לזה באמת משקל, הטלת נטל על הרשם, לא ברור אם יש בה תועלת.

נעמה מנחמי: כלומר, לא ברור אם עיקר ההמצאה ישמש באמת אנשים שהם לא מומחים לענייני פטנטים בשימוש כלשהו ולעומת זאת אנשים שהם כן מומחים בענייני פטנטים, עיקר ההמצאה לא יספיק להם.

נעמה מנחמי: יתכן שאני טועה ואני אשמח לשמוע את העמדות השונות.

דוד רותם: גברת חכמי.

מיכל חכמי: תודה רבה.

מיכל חכמי: אני חושבת שחשוב מאוד שיהיה תקציר או אבסטרקט - כמו שאנחנו קוראים לו במקצוע ושכבר דנו בו עת דיברנו על סעיף 16 – לציבור, בעיקר לצורך חיפושים, חיפושי ידע קודם.

מיכל חכמי: אמנם רוב הבקשות שתתפרסמנה הן בקשות שנגזרות מבקשה בין לאומית ובמסגרת הפרסום יהיה להם תקציר, אבל כאשר מדובר בבקשות שהבקשה הישראלית היא הבקשה הראשונה והיא תתפרסם כעבור 18 חודשים ולא בהכרח יש לה מקבילות שתיבחנה, אני חושבת שחשוב שיהיה תקציר.

מיכל חכמי: למרות שכיום הפרסום לא יהיה רך ומאפשר חיפוש, ברבות הימים אנחנו מקווים – לא בעוד הרבה זמן – המסמכים שיפורסמו יאפשרו גם חיפוש ואני חושבת שחשוב שכן יהיה תקציר לתועלת הציבור.

נעמה מנחמי: השאלה אם יש צורך גם בתיאור התמציתי כפי שהוגש על ידי המבקש וגם בעיקר המצאה שיכתוב הרשם.

נעמה מנחמי: השאלה מה עדיף בעיניך.

מיכל חכמי: כמו שמקובל היום בעולם, יש תקציר שהמבקש מגיש אותו ולא מתערבים בו, למיטב ידיעתי, בשום רשות פטנטים.

מיכל חכמי: עיקר ההמצאה, זאת כבר אופרה אחרת.

נעמה מנחמי: לפי מה שאת אומרת, בעצם החובה על המבקש לכתוב תיאור תמציתי בסעיף 11 היא מספקת ולכן אפשר לוותר על תיאור עיקר המצאה בידי הרשם.

מיכל חכמי: כן.

מיכל חכמי: בעיניי הוא התפרסם.

עדי לויט: אדוני, זה מחזיר אותנו לדברים שנאמרו אולי בישיבה הראשונה.

עדי לויט: לדעתי מתחייב תיאור תמציתי של עיקר ההמצאה.

נעמה מנחמי: תיאור תמציתי או עיקר ההמצאה.

נעמה מנחמי: אלה שני דברים שונים.

דוד רותם: השאלה אם זה של המבקש או של הרשם.

עדי לויט: של הרשם של עיקר ההמצאה ואני אסביר מדוע.

עדי לויט: אולי זה מתחבר גם לדברים שהשמיעה הגברת אהרונוביץ קודם לכן.

עדי לויט: יש לנו בקשות פטנט, בעיקר בקשות שלא מתארות באמת המצאה אמיתית, ואנחנו לא יודעים בכלל מה המציאו בהן.

עדי לויט: אין לנו שמץ של מושג מה המציאו בהן.

עדי לויט: אם הבוחנים בוחנים את ההמצאה, הקונטקסט שלהן ונגיד המסמך של אובזרבציה פתאום מזיז אותם לקונטקסט אחר, זה רק בגלל שהם לא יודעים בדיוק מהי ההמצאה אותה הם בוחנים.

עדי לויט: לכן אני חושב שצריך להיות תיאור מדויק ומפורט של עיקר ההמצאה כדי שנדע מה בחנו, מה עמד לנגד עיניהם וכך נוכל בהמשך להתמודד עם ההמצאה הזאת אם היא תגיע לבתי משפט או להתנגדויות.

חננאל קוטינסקי: אני מחברת אורבוטק, חברה ישראלית.

דוד רותם: מה עושה החברה?

חננאל קוטינסקי: מייצרת מכונות לייצור ובדיקה של מעגלים חשמליים וצגים שטוחים.

חננאל קוטינסקי: בשנה שעברה מכרנו במשהו כמו 560 מיליון דולר.

חננאל קוטינסקי: אנחנו מגישים לא מעט בקשות פטנט בישראל.

חננאל קוטינסקי: אני רוצה להתייחס כרגע רק לנושא הזה של האבסטרקט.

חננאל קוטינסקי: התקציר שימש מאוד מחפשי ידיעות בעבר כשמנועי החיפוש היו מאוד יקרים.

חננאל קוטינסקי: אז בדרך כלל, כדי לחסוך בעלויות, אנשים חיפשו את האינפורמציה בשם הבקשה ובתקציר.

חננאל קוטינסקי: היום, כשאנחנו עושים חיפושים, בדרך כלל עושים חיפוש על כל הטקסט, כך שמי שמחפש אינפורמציה על מה קיים, זה לא משנה לו שום דבר.

חננאל קוטינסקי: זה נוח כשמקבלים את החומר שיש איזשהו תקציב שכנראה מתאר על מה פחות או יותר מדבר הפטנט אבל אם אנחנו רוצים ללמוד את הפטנט ולדעת אם הוא רלוונטי למה שאנחנו עושים או מהווה איום, צריך לקרוא את כל הפטנט ולקרוא את התביעות.

חננאל קוטינסקי: אין דרך קיצור.

חננאל קוטינסקי: אם אנחנו מדברים כרגע אם כדאי להוסיף תקציר כזה או אחר, וזה לא משנה אם זה עיקר ההמצאה או תמצית ההמצאה, לטעמי זה לא מהותי.

חננאל קוטינסקי: אני חושב שהשיקול של העומס על הבוחנים הוא שיקול לא פחות חשוב כאן מאשר נוחות המבקשים ובמקרה הזה נוחות המבקשים כמעט שלא תיפגע אם יהיה או לא יהיה תקציר כזה או אחר.

זבולון אורלב: התאחדות התעשיינים.

זבולון אורלב: אני חושב שכל הבעיה מתחילה בשאלה מה הבוחן בחן ומה הוא הבין שזה עיקר ההמצאה או תמצית ההמצאה.

זבולון אורלב: לדאבוני, מתוך קריאה של מאות ואלפי פטנטים בתיקים ישראלים, אני לא משתכנע שנעשה חיפוש ושנעשה שיקול דעת בכיוון ההתקדמות ההמצאתית.

זבולון אורלב: הולכים יפה מאוד לגבי חידוש ואני חייב לומר שהבחינה לגבי חידוש היא בסדר, אבל כשמגיעים למוקש הזה שנקרא התקדמות המצאתית, מתוך תיק הבחינה לא ברור מה הבוחן בחן.

זבולון אורלב: לכן אני סבור שזה יהיה טוב גם לציבור, גם לבוחנים וגם למהות הבחינה שהם יצטרכו לציין מה הבוחן הבין, ההתקדמות ההמצאתית מתוך בקשת הפטנט.

זבולון אורלב: הרבה פעמים אני רואה שהבוחן חושב שההתקדמות ההמצאתית היא משהו אחר וכשאנחנו מגיעים לדיון בהתנגדות או בבית משפט, אנחנו שומעים מהמבקש שההתקדמות ההמצאתית שלו הייתה משהו אחר לחלוטין.

זבולון אורלב: לכן אני חושב שזה לא רק מבחינת הציבור אבל יהיה טוב אם הציבור ידע מה הבוחן בחן כהתקדמות המצאתית.

זבולון אורלב: תודה.

ערן ברקת: כבודכם, הנושא הזה נדון.

ערן ברקת: יש חמישה עמודים של פרוטוקול בשאלה הזאת.

דוד רותם: סליחה, אני לא זוכר שנתתי לך רשות דיבור.

דוד רותם: אתם יותר מדיי מסתובבים לי סביב דברים שהם לא כל כך עקרוניים.

ערן ברקת: בכל הכבוד, כבוד היושב ראש, הנושא הזה נדון על פני חמישה עמודים של פרוטוקול וניתנה החלטה על ידך, שכמובן אפשר לדון בה מחדש, שהנושא של עיקר ההמצאה הוא מונח בעייתי ולכן יהיה תיאור תמציתי של ההמצאה.

דוד רותם: נכון.

ערן ברקת: כך הוחלט לגבי הפרסום לגבי סעיף 11.

דוד רותם: ועכשיו באה הממשלה ואומרת שהיא מבקשת לבטל את זה ולה מותר הכול.

ערן ברקת: לא, כבודו.

שמרית גולן: לא, לא את זה.

ערן ברקת: זה לא מה שהם מבקשים.

ערן ברקת: הנושא הזה של תיאור של מה יש בבקשה, בדין הקיים מופיע בסעיף 26.

ערן ברקת: הוועדה הזו החליטה בישיבה של 7 בדצמבר להכניס תיאור של מה יש בבקשה כבר בשלב הפרסום המוקדם.

ערן ברקת: נוצר כפל ובא היום משרד המשפטים ואומר שאין צורך פעמיים.

ערן ברקת: כיוון שהחלטתם בדצמבר להכניס את זה בשלב הפרסום המוקדם, אין צורך להכניס פעם נוספת עוד פעם תיאור.

ערן ברקת: זה כל מה שנאמר היום.

ערן ברקת: באו עכשיו אחרים, לא אני, וניסו לפתוח מחדש את הדיון שכבר היה ב-7 בדצמבר כדי שהעניין הזה יימשך עוד ועוד.

ערן ברקת: ההערה היחידה שלי הייתה שבנושא הזה דנו והוחלט שאין צורך במילה עיקר ההמצאה ויהיה פרסום.

ערן ברקת: אין צורך לפתוח את הנושא הזה מחדש.

ערן ברקת: מה שעכשיו אמר תומר, הוא בכלל ביקש דבר אחר לגמרי.

ערן ברקת: הוא ביקש שייתנו עוד משהו אחר שהוא לא הפרסום הזה.

טל בנד: אדוני, אין כאן כפל משום שבסעיף 26 לא היה כתוב תיאור תמצית אלא היה כתוב עיקר ההמצאה.

טל בנד: עיקר ההמצאה, זה מונח מוכר בחוק הפטנטים והוא מופיע בשני מקומות.

טל בנד: הוא מופיע כאן והוא מופיע בסעיף 49 שם מגדירים לאנשים מה זאת הפרת פטנט וזאת אותה משמעות.

טל בנד: זאת בעצם ההגדרה של לב ההמצאה, מה לב המונופולין.

טל בנד: עכשיו מציעים לבטל את ההודעה הזאת של הרשם לציבור על מה לב ההמצאה ואומרים לנו שהיא מוחלפת על ידי הודעת המבקש.

יצחק הרצוג: אני לא רואה בסעיף 49 משהו שקשור לעיקר ההמצאה.

יצחק הרצוג: אני לא יודע על מה אתה מדבר.

טל בנד: תסתכל בבקשה על סוף סעיף 49(א).

טל בנד: "שיש בה לנוכח המוגדר באותן התביעות עיקר ההמצאה שהוא נושא הפטנט".

שמרית גולן: אל תשכח את סעיף 27.

טל בנד: אדוני, הנקודה היא שאם מחליפים את הקביעה של הרשם בעמדת המבקש, ואין לנו שום התנגדות לכך, צריך לזכור שלא מדובר בתיאור תמציתי אלא במשהו שיש לו משמעות.

טל בנד: מעירה עורכת הדין מנחמי שצריך לקחת בחשבון את הדברים ביחד עם סעיף 27.

טל בנד: נכון.

טל בנד: אנחנו קיימנו דיונים בעניין הזה עם משרד המשפטים ועמדתנו הייתה – יכול להיות שיש כאן עמדות אחרות – שאם מורידים את הפרסום לפי סעיף 26 של עיקר ההמצאה על ידי הרשם, כי אז יש מקום לבטל לגמרי את סעיף 27.

טל בנד: יש מקום לבטל אותו משום שפסיקת בית המשפט העליון אומרת שאמירות של מבקש הפטנט, יש להן משמעות ויש להן משקל כאשר באים לפרש את הפטנט.

טל בנד: לא מתקבל על הדעת שיבואו מבקשי הפטנטים לוועדה כאן, אין לזה הצדקה, ויבקשו לפטור אותם מאותו תיאור שהם אמורים להגיש ביחד עם בקשת הפטנט.

טל בנד: לכן צריך להחליט בין אחת משתיים.

טל בנד: אם מחליטים להשאיר את עניין עיקר ההמצאה.

דוד רותם: עוד לא הגעתי לסעיף 27.

דוד גילת: אני מבקש להתייחס לשידורי התעמולה האלה.

דוד רותם: בשידורי התעמולה, אתה לא פחות טוב מהם.

יצחק הרצוג: אנחנו כאן לא בית משפט.

דוד גילת: אני חוזר בי.

יצחק הרצוג: בכל מקרה אומרת היועצת המשפטית שהניסוח הוא גרוע וצריך לתקן אותו.

נעמה מנחמי: הניסוח המקורי הוא בעייתי.

דוד גילת: בואו נתחיל מה קורה בדרך כלל באבסטרקט.

דוד גילת: בדרך כלל לוקחים את התביעה, מעתיקים אותה ואומרים שזה האבסטרקט שלי ומקצרים כדי לצאת ידי חובה וזה נותן פחות או יותר את התמונה.

דוד גילת: המטרה של האבסטרקט היא בסך הכול ענייני נוחות.

דוד גילת: עיקר ההמצאה, הדבר הזה שנקרא עיקר ההמצאה באבסטרקט.

דוד גילת: הדבר הזה נעשה לענייני נוחות וכדי להסיר ספק וצל צילו של ספק, מופיע סעיף 27.

דוד גילת: זה נכון שסעיף 27 אומר שלא יתחשבו בזה, זה לא נותן לך שום פרשנות פטנט וזה לא נותן לך כלום.

דוד גילת: עכשיו יש כאן סדרה שלמה של אנשים שבאים ומספרים סיפור שכביכול עיקר ההמצאה הוא עיקר ההמצאה לפיו נקבע אם יש או אין הפרת פטנט.

יצחק הרצוג: זה די הגיוני.

יצחק הרצוג: אני חושב שהוא צודק.

יצחק הרצוג: ההסבר הזה עושה שכל.

יצחק הרצוג: זה ברור לגמרי.

יצחק הרצוג: אולי נשמע את המומחים אבל התמצית היא לא אסמכתא לכלום.

דוד רותם: בדיוק.

דוד גילת: לפני העידן הטכנולוגי כשאתה יכול להקיש הכול בגוגל.

דוד גילת: פעם הייתה לזה משמעות הרבה יותר גדולה.

דוד גילת: כל הסיפור לבוא עכשיו ולהדביק לזה את עיקר ההמצאה, הרי כשאני מגיש תביעת פטנט שלי, מהי תביעת הפטנט?

דוד גילת: אני עושה כמיטב מאמציי כדי להגדיר את ההמצאה שלי בצורה הרחבה ביותר.

דוד גילת: עיקר ההמצאה זה דבר שנולד רק במשפטי הפרה.

דוד גילת: אם אנחנו מסתכלים על פסיקת בית המשפט העליון של הנשיא שמגר בדימוס, פסק דין יוז שזה פסק הדין המנחה שלנו לכל דיני הפטנטים, השולחן ערוך שלנו , שם נאמר במפורש שעיקר ההמצאה זה דבר שנקבע במשפט הפרה אחרי שראית את המוצר המפר, אתה מסתכל על התביעות שבזמנו, לפני שיכולת לצפות מה אנשים עוד יכולים להמציא מסביבך ואיך יעקפו אותך, אז אומרים שיש בזה את העיקר לאור האמור בתביעות.

דוד גילת: אין קשר בין זה לבין התקציר הזה.

דוד גילת: אם אני הייתי יודע מראש את העיקר שהוא יותר רחב ממה שהגדרתי, העיקר בא להרחיב את מה שהרחבתי בתביעות, הייתי מגדיר את זה עוד יותר רחב כדי שיום אחד יגדירו לי את זה עוד יותר רחב.

דוד גילת: אני מגדיר את זה כמה שאני יכול.

דוד גילת: כל הסיפור הזה, הוא פשוט לא נכון.

דוד גילת: מה שנאמר כאן הוא לא נכון ואין מילה אחרת לומר על כך חוץ מאשר לא נכון לגבי המשמעות של עיקר ההמצאה בפרסום הזה.

דוד גילת: אין שום קשר לסעיף 49 ומי שמנסה לומר את זה, אין לי מלים אחרות מאלו שאמרתי ואני לא רוצה לחזור עליהן.

עדי לויט: אדוני, בנד ואני אנחנו שני הנציגים היחידים עלי אדמות שנשארו כאן באולם הזה מאז פסק דין יוז.

עדי לויט: אנחנו היינו שם בתחילת דרכנו.

דוד רותם: אתה רוצה לומר לי שאני צריך לקרוא את פסק הדין בזהירות?

עדי לויט: אני הייתי שם ואני יכול לומר מה היה שם.

דוד רותם: פסק הדין נכון או לא נכון?

עדי לויט: פסק הדין נכון בהחלט.

דוד רותם: הספרים הכחולים, הם טעויות של בתי המשפט.

דוד רותם: או המחוזי טעה או העליון טעה.

דוד רותם: מישהו טעה.

עדי לויט: למרות שהפסדתי שם, פסק הדין נכון.

עדי לויט: בנד ניצח.

עדי לויט: אני מנסה לומר שבתוך פסק הדין יוז, שהוא באמת ספק הדין המנחה בדיני פטנטים עד עצם היום הזה למרות שהוא ניתן לפני כעשרים שנים, יש הגדרה של עיקר המצאה אבל לא זאת השאלה.

עדי לויט: השאלה היא מה הבוחן בוחן, מהי אותה פיסת התקדמות המצאתית, אותו צעד קטן, אותו ניצוץ המצאתי אותו הוא בודק אל מול כל הספרות שעומדת מולו.

דוד רותם: הוא בוחן את הכול.

דוד רותם: למה הוא צריך להודיע מה הוא בחן?

עדי לויט: מכיוון שאני חושב שכאן יש עניין של בחירה.

עדי לויט: מבקש הפטנט צריך מראש לבחור מה הוא המציא.

עדי לויט: הרי לא יתכן שאת עיקר ההמצאה ינתחו אחרי שההמצאה שלו נעשתה.

עדי לויט: ההמצאה שלו נעשתה, היא כוללת את כל מה שהיא כוללת, עם וריאנטים, עם אקוויוולנטים שזה פסק דין יוז.

עדי לויט: אני חושב שה בוחן צריך לבחון על פי אותה הגדרה ולומר מה הוא בדק.

עדי לויט: יושב כאן נציג אורבוטק.

עדי לויט: אני זכיתי מכיוון שאני כאן היום גם בשם חברת קנטק ואנחנו הגשנו כמה התנגדויות לפטנטים של אורבוטק ובכולם עד היום ניצחנו.

עדי לויט: אין פטנטים לאורבוטק.

חננאל קוטינסקי: זה לא נכון.

עדי לויט: כולם על המצאות לא אמיתיות באמת.

עדי לויט: מה שקרה שם זה שאם קוראים את האבסטרקט, רואים מה אורבוטק התיימרה להמציא ומגלים שזה בכלל לא מה שנבחן על ידי הבוחן, לא על זה ניתן הפטנט ובסופו של דבר כשהוויכוח מתנהל, מתברר או מועלית גרסה חדשה לחלוטין בפני ערכאה שיפוטית, אם זה רשם הפטנטים שיושב לא רק כמי שנותן פטנטים אלא גם כמי שדן בהתנגדויות, ואם זה בית המשפט.

עדי לויט: פתאום מתברר שעיקר ההמצאה או כביכול הצו ההמצאתי שנעשה הוא במקום אחר לחלוטין.

דוד רותם: מכיוון שיש לו את סעיף 27 וממילא אין לזה שום חשיבות, לא לתיאור, לא לעיקר ולא לתמצית, אני אוריד את שניהם, גם את עיקר ההמצאה וגם את התמצית של ההמצאה.

נעמה מנחמי: אנחנו נעשה את התיקון הזה בסעיף 26.

נעמה מנחמי: את סעיף 27 אנחנו מוחקים?

דוד רותם: כן, מוחקים.

דוד רותם: לא צריך א ותו.

נעמה מנחמי: אנחנו מתקנים אחורה בסעיף 16(א).

שמרית גולן: כיוונתי את נעמה לסעיף 11, שם מוטלת החובה על המבקש להגיש תיאור תמציתי של ההמצאה.

נעמה מנחמי: ב-11 אנחנו נוריד את הביטוי: ותיאור תמציתי של ההמצאה ב-11(א).

דוד רותם: בסדר.

דוד רותם: יהיה צריך לתקן גם בסעיף 49.

דוד רותם: זה מופיע גם שם.

נעמה מנחמי: לא, ב-49 לא מופיע תיאור תמציתי אלא מופיע עיקר ההמצאה אבל כפי שאמרתי קודם הוא מופיע במשמעות אחרת מהביטוי עיקר ההמצאה שמופיע בסעיף 26.

דוד רותם: אני מבין גדול בפטנטים.

דוד רותם: אני התחלתי להיות אחד המומחים בארץ לפטנטים ויש בעיה אחת.

דוד רותם: אי אפשר בחוק אחד להשתמש באותו מושג באלף ואחד מקרים.

נעמה מנחמי: זה נעשה בטעות אבל עכשיו תיקנו את זה.

דוד רותם: גם את הטעות יהיה צריך לתקן.

נעמה מנחמי: תיקנו את זה.

נעמה מנחמי: היה בסעיף 26, היה בסעיף 49 במשמעויות שונות כפי שאפשר ללמוד מסעיף 27.

נעמה מנחמי: מאחר שביטלנו את 26, כבר אין אי התאמה בין הביטויים אלא יש רק ביטוי אחד.

דוד רותם: אני רואה את אותו שופט שמגיע אליו התיק והוא אומר שמכיוון שביטלו את העניין של עיקר ההמצאה בסעיף הזה ובסעיף הזה, הם התכוונו גם לבטל כאן אבל הם מטומטמים ולא חשבו על זה.

דוד רותם: אני מכיר את השופטים.

נעמה מנחמי: אנחנו נפנה את השופטים, מי שיצטרך וכמובן לא אני.

יצחק הרצוג: מה עם המידע לציבור?

יצחק הרצוג: בעידן המודרני לחשוב שרק יהיה איזה מספר ואיזה שם, לדעתי יש בזה בעיה מבחינה ציבורית.

דוד רותם: כל הבקשה תפורסם.

רון תומר: הבקשה יכולה להיות 500 עמודים ולא ברור מה עולה ממנה.

דוד רותם: מי שמבין יראה מה עולה ממנה.

נעמה מנחמי: הבקשות שלא מישראל, ממילא יבואו עם איזשהו אבסטרקט.

רון תומר: בסופו של דבר הרעיון היה לתת ודאות לציבור ושבעל הפטנט ייקח אחריות על מה שכתוב בהמצאה.

נעמה מנחמי: בארצות הברית פשוט מעתיקים לך את התביעה הראשונה וזאת התמצית.

מיכל חכמי: לא.

נעמה מנחמי: מישהו יושב וכותב את זה מחדש?

מיכל חכמי: יש איזה אבסטרקט.

יצחק הרצוג: יש כאן טענה שהאבסטרקט לא משקף את המציאות.

יצחק הרצוג: האומנם?

מיכל חכמי: להפך.

מיכל חכמי: כמה שהזמנים יותר מתקדמים, היום בכלל לא כותבים ב-אינוונשן ריליט טו אלא כותבים דיסקלוסד איז.

יצחק הרצוג: מה את אומרת על הטענה שהאבסטרקט לא משקף את המציאות?

דוד רותם: זה מה שהיא אמרה.

מיכל חכמי: זאת דעה אובייקטיבית.

מיכל חכמי: המבקשת אמורה בתקציר – ואני מקווה שכך היא עושה – לתאר בקצרה את הדברים העיקריים.

רון תומר: אבל עכשיו לא דורשים ממנה כך שאם הפטנט הוא חלש, היא יכולה להשאיר את זה תחת ענן לא ברור.

נעמה מנחמי: היא יכולה לרשום את זה בצורה יותר רחבה.

מיכל חכמי: אני לא מכירה את המושג פטנט חלש.

מיכל חכמי: אני לא יודעת מה זה.

מיכל חכמי: אין דבר כזה פטנט חזק או פטנט חלש.

מיכל חכמי: או שיש פטנט או שאין פטנט, ואם אחר כך בהתנגדות או בבקשת ביטול מתברר שהפטנט לא תקף, אז הוא לא תקף ומבוטל.

מיכל חכמי: המושג הזה פטנט חלש, אני לא יודעת מהיכן הוא בא.

מיכל חכמי: אין סוג ב'.

מיכל חכמי: או שיש פטנט או שאין פטנט.

רון תומר: מילה אחרונה ואדוני יחליט מה שהוא יחליט.

רון תומר: בסעיף 26 המטרה הייתה שאחרי שהבוחן בחן את הפטנט והתכתב עם בעלת הפטנט והבין על מה הפטנט, הוא יפרסם מה עיקר הפטנט המוחלט וזה כלי מאוד חשוב לציבור להבין על מה הפטנט.

רון תומר: כשאתה מוחק את זה, אתה משאיר את אי הוודאות כי לא יודעים למה התכוונו כאן.

יצחק הרצוג: בסדר.

יצחק הרצוג: בוא נתקדם.

נעמה מנחמי: אתה כן רוצה להשאיר את עיקר ההמצאה.

רון תומר: ב-26.

דוד רותם: לא, אני מוחק את זה.

רון תומר: אם הבוחן בחן וראה סעיף 26?

דוד רותם: אם הבוחן בחן ולא בחן, זה פשוט לא מעניין אותי.

דוד רותם: יש את הבקשה לפטנט ואת זה תלמדו.

שמרית גולן: אולי אני אומר מילה שתספק איזושהי תשובה לחבר הכנסת הרצוג.

שמרית גולן: אני חושבת שככל שהמדינה תתמוך ברשות ותאפשר לה את האמצעים שדרושים לעשות פרסום שדרושים לעשות פרסום כך, שהוא סרצ'אבל, הקטע של האבסטרקט אולי יתייתר.

קריאה: זאת הכוונה.

דוד רותם: אני לא מבין.

דוד רותם: אני רוצה לארגן להם אגרות שתאמיני לי הם יוכלו לעשות הכול.

יצחק הרצוג: אתה יודע שהאגרות לא יגיעו אליהם.

דוד רותם: יגיעו אליהם.

יצחק הרצוג: שאל את הבחור מהאוצר.

יצחק הרצוג: הוא יגיד לך שזה הולך לקופה הכללית.

דוד רותם: יגיע אליהם.

דוד רותם: תאמין לי שיגיע אליהם.

יצחק הרצוג: אנחנו מכירים את הפטנט של האוצר.

יצחק הרצוג: הם שודדים את כולם וזה לא מגיע למטרה המיועדת.

דוד רותם: תמשיכי.

קריאה: דילגתם על סעיף 22.

נעמה מנחמי: הוא לא מתוקן.

נעמה מנחמי: אנחנו נדון בו במסגרת הסעיף של הפיצויים.

ערן ברקת: שאלה לעניין הזה.

ערן ברקת: האם שם ההמצאה, לא היה מקום להוסיף כאן שישקף את ההמצאה?

ערן ברקת: במלים אחרות, מה שאנחנו רואים היום זה שם ההמצאה.

דוד רותם: הרשם אחר כך יתקין תקנות ויעשה מה שהוא רוצה.

נעמה מנחמי: חוזר, לא תקנות.

יצחק הרצוג: הוראות ביצוע.

נעמה מנחמי: סעיף 48ג.

נעמה מנחמי: במקור משרד המשפטים הציע למחוק את סעיף 48ג(2) ועכשיו הוא חוזר בו.

נעמה מנחמי: אולי תסבירי.

שמרית גולן: אני אסביר.

שמרית גולן: יש חזרה טכנית ויש חזרה מהותית.

שמרית גולן: במקור חשבנו שיש מקום לבטל את לפי סעיף 16, כלומר, פרסום על הגשה, פרסום קצר, לגבי בקשות בין לאומיות שנכנסות לשלב הלאומי ושהן יפורסמו תוך פרק זמן מסוים פרסום מלא לפי סעיף 16א המוצע.

שמרית גולן: לו היינו באמת נשארים בדעה הזאת, הייתה טעות באופן התיקון והיינו צריכים להכניס את זה לפסקה (1) ולא למחוק את פסקה (2).

שמרית גולן: אחרי שקילה נוספת חשבנו שנכון יותר לא לבטל את הפרסום לפי סעיף 16.

שמרית גולן: כלומר, שכן תהיה הודעה ממש סמוך לאחר שבקשה בין לאומית נכנסת לשלב הלאומי ובנוסף לזה, לפי סעיף 16א המוצע, הבקשה תתפרסם בתוך פרק זמן מסוים פרסום מלא.

שמרית גולן: פרק הזמן המסוים שהוצע בהצעת החוק הוא שלושה חודשים.

שמרית גולן: לפי הנוסח המוצע של הוועדה מוצע לקצר אותו ל-45 ימים.

דוד רותם: 45 ימים זה בסדר?

שמרית גולן: כן.

שמרית גולן: אנחנו יכולים להתאים את עצמנו.

נעמה מנחמי: כלומר, המשמעות היא ש-47ג נשאר כפי שהוא היום והתיקון יתבצע בסעיף 16א בפסקה (ב).

נעמה מנחמי: היכן שהיה כתוב שלושה חודשים קודם לכן, נצמצם את התקופה ל-45 ימים כדי לצמצם את הפער בין הפרסומים.

דוד רותם: בסדר.

דוד רותם: תמשיכי.

נעמה מנחמי: הסעיף הבא, סעיף 165.

ערן ברקת: אם אפשר להזכיר לכבודו שלפני סעיף 165, כשדיברנו על נושא של מסירת הודעות צד ג', אמרנו שב-164 צריך לקבוע שהמועד הזה לא ניתן להארכה.

ערן ברקת: יש מועד שעד אליו אפשר להגיש את המסמכים.

ערן ברקת: אמרנו אז שלושה-ארבעה חודשים, אני לא זוכר את התקופה המדויקת, וביקשתם שנזכיר כאשר נגיע ל-164 שהמועד הזה הוא המועד והוא לא ניתן להארכה כי המנגנון שבחוק קובע שאם לא נקבע אחרת, כל המועדים ניתנים להארכה כולל המועד הזה שהכנסתם לסעיף של מסירת המסמכים.

ערן ברקת: צריך להכניס סעיף מתאים בסעיף 164(א).

שמרית גולן: אני רוצה להעיר שלפי הנוסח הנוכחי של הגשת הערות צד ג', הפרסומים והאסמכתאות צד ג', הוא נגזר מהמועד שבו המבקש מגיש את המסמכים.

שמרית גולן: כלומר, חודשיים לאחר מכן.

שמרית גולן: אם המבקש מקבל הארכה, גם צד ג' מבקש הארכה.

דוד רותם: אם המבקש מקבל הארכה, מכיוון שאנחנו יודעים שאת זה צריך להגיש תוך שישים ימים, כל זמן שהמבקש קיבל אורכה, זה הולך אוטומטית.

ערן ברקת: זה ברור.

ערן ברקת: השאלה היא לא מתי זה מתחיל אלא מתי זה נגמר.

דוד רותם: השאלה היא איך אנחנו למבקש אנחנו מקצצים בזמן כדי שהוא יגיש בזמן ולא ימשוך לנו את זה שנים.

אסא קלינג: על זה אדוני דיברנו.

אסא קלינג: יש חוזר שמגביל את סך כל האורכות מרגע תחילת הבחינה.

אסא קלינג: בסך הכול האורכות ל-15 חודשים.

אסא קלינג: זה המנגנון שיש לנו כרגע.

אסא קלינג: אם הוא קונה אורכה אחת אחרי השנייה, הוא יבזבז את הזמן שלו והוא לא יקבל אורכות נוספות.

דוד רותם: הוא יבזבז את הזמן שלו אבל אחר כך אני אשלם את הפיצויים, ממתי?

דוד רותם: כאילו קיבלתי רישיון ממתי?

אסא קלינג: כפי שאדוני ייתקן את החוק.

דוד רותם: אני לא רוצה שהמבקש יוכל לשחק עם התאריכים ואני אשלם פיצויים על התקופה הזאת.

נעמה מנחמי: אם אפשר להתערב, האמת היא שבשיחה קודמת פנימית דיברנו על כך ואסא נתן דוגמה שאחרי האסון ביפן הם נתנו אורכות לכל הבקשות היפניות.

נעמה מנחמי: כלומר, אני חושבת שצריכה להישאר איזושהי גמישות לרשם לתת אורכות.

נעמה מנחמי: אני חושבת שהפתרון שרשות הפטנטים מצאה לתחום סך כל האורכות שניתנות במסגרת בקשת פטנט אחת, הוא פתרון נכון וראוי.

נעמה מנחמי: אני לא יודעת לצפות כרגע מה יהיו התוצאות של זה שאני אכניס את המסמכים לפי 18א(2) במסגרת 164.

ערן ברקת: ההערה שלי לא הובנה.

ערן ברקת: אני לא מדבר על 18(א)(2), שאלה מסמכים שמבקש הפטנט מגיש.

ערן ברקת: אני מדבר על צד ג' שמגיש מסמכים ואני מזכיר מה נאמר בדיון הקודם.

דוד רותם: עזוב מה שהיה בדיון הקודם.

דוד רותם: תראה לי פרוטוקול.

דוד רותם: אני לא אוהב שמצטטים אותי.

ערן ברקת: אני לא מצטט את כבודו.

ערן ברקת: אני רק אומר שבדיון הקודם דובר – גם על דעת הסגל המקצועי של רשות הפטנטים – שצריך לתחום בזמן.

נעמה מנחמי: נראה לי שהיושב ראש כבר מסכים אתך.

נעמה מנחמי: הערות צד ג' יתווספו ל-164.

זבולון אורלב: אפשר להתייחס?

דוד רותם: ודאי אפשר להתייחס, אבל כבר החלטנו על זה.

זבולון אורלב: יש כאן איזושהי הטעיה מהפעם הקודמת.

זבולון אורלב: אם מותר לי, הרי למעשה לפי סעיף 18 רשות הפטנטים מחייבת את מבקש הפטנט להגיש כל פרסום שצוטט נגדו באיזשהו מקום עד לקבלת בקשת הפטנט.

זבולון אורלב: במלים אחרות, רשות הפטנטים, חודש לפני שעומד להתפרסם הפטנט, מקבלת לפי סעיף 18 עוד בקשת פטנט מסוים והיא צריכה להתייחס אליו.

זבולון אורלב: היא צריכה על פי החוק להתייחס אליו ולבדוק אותו.

זבולון אורלב: מה הם עושים, אני לא יודע.

זבולון אורלב: לבוא ולומר שאנחנו לא מסוגלים לקבל חודש או חצי שנה לפני פרסום הפטנט הערת צד ג'?

זבולון אורלב: מה זה לא מסוגלים?

דוד רותם: מסוגלים אבל לא רוצים.

דוד רותם: אתה רוצה לשלוח את ההערות שלך, תגיש אותן בזמן.

זבולון אורלב: מה זה בזמן?

דוד רותם: הזמן הוא שישים ימים אחרי המועדים.

זבולון אורלב: מתפתחת דינאמיקה מסוימת של בחינת הפטנט.

דוד רותם: אני לא רוצה את הדינאמיקה הזאת.

דוד רותם: צריך לעצור אותה כי אחרת מה שקורה זה שזה מושך מצד אחד, זה מושך מצד שני והפטנטים נמשכים מצד לצד.

זבולון אורלב: אם זה ייעצר, אני בעד.

זבולון אורלב: כפי שאני מכיר את הרשות, ואני בטוח בכך, זה לא ייעצר.

טל בנד: אדוני קבע את לוח הזמנים שאדוני קבע והתוצאה היא כמובן שהזמן בישראל יהיה הקצר ביותר בעולם למעורבות של הציבור.

דוד רותם: אור לגויים.

דוד רותם: זה בסדר.

טל בנד: זאת פגיעה.

טל בנד: זה לא אור לגויים.

טל בנד: הזמן הקצר ביותר ואני עומד מאחורי זה.

טל בנד: ב-EPO אפשר להגיש עד תום הבחינה ובארצות הברית אפשר להגיש עד להודעת הדחייה הראשונה של הבוחן, כך שהאמירה הזאת של ברקת לא מדויקת.

טל בנד: אבל קבע אדוני את מה שקבע.

טל בנד: עם זאת, מה שמבקשים עכשיו זה לנהוג איפה ואיפה בציבור מצד אחד ובמבקש הפטנט.

טל בנד: מבקש הפטנט שגם לו יש מועדים שקבועים בחוק יוכל בנסיבות מסוימות, יהיה שיקול לדעת לרשם, להאריך את המועד אבל כאשר מדובר בהתייחסות של הציבור – ומשום מה מתייחסים אליו כאן כאל סרח עודף, כאל טרדן שמפריע בבחינה – לו לא ניתן יהיה להאריך.

טל בנד: חוסר הסימטריה הזאת, בכל הכבוד אדוני, היא לא מוצדקת.

דוד רותם: אני אומר לך משהו.

דוד רותם: זה לא הציבור.

דוד רותם: הרי אתה לא תגיש את המסמכים בלי שיהיה לקוח שישים את השיק בסוף הניירות האלה.

דוד רותם: עזוב אותי בבקשה עם הציבור כי אתם מדברים בשם הציבור כשהציבור לא שם לכם שיק ולכן אל תדברו בשמו ואל תייצגו אותו בחינם.

טל בנד: אדוני, זה ברור שכאשר אנחנו מדברים בשם הציבור, הציבור זה המתחרים ולמתחרים יש אינטרס עסקי והאינטרס העסקי הזה משרת גם את טובת הציבור.

טל בנד: לא אני אומר את זה אלא קבע את זה גם בית המשפט העליון.

טל בנד: כאשר מדובר בהערות צד ג', אני מחזיק אדוני הערות שניתנו לתזכיר הצעת החוק על ידי ראש ענף בוחן ברשות הפטנטים והוא כותב: "אני בעד האפשרות הזאת כי הערות צד ג' מאפשרות לעזור לבוחן לבחון את הבקשה.

טל בנד: יש להביא בחשבון שלצד ג' עניין בהמצאה והוא יכול להביא ציטוטים שהבוחן לא תמיד מסוגל לגלות".

טל בנד: כלומר, זה כבר לא אנחנו אומרים אלא את זה אומרים הבוחנים שהם צריכים את עזרת הציבור.

דוד רותם: אני קבעתי את שישים הימים ובזה זה נגמר.

עו"ד שירלי וייזל: דקסל בע"מ, חברה שמעסיקה כאלף עובדים באור עקיבא וביוקנעם בעיקר.

עו"ד שירלי וייזל: אני זאת שנותנת את השיק.

דוד רותם: יופי.

דוד רותם: את חושבת שאת הציבור?

שירלי וייזל: לא.

שירלי וייזל: אמרתי שאני זאת שנותנת את השיק.

שירלי וייזל: החברות הגנריות שאמנם מעוניינות להתחרות – ותחרות זה דבר שהוא נחשב ערכי במדינה דמוקרטית ובמשק ליברלי- מעוניינות להתחרות כדין וכחוק והן מעוניינות ויכולות לפתוח לעצמן את השוק ולפתוח לציבור את האפשרות לרכוש תרופות במחיר זול יותר בזמן שזה ראוי שיהיה כך.

שירלי וייזל: אם יש בידיי פרסומי ידע קודם שמוכיחים שההמצאה המיומרת אינה ראויה להתקבל כפטנט בישראל, הרי זה מתפקידן, ויש גם ערך שנקרא טוהר הפנקס בנושא פטנטים, ומתפקידו של כל אחד למנוע מהמדינה לבצע טעות ולתת פטנט במקום שזה אינו מוצדק.

שירלי וייזל: אני לא מבינה מדוע הוועדה מנסה כאן להזדרז ולתת פטנט כאשר הוא לא בהכרח מוצדק.

שירלי וייזל: זה מונופולין לעשרים שנים.

שירלי וייזל: תודה רבה.

יצחק הרצוג: שאלה לגבי חגים ומועדים.

יצחק הרצוג: האם הם באים במניין הימים או לא?

אסא קלינג: בהחלט נמנים.

יצחק הרצוג: כלומר, מה?

יצחק הרצוג: אם יש לך יום כיפור, אתה דוחה ביום או שאתה כולל אותו?

אסא קלינג: בחוק הפרשנות, היום הזה נכלל.

נעמה מנחמי: רק אם זה היום האחרון.

דוד רותם: לפי חוק הפרשנות, רק אם זה היום האחרון.

יצחק הרצוג: לפי חוק הפרשנות לדעתי זה לא בא במניין.

דוד רותם: אם זה היום האחרון, זה נדחה בעוד יום.

יצחק הרצוג: מה אתה עושה בחודש חגים?

אסא קלינג: אני סופר את כל הימים.

יצחק הרצוג: אם כן, יש לך נטו כארבעים ימים.

יצחק הרצוג: השאלה אם יש לכם תקדימים לגבי העניין הזה.

אסא קלינג: לגבי הערות צד שלישי, אין לנו.

רון תומר: כשתובעים על הפרה, ימי הפרה בראש השנה גם הם נכללים.

רון תומר: זה צריך להיות סימטרי.

עדי לויט: אדוני, אני מבקש להעיר הערה.

עדי לויט: אני סבור שרשם הפטנטים יושב כאן בשני כובעים.

עדי לויט: כובע אחד שלו הוא מי שרושם פטנטים, לוקח אגרות על זה, אגרות פרסום, מוכר וכמו שאמר הרשם אנשים קונים ממנו אורכות ובעניין הזה הוא משרת את מבקשי הפטנטים.

דוד רותם: אני מקווה שעל כל אורכה כזאת הוא לוקח אגרה.

עדי לויט: כן.

עדי לויט: 83 שקלים לחודש.

עדי לויט: יש אגרת אורכה.

עדי לויט: מצד שני אדוני, הרשם וצבא הבוחנים שלו הם בעצם הממונה על המונופול הפטנטי והם באו להגן על הציבור מפני מונופולים בלתי ראויים.

עדי לויט: אני מקווה שהאובזרבציות האלה לא יוגשו רק על ידי אנשים שיש להם כסף לשלם לנו.

עדי לויט: אני מקווה שאנשים – ולכן אני חושב שגם התמצית חשובה – שרואים את התמצית הזאת, שרואים את הבקשה הזאת, יוכלו להגיש את האובזרבציות ותיעשה עבודה שתמנע מונופולים פטנטיים בלתי ראויים.

דוד גילת: אי אפשר שלא להתייחס למה שנאמר כאן.

דוד רותם: לא, אתה לא מתייחס למה שנאמר.

דוד רותם: אני לא צריך שתתייחס.

דוד רותם: לא לכל דבר צריך להתייחס.

נעמה מנחמי: השאלה היא האם הוועדה רוצה להגביל את צד ג' לחודשיים לתת מסמכים או שהיא רוצה לאפשר לרשם להאריך את זה כשהוא ימצא לנכון.

אסא קלינג: שאלה שעולה כאן ובכלל לא נדונה היא השאלה למי אני אאריך את המועד, מי הוא אותו אדם שיבקש את אותה אורכה.

אסא קלינג: אני תוהה - אני חושב שזאת נקודה שאף אחד לא התייחס אליה כאן – מי אותו אדם שיגיש את התערבות צד ג', בין אם זה אינטרסנט או בין אם זה אותו אדם קטן חוקר באוניברסיטה.

דוד רותם: זה תמיד יהיה אנונימי.

אסא קלינג: אם זה אנונימי, זאת בדיוק הנקודה אליה אני חותר.

אסא קלינג: למי אתן את האורכה?

אסא קלינג: אינני יודע.

אסא קלינג: אני חושב שצריכים להיות דברים קבועים וברורים לטובת הציבור, שידע שזה המועד בו הוא צריך לעמוד.

דוד רותם: קודם כל, זה יהיה אנונימי באמצעות.

אסא קלינג: באמצעות ייצוג.

דוד רותם: בוודאי.

דוד רותם: אז אתה תיתן את האורכה למייצג.

דוד רותם: הרי תמיד זה יהיה אנונימי.

קריאה: אני בדרך כלל פונה בלי מייצג.

אסא קלינג: אבל היושב ראש צודק.

אסא קלינג: בדרך כלל זה יהיה אנונימי.

אסא קלינג: אדוני, אני רוצה לדעת מול מי אני אעבוד.

אסא קלינג: אין לי בעיה לעבוד מול מייצג אבל השאלה אם זה המנגנון שאדוני רוצה לקבוע וזה כמובן מנגנון שנקיים.

אסא קלינג: השאלה אם זה מנגנון נכון כאשר יבואו מייצגים שהם בעצם אותו הציבור.

דוד רותם: תגיד לי מה אתה רוצה.

נעמה מנחמי: האם אתה רוצה שנגביל בחודשיים או לא?

דוד רותם: אתה רוצה שנגביל בחודשיים או שניתן לך סמכות?

אסא קלינג: אני חושב שמן הראוי להגביל את המועד הזה כדי שיהיה סוף פסוק.

נעמה מנחמי: בסדר.

נעמה מנחמי: ב-164 אנחנו נוסיף את סעיף 18(ב)(3) שעוסק במועד של הערות צד ג' למסמכים, לפי סעיף 18(א)(2).

נעמה מנחמי: הסעיף הבא הוא סעיף 165.

שמרית גולן: סעיף 165.

שמרית גולן: יש תיקון, במקום סעיף 18(א)(1), תיקנו ל-18(א)(5) שזאת ההפניה הנכונה.

שמרית גולן: סעיף 18 היה בנוי בצורה קצת לא ברורה.

שמרית גולן: אנחנו מדברים על האפשרות ההיפותטית שבקשה סיימה את הבחינה עוד לפני שעברו 18 חודשים מיום ההגשה ואז בעצם יש רק פרסום לפי סעיף 26.

שמרית גולן: יתר הבקשות יתפרסמו פעמיים לפי סעיף 16א.

שמרית גולן: המוקדם מביניהם, הוא הניסוח הנכון יותר.

יצחק הרצוג: נלך על המוקדם מביניהם.

נעמה מנחמי: בסדר.

נעמה מנחמי: המוקדם מביניהם.

נעמה מנחמי: סעיף 168א.

נעמה מנחמי: הפנקס והמסמכים שיש לשמרם לפי סעיף 167 נשלחים לעיון הקהל אולם מסמכים הנוגעים לבקשת פטנט שעדיין לא פורסמה לגביה הודעה לפי סעיף 16א או לפי סעיף 26 לפי המוקדם, לא יהיו פתוחים לעיון.

שמרית גולן: זה לפי אותו הגיון.

נעמה מנחמי: סעיף 170(ב).

זבולון אורלב: מה זה לפי העניין?

זבולון אורלב: אני לא מבין מה כתוב.

דוד רותם: מי עורך הדין שלך?

זבולון אורלב: אני לעצמי כבר ארבעים וכמה שנים.

דוד רותם: יש לך בעיה, אתה צריך לקחת והוא יסביר לך את זה כי אני צריך לדאוג גם לפרנסה של עורכי הדין.

דוד רותם: לא איכפת לי איזה מהם תיקח.

דוד רותם: יש כאן הרבה.

זבולון אורלב: אני יודע את מי אני אקח, אבל לא זאת השאלה.

דוד רותם: אם אתה יודע את מי תיקח, אז למה שאני אגרום לו נזק כלכלי?

זבולון אורלב: הרשו לי להתייעץ אתו דקה.

נעמה מנחמי: סעיף 170(ב).

נעמה מנחמי: אנחנו בתיקון רשומות.

נעמה מנחמי: הרשם יפרסם באינטרנט הודעה על בקשת תיקון לפי סעיף זה, אולם אם הוגשה בקשה לתיקון בקשת פטנט או לתיקון מסמך הנוגע לה, לא יפרסם הודעה לבקשה אלא לאחר שפורסמה לגבי בקשת הפטנט הודעה לפי סעיף 16א או לפי סעיף 26 לפי העניין.

קריאה: לפי האקדמיה צריך לומר מרששת ולא אינטרנט.

יצחק הרצוג: צריך לראות מה קובע הדין.

נעמה מנחמי: נוסח החקיקה כיום משתמש במילה אינטרנט.

שמרית גולן: יש תוספת שלדע

שמרית גולן: תנו נדרשת והיא לא מופיעה בהצעת החוק.

שמרית גולן: סעיף קטן (ג).

שמרית גולן: כדי להבהיר שבקשת התיקון שאנחנו מדברים עליה שמותר להגיש לגביה התנגדות, היא בקשת תיקון בפנקס לפי סעיף 1(א).

שמרית גולן: כלומר, אנחנו לא מוסיפים כאן איזושהי אפשרות להגיש התנגדות כשמתבקש תיקון של בקשת פטנט תלויה ועומדת.

שמרית גולן: זאת רק הבהרה שנדרשת.

זבולון אורלב: זה יפורסם במועד קבוע מדי חודש או יעלה באופן ספוראדי?

דוד רותם: איך שהוא יחליט.

דוד רותם: אני לא אקבע לו.

דוד רותם: אם אתה לא מסוגל, תמנה מישהו שיעשה את זה.

יצחק הרצוג: אנחנו לא אחראים על זה.

יצחק הרצוג: יש רשם, הוא מוסמך, החוק מסמיך אותו והוא ידבר אתכם על הדבר הזה.

ערן ברקת: המשמעות של התיקון המוצע לסעיף 170(ב) שכאן נפתח עוד פתח לצד שלישי להתערב בתהליכי הבחינה.

דוד רותם: נכון.

ערן ברקת: מה זקורה כאן זה שעוד לפני ההתנגדות טרום מתן הפטנט, שזאת השעה בה צד ג' יכול להתערב, צד ג' יכול להתערב בתיקון אגב הבחינה.

קריאה: הוא חשוף לפיצוי.

ערן ברקת: גם זה דבר חדש שאין לו תקדים בשום מקום במדינות הרלוונטיות, בארצות הברית ובאירופה.

ערן ברקת: לכן אם צד ג' רוצה להתנגד, הרי כשהוא מגיש את ההתנגדות למתן הפטנט, הוא יכול לתקוף גם את הדבר הזה.

ערן ברקת: אין סיבה לפתוח הליכים במשרד הפטנטים של התנגדות בין צד שלישי לבין מבקש הפטנט עוד לפני שהפטנט בכלל מקובל, לפני שנגמרה הבחינה.

ערן ברקת: הדבר הקטן הזה, הוא עוד סוג של מיני מהפכה.

שמרית גולן: לכן הבהרתי שאנחנו חושבים שנדרשת הבהרה בסעיף קטן (ג), שכל אדם רשאי להגיש התנגדות לבקשת תיקון לפי סעיף קטן (א).

שמרית גולן: כלומר, רק בקשת תיקון שמוגשת לפי סעיף קטן (א) שהיא לתיקון הפנקס.

ערן ברקת: אבל ב-(א) מתן האפשרות להתנגד, אתם מציעים לתקן שאפשר יהיה להתנגד כבר לאחר פרסום לפי סעיף 16א.

שמרית גולן: לא, זה (ב).

יצחק הרצוג: ולכן זה נראה סביר.

דוד רותם: זה סביר מאוד כי בקשות פטנט לא צריכות להיות מתוקנות בדרך.

דוד רותם: צריך להגיש אותן מלאות ושלמות מהתחלה ולא צריך לתקן אותן במהלך הדברים.

שמרית גולן: לא, יש זכות לתיקון בקשות פטנט.

דוד רותם: לא אמרתי שאין זכות.

דוד רותם: יש זכות אבל לא צריך.

דוד רותם: זאת זכות שלא חייבים לממש אותה.

ערן ברקת: אם כך, לשם מה לפרסם את התיקון הזה?

ערן ברקת: ממילא התיק פתוח ואי אפשר להתנגד לזה.

ערן ברקת: לשם מה לפרסם את התיקון כשאי אפשר להתנגד לו?

ערן ברקת: זאת עוד מעמסה גם על הרשות וגם על המבקשים.

דוד רותם: לרשות אין בעיה.

דוד רותם: הרשות מקבלת את זה.

ערן ברקת: מי שישלם את זה, אלה המבקשים.

נעמה מנחמי: אנחנו מדברים על שקיפות.

ערן ברקת: התיק פתוח בפני כולם.

קריאה: כל יומיים ניכנס לתיק?

נעמה מנחמי: אתה לא תיכנס לתיק כדי לבדוק.

דוד גילת: יש כאן שאלה שאני רוצה לחדד, אם אפשר.

דוד גילת: לגבי 170(א), האם מדברים כאן על תיקון של בקשת הפטנט?

דוד גילת: לא.

שמרית גולן: לא, על תיקון הפנקס.

דוד גילת: לתיקון פרטים, טעויות בשם ודברים כאלה.

שמרית גולן: כשזה נמצא כבר בפנקס, כשזה אחרי מתן הפטנט.

דוד גילת: לא, אנחנו מדברים על פרסום באינטרנט.

דוד גילת: לפי בקשה שתוגש בדרך שנקבעה, רשאי הרשם לתקן את הרשום בפנקס וכל מסמך שהוציא.

דוד גילת: זה לא קשור לבקשות הפטנט.

דוד רותם: זה כבר הפטנט.

דוד גילת: נכון.

דוד גילת: הרשם יפרסם באינטרנט הודעה על בקשת תיקון לפי סעיף זה ואולם אם הוגשה בקשה לתיקון בקשת הפטנט או לתיקון מסמך, לא יפרסם הודעה על הבקשה אלא לאחר שפורסמה לגבי בקשת הפטנט ההודעה.

דוד גילת: זאת אומרת שזה לא נוגע לתיקון התוכן עצמו.

דוד גילת: האם זה נוגע לתיקון התוכן עצמו או שזה נוגע רק לפרטים?

שמרית גולן: זה נוגע לתיקון הבקשה, אבל סעיף (ג) מבהיר שעל זה לא ניתן להגיש התנגדות.

שמרית גולן: זה ממילא פתוח לעיון הציבור כיוון שמדובר בתקופה שאחרי הפרסום לפיט סעיף 16א.

תמיר אפורי: לדעתי יש בעיה בנוסח.

תמיר אפורי: המסר שאת מעבירה הוא נכון אבל הוא לא עולה מהנוסח שאת מציעה.

תמיר אפורי: כשקוראים את סעיף 170 על כל חלקיו יוצא שה-170(א) כולל את כל סוגי בקשות התיקון.

נעמה מנחמי: אולי נבהיר בסעיף 170(א).

שמרית גולן: האמת שגם ב-(ג) לא תיקנו את סוף הסעיף הקטן וזה אולי גם משאיר את הבלבול.

נעמה מנחמי: אני מציעה שנתקדם ונביא נוסח מעודכן לישיבה הבאה.

דוד רותם: בסדר.

יצחק הרצוג: מה אנחנו לא רוצים זה כאוס של כמה מסלולים במקביל בו זמנית.

יצחק הרצוג: צריך להיות מסלול אחד שיהיה דרך המלך.

נעמה מנחמי: אני חושבת שהמהות מוסכמת אלא שצריך רק לנסח אותה כפי שצריך.

נעמה מנחמי: אנחנו ננסח אותה.

נעמה מנחמי: חבל לעכב את כל הוועדה.

יצחק הרצוג: בסדר.

יצחק הרצוג: 176.

נעמה מנחמי: 176.

נעמה מנחמי: דיון בדלתיים סגורות ערעור על החלטת הרשם המסרב לכיבוד בקשת מתן לפני הפרסום על פי סעיף 16א או 26, המוקדם מביניהם, יהיה נדון בדלתיים סגורות אם לא הורה בית המשפט הוראה אחרת.

דוד רותם: בסדר גמור.

יצחק הרצוג: סעיף 179.

נעמה מנחמי: 179.

נעמה מנחמי: המועד להגשת תביעות הפרה אין להגיש תביעה על הפרה אלא לאחר שניתן הפטנט.

נעמה מנחמי: אולם משהוגשה תביעה על הפרה, רשאי בית המשפט – (א) בעד ניצול אמצאה שנעשה לאחר יום הפרסום לפי סעיף 16א ולפני יום הפרסום לפי סעיף 26, להעניק פיצויים.

נעמה מנחמי: כלומר, בין הפרסום הראשון שפותח את כל המידע ליום הקיבול.

נעמה מנחמי: פיצויים כאמור יהיו בגובה תמלוגים סבירים שהמפר היה חייב בתשלומם אילו היה ניתן לו רישיון לנצל את האמצאה בהיקף שבו נעשה הניצול כאמור.

נעמה מנחמי: לא יינתן פיצוי בעד ניצול אמצאה כאמור אלא אם כן מצא בית המשפט כי הניצול מהווה הפרה של הפטנט כפי שניתן ובתנאי שהאמצאה הנתבעת בפטנט זהה מבחינה מהותית לאמצאה שנתבעה בבקשה שפורסמה לפי סעיף 16א.

נעמה מנחמי: להעניק סעד על הפרה שנעשתה לאחר יום הפרסום לפי סעיף 26.

נעמה מנחמי: כלומר, לאחר 26 אפשר לתת כל סעד כולל צו מניעה ולפי סעיף (א) בין 16א ל-26, ללא צו מניעה.

שמרית גולן: ללא צו מניעה, כשהבקשה מוגשת רק אחרי מתן הקיבול אבל אפשר לקבל פיצויים מלאים שהם רטרואקטיביים מהפרסום לפי סעיף 26.

דוד רותם: מכיוון שאנחנו מגבילים את זה ואומרים שהאמצאה נקבעת בפטנט זהה מבחינה מהותית לאמצאה וכולי, ובלבד שכל אורכה שניתנה לבקשת המבקש תורד מהתקופה.

דוד רותם: אני לא רוצה להגיע למצב ש-15 חודשים הם בנוסף לזמן.

דוד רותם: אתה רוצה בקשה, תבקש אורכה לתקן את הבקשה שלך ולעשות כל מיני דברים, קח בחשבון שעל תקופת האורכה לא תקבל פיצוי.

דוד רותם: לפני ההתייחסות, יענו לי הרשם ומשרד המשפטים.

דוד רותם: גם למשרד התעשייה יש מה לומר.

דבי מילשטיין: נראה לי שיש הפרה של ההסכם כאן.

דוד רותם: אני לא רוצה להפר את ההסכם.

הווארד פולינר: יכול להיות שההצעה לא עולה בקנה אחד עם ההסכם עם האמריקאים והיינו רוצים להעיר לגבי זה.

דוד רותם: מה כתוב בהסכם עם האמריקאים?

נעמה מנחמי: בין 165א ל-26.

קריאה: זה יישאר אלא אם כן יהיו אורכות.

דוד רותם: הרשם, אני צריך באיזשהו מקום להגביל אותך באורכות.

דוד רותם: אתה יודע כמה כסף פיצויים ב-15 חודשים?

דוד רותם: אתה יודע כמה זה עולה לי אחר כך בתרופות שאני לוקח?

דוד רותם: אני עכשיו מייצג את סגן השר ליצמן.

דוד גילת: הייתי רוצה להתייחס גם להערה של אדוני.

דוד גילת: למעשה הפיצוי שניתן אחרי הפרסום אחרי 18 חודשים הוא לא פיצוי שהוא מרתיע.

דוד גילת: הוא לא פיצוי שמרתיע במובן זה שמתחרה שמתחיל לנצל אמצאה שעשוי להינתן עליה פטנט, המקרה הגרוע ביותר, אם יינתן פטנט, ממילא הוא קיבל רישיון לדחייה והמקסימום שהוא יוכל לשלם עליו אלה תמלוגים סבירים.

דוד רותם: מה זה תמלוגים סבירים?

דוד גילת: עצם העובדה שהוא יודע שהוא רק מסתכן.

דוד גילת: המצב של לקבל רישיון על פטנט, כשהפטנט באמת תקף, על פטנט תקף, ואני מתחרה, החלום שלי הוא לקבל רישיון על טכנולוגיה שאחרת אני לא יכול להשתמש בה.

דוד רותם: כמה זה עולה?

דוד רותם: אתם הרי עושים חוזים כאלה.

דוד רותם: תגידו לי כמה זה עולה.

דוד גילת: בדרך כלל לא עושים חוזים כאלה.

דוד גילת: יש זכות בלעדית.

דוד גילת: הזכות המרכזית של פטנט היא הזכות הבלעדית לטכנולוגיה מסוימת שאדם מסוים המציא.

דוד גילת: לא תמיד הוא ירצה לתת רישיון ולא תמיד מתאים לו שמישהו אחר יקבע לו את התמלוגים.

דוד גילת: יש כאן מצב שגם מחייבים לתת רישיון, גם מצב של צד ג' שיקבע כמה יהיו התמלוגים ולמעשה מבחינת המשתמש בטכנולוגיה, אותו מתחרה, אם בסוף לא יינתן פטנט, לא קרה כלום אבל אם יינתן פטנט, ייגרם לו הנזק המינימאלי.

דוד רותם: תגיד לי כמה זה הנזק המינימאלי הזה.

דוד רותם: אתה תגיד לי שזה איקס אחוזים לשנה, איקס אחוזים לחודש, זה סכום מסוים.

דוד רותם: כשאני הולך לחוקק אני רוצה לדעת מה אני מטיל על האיש הזה.

קריאה: איקס אחוזים ממה?

אסא קלינג: איזו טכנולוגיה?

אסא קלינג: באיזה תחום?

דוד רותם: תגיד לי אתה את כל התחומים.

דוד גילת: קודם כל, כהערה מקדימה לעניין האורכות שאדוני הציע.

דוד גילת: אם לקחתי אורכות בתור מבקש פטנט כי אני צריך לקבל אורכות כדי לקבל לפעמים את ההגנה הטובה ביותר על הפטנט שלי, אם לקחתי אורכות ובסופו של דבר קיבלתי פטנט, המתחרה רק הרוויח כי אני דוחה את הפרסום לפי סעיף 26 ומסעיף 26 הפיצוי שאני יכול לקבל הוא לא מוגבל אלא הוא יכול להיות אפילו פיצוי כפול.

דוד גילת: אם ביקשתי אורכה, זה רק לטובת המתחרה במובן זה כי הוא נכנס מתחת לגג.

קריאה: כמה אחוזים?

דוד רותם: אני לא מחפש לעשות טובות לא לזה ולא לזה.

דוד רותם: אני רק רוצה לדעת דבר אחד.

דוד רותם: כשאומרים לי פיצוי בעד ניצול אמצאה כאמור, אני רוצה לדעת מה זה פיצוי בעד אמצאה כאמור כאילו הוא קיבל רישיון.

דוד רותם: מה זה?

דוד רותם: בדרך כלל ברישיון משלמים איקס אחוזים.

דוד גילת: פרמה זה דבר אחד, אלקטרוניקה זה דבר אחר.

דוד רותם: תגיד לי אלקטרוניקה.

דוד גילת: אתה יכול להגיע משני אחוזים לעשרה אחוזים ולשלושים אחוזים.

דוד גילת: זה תלוי בסיטואציה.

קריאה: את זה מתמחרים לציבור.

דוד גילת: נכון, אבל אם אני באמת רוצה לתת רישיון וזה ממוכר לרצון וקונה מרצון, אני יכול להגיע באמת למחיר שוק אמיתי.

דוד גילת: ברגע שאני צריך לתת למישהו שלישי כמו רשם הפטנטים או מישהו אחר לקבוע כמה תמלוגים יצטרך ענף מסוים לתת, זה משתנה מרגע לרגע, מתחום לתחום, מאמצאה לאמצאה, זה מקלקל את השיטה.

דוד גילת: היופי בכל שיטת הפטנטים הזאת היא בדיוק ההפך.

דוד גילת: זה לא מונופול והרבה בתי משפט בעולם אמרו את זה.

מאיר פרוש: אפשר לתת דוגמאות?

דוד רותם: כן.

מאיר פרוש: לגבי תמלוגים סבירים, בעולם יש שלושה מודלים.

מאיר פרוש: האחד הוא לפי שווי שוק, השני לפי אחוז ממכירות והשלישי הוא לפי אחוז עלות.

מאיר פרוש: אני אתן דוגמה למשל מעולם הסלולר אליו התייחס קודם בנד.

מאיר פרוש: יתכן שיהיו משאבים בהם מישהו שהוא בעל פטנט תובע אדם אחר או גוף אחר על הפרה בעוד שבעל הפטנט לא בעצם ייצר אותו.

מאיר פרוש: סוג של סחיטה, אם תרצה.

מאיר פרוש: תמלוגים סבירים בצורה כזאת יחושבו למשל כסוג של עלויות פיתוח.

מאיר פרוש: לעומת זאת במקרה של הפרה על מוצרים שמיוצרים בפועל – בין אם זאת מכניקה, הנדסה או פארמה – אפשר לעשות חישוב לפי אחוז המכירות, אפשר לעשות חישוב לפי שווי שוק של מוצרים מתחרים.

מאיר פרוש: אני אומר שתמלוגים סבירים שונים לחלוטין ממה שנקרא נזק מסחרי וזה מושג שמתבקש על ידי ממשלת ישראל על מנת להגביל ולהוריד, ושיהיה ברור שתמלוגים סבירים הם לא נזק מסחרי שהיקפו הרבה יותר גדול.

מאיר פרוש: לכן משאירים לבית המשפט, כל מקרה לגופו, להחליט מהו תמלוג סביר.

עדי לויט: אדוני, שמעתי את התגמולים הסבירים כמונח שנקוב בתוך ההסכם עם ארצות הברית וזה באמת מונח בדין האמריקאי.

עדי לויט: כשיש משפט פטנטים בארצות הברית, מביאים מומחי נזיקין שכל אחד מהם מציג סכומים אחרים לגבי מהו סכום הפיצוי או התמלוג הראוי.

עדי לויט: מה שקורה במקרה שלנו בכל מקרה זה שהמתחרים באיזושהי צורה צריכים לשקלל את העובדה שהם ישלמו בסופו של דבר והציבור משלם על זה.

עדי לויט: לכן אני בהחלט מקבל ותומך בהצעתו של אדוני, אם מבקש הפטנט מנסה לעשות שימוש לרעה בתקופה הזאת.

דוד רותם: הוא לא מבקש שום שימוש.

עדי לויט: הוא מבקש למשוך אותה, להאריך אותה.

דוד רותם: הוא מנסה למשוך את הזמן.

עדי לויט: משיכת הזמן הזאת עולה כסף לציבור ולמתחרים.

דוד רותם: אני מבקש לקבל את ההשלכות של ההסכם על הנושא הזה.

מיכל חכמי: אני רוצה להזכיר שאם אנחנו מדברים במיוחד לגבי ארצות הברית, אז בארצות הברית גם נהוג להאריך תוקף פטנט על כל פיגור שלשכת הפטנטים בבחינה.

דוד רותם: לשכת הפטנטים בארץ לא מפגרת בשום דבר.

טל בנד: לשאלת אדוני כמה זה עולה, אני לא יודע אם רשות הפטנטים מכירה, ואם לא, נשמח להעמיד גם לרשותה.

טל בנד: השאלה הזאת נבדקה על ידי משרד הפטנטים האנגלי באמצעות מומחים חיצוניים.

טל בנד: דוח שפורסם לפני שנתיים או פחות משנתיים מדבר על האורכות שאדוני דיבר עליהן, על התארכות הליכי הבחינה לבקשת המבקשים שמבקשים אורכות.

טל בנד: התוצאה של הדוח ההיא הייתה שבשוק האנגלי התוצאה של התמשכות זמן הבחינה כתוצאה מאורכות שמבקשים הגופים היא 1.2 בליון פאונד לשנה.

יצחק הרצוג: בואו נתקדם.

יצחק הרצוג: מה הסעיף הבא?

דוד רותם: אני מציע שתשלח את זה אליהם.

דוד רותם: הסעיף הבא.

נעמה מנחמי: מאחר שזמננו קצר, אני מעדיפה שנדלג על סעיף 188 ונפנה להוראות המעבר.

טל בנד: אמרת שאת רוצה במסגרת סעיף 179 לדון ב-22.

טל בנד: זה נושא גדול.

יצחק הרצוג: נלך קודם להוראות המעבר.

נעמה מנחמי: סעיף 196, תחילה והוראות מעבר.

נעמה מנחמי: הוראות חוק זה – אנחנו מדברים על החוק המתקן – למעט סעיף 2 – שעוסק בתיאור תמצית אבל ירד מהנוסח כך שאפשר להוריד אותו – ולמעט סעיף 14 – שעוסק באיחוד העילה שעוד לא עסקנו בו והוא בסעיף עליו דילגנו – יחולו גם על בקשות פטנט שהוגשו וטרם קובלו לפני יום תחילתו של חוק זה (להלן – יום התחילה), ואולם לעניין בקשות כאמור שחלף לגביהן המועד הקובע – שזה המועד לפרסום 16א – לפני יום התחילה (ולעניין בקשות בין לאומיות שחלף לגביהן מועד הפרסום לפי סעיף 16א(ב) כנוסחו בסעיף 4 לחוק זה9, יפרסם הרשם באינטרנט את ההודעה כאמור בסעיף 166א לחוק העיקרי (פרסום באינטרנט) כנוסחו בסעיף 4 לחוק זה, לא יאוחר משלושה חודשים לאחר יום התחילה.

נעמה מנחמי: בישיבות פנימיות חשבנו גם על אופציות נוספות כמו תשעה או שישה חודשים לאחר יום התחילה וגם לחלק את זה לאיקס בקשות כל חודש ומיד נסביר למה.

נעמה מנחמי: לעניין זה, "המועד הקובע", כהגדרתו בסעיף 16א(ג) לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 4 לחוק זה.

נעמה מנחמי: כדי לנסות להסביר מה כתוב כאן, בעיקרון הבקשות אמורות להתפרסם לפי 16א והכוונה היא גם לבקשות שנמצאות כבר היום ברשות הפטנטים וטרם התפרסמו, דבר שיוביל בסופו של דבר לפרסום של הרבה מאוד בקשות ביחד, משהו כמו ארבעים אלף בקשות אם אני לא טועה.

נעמה מנחמי: החשש שהעלה בעיקר טל בנד הוא שיהיה קושי להתמודד עם אותן ארבעים אלף בקשות שנכנסות בבת אחת לפרסום.

טל בנד: לא חשש אלא בוודאות.

נעמה מנחמי: במיוחד מאחר שכל המועדים להתנגדויות וכולי נובעים מאותו יום פרסום.

טל בנד: נובעת גם החשיפה לפיצויים.

דוד רותם: לא, בוא נניח שהרשם יגיע למצב כזה שהוא יפרסם כל בקשה מיד עם הגעתה ויהיו לו עשרים אלף בקשות.

דוד רותם: תהיה לך בעיה להתמודד אתן?

טל בנד: לא אדוני.

טל בנד: הנקודה היא תקופת המעבר.

טל בנד: יש כרגע במלאי ארבעים אלף בקשות.

טל בנד: אנחנו לא מסוגלים, אף אחד לא מסוגל, להתמודד עם ארבעים אלף בקשות בו זמנית כשמטילים עלינו פיצויים רטרואקטיביים כאילו אנחנו יודעים מה כתוב שם.

יצחק הרצוג: זה לא מעשי.

טל בנד: זה לא רציני.

טל בנד: אם רוצים לשחק משחק, שחקו משחק.

נעמה מנחמי: שאלה כדי להבין עובדתית.

נעמה מנחמי: מתוך ארבעים אלף הבקשות, כמה בקשות כבר פורסמו בפרסומים קודמים במדינות אחרות?

אסא קלינג: רובן.

קריאה: אבל זה לא עוזר למה שנעשה בבחינה בארץ.

אסא קלינג: יכול להיות שבארץ שינו את מערך התביעות מסיבה זו או אחרת.

דבי מילשטיין: לצערי אני שוב מפנה להסכם.

דבי מילשטיין: שם בעצם יש סעיף כשהרעיון הוא שכל התיקים ייכנסו.

יצחק הרצוג: אין מחלוקת.

דבי מילשטיין: בהצעת החוק אכן נכתב שלושה חודשים כשבעצם לפחות מבחינת משרדי הממשלה, כולל רשם הפטנטים, הייתה התקופה שחשבו שאפשר לעמוד בה.

דבי מילשטיין: עכשיו, אם אנחנו דוחים את זה ליותר מכך, אני חושבת שתהיה לנו בעיה מול האמריקאים, מה גם שלא הבנו אם באמת מדובר על הפטנטים שפורסמו בחוץ לארץ.

דבי מילשטיין: הבום של כל הפרסום כאן בארץ, לדעתנו הוא לא רציני.

דוד רותם: אם זאת תהיה הבעיה העיקרית שלנו עם האמריקאים, אנחנו נסתדר עם זה.

דוד רותם: הנה, ראש הממשלה נוסע לשם והוא יסתדר.

יצחק הרצוג: אבל ברמה הארגונית.

דוד רותם: אני לא יכול לומר להם שהם יפרסמו את זה כשהם לא מסוגלים.

דבי מילשטיין: ההצעה הייתה שלושה חודשים.

אסא קלינג: אנחנו מסוגלים.

אסא קלינג: אנחנו בשאיפה שברגע שהחוק יהיה, נהיה מחויבים לכך.

אסא קלינג: כל התיקים כבר השבוע נשלח אותם לסריקה.

אסא קלינג: מבחינה טכנית אנחנו נעמוד במועד אבל אם הוועדה תחליט לשחרר אותם באופן הדרגתי, נוכל לעשות גם את זה.

יצחק הרצוג: השאלה היא האם כמי שאחראי וחי את זה יום-יום, פתאום אתה שופך לשוק עשרות אלפי בקשות וכל השחקנים בשוק יש להם דעה אבל לכל אחד גם יש דעה נגדית כי יש לו לקוחות בכל התחומים.

יצחק הרצוג: האם זה ריאלי לצפות בטווח הזמן הזה שכולם ידעו לבלוע את הכמות הזאת?

יצחק הרצוג: זאת כמות אסטרונומית.

יצחק הרצוג: אתה מסכים?

אסא קלינג: אני מסכים.

יצחק הרצוג: השאלה אם ניתן לפרוס באיזושהי צורה את התהליך של ההתייחסות לערימה הזאת.

אסא קלינג: מבחינת כמות החומר, בהחלט אני מסכים עם אדוני.

אסא קלינג: מבחינת הפריסה, ברור שאם צריך לעשות פריסה, היא צריכה להיות כרונולוגית.

אסא קלינג: כלומר, לפי ראשון נכנס, ראשון יוצא.

יצחק הרצוג: איזה סוג של מתיחה יכולה להיות סבירה?

אסא קלינג: אני יכול לעשות את זה.

אסא קלינג: מבחינת ההתעסקות, התשומות, בכל זאת הדבר צריך להיעשות בזהירות.

אסא קלינג: אני מניח שאנחנו יכולים להוציא פעם בחודש קבוצה גדולה.

יצחק הרצוג: לכמה זמן?

דבי מילשטיין: עד לשלושה חודשים.

קריאה: 15 אלף בחודש?

יצחק הרצוג: השאלה היא בין ההסכם שאומר תשים את זה לבין ההתייחסות, אולי צריך ליצור בהוראת המעבר תקופה יותר ארוכה להתייחסות לחומר.

יצחק הרצוג: אין בעיה, יעמידו את הכול באינטרנט ביום שההסכם אומר, אבל את מבינה שאף אחד לא יכול לבלוע בלי להקיא.

דבי מילשטיין: זה פורסם כבר בחוץ לארץ.

טל בנד: לא זה פורסם.

יצחק הרצוג: את יודעת שלכל המשרדים יש כמות מוגבלת של כוח אדם.

יצחק הרצוג: כל התעשייה כאן.

דבי מילשטיין: אבל הם כבר ראו את הבקשות האלה.

טל בנד: לא.

טל בנד: זה לא נכון.

יצחק הרצוג: אף אחד מאלה לא יגיד לך, גם אם הוא מייצג את הפארמה וגם את התעשייה הישראלית שהוא ראה את כל הבקשות.

מאיר פרוש: אני חושב שבמקרה הזה יש הגיון מסוים בסוג של פרישה.

מאיר פרוש: אם יורשה, אפילו אם יריבינו אפשר להגיע לסוג של הסכמה יחד עם הממשלה על לוחות זמנים סבירים.

מאיר פרוש: אני מסכים עם היושב ראש שבמקרה הזה זאת בעיה שאפשר יהיה לעבוד עליה.

מאיר פרוש: אני מדגיש שכל היתר נפתר.

נעמה מנחמי: בישיבה פנימית חשבנו להגדיר את זה כ-7,500 בקשות בכל חודש עד שיסתיימו.

טל בנד: זאת כמות של יותר משנה.

טל בנד: אל תשכחו שפרסמתם את פרסום עיקר ההמצאה.

טל בנד: זאת אומרת, צריך לקרוא את הבקשה במלואה ובקשה מכילה מאות עמודים.

אסא קלינג: היה לך מספיק זמן בשנתיים האלה לקרוא את האמצאות שלא הוגשו דרך ה-PCT.

אסא קלינג: אנחנו מנסים למצוא אתכם פתרון.

יצחק הרצוג: יהיה צורך למצוא פתרון כי זה אמיתי.

דוד רותם: אם לא, אנחנו נמצא את הפתרון.

דוד רותם: תודה רבה.