ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 650, 2012-02-20 10:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום שני בשבוע, כ"ז בשבט, ה-20 בפברואר 2012 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק עמדות שמירה לעובדים בענף השמירה והאבטחה, התשע"א-2011 של חברי הכנסת דניאל בן-סימון, יוליה שמאלוב-ברקוביץ, דב חנין, נחמן שי, מגלי והבה ושלי יחימוביץ.

חיים כץ: אני הבנתי שהצעת החוק הזאת קיבלה את אישור הממשלה והולכת במהירות להסתיים אבל לפתע פתאום הודיעו לי כאן שהממשלה הגישה ערעור על הצעת החוק או האוצר הגיש ערעור.

חיים כץ: נמצאים כאן נציגי האוצר?

עמית סדן: משרד האוצר מתנגד להצעת החוק בשל היותה תקציבית.

חיים כץ: אני שאלתי אם משרד האוצר הגיש ערעור.

עמית סדן: כן, הגיש ערעור.

חיים כץ: לוועדת שרים.

עמית סדן: כן.

חיים כץ: מתי הוגש הערעור?

עמית סדן: 23 בנובמבר.

חיים כץ: ברור שהעברת את הצעת החוק טרומית אבל האוצר מתנגד כך שהצעת החוק הופכת להיות תקציבית ולכן צריך רוב של חמישים.

חיים כץ: הצעת החוק היא תקציבית.

חיים כץ: ברור לך שהצעת חוק תקציבית שהממשלה התנגדה לה, לא עברה בכנסת ישראל לפחות בשמונה או בעשר השנים האחרונות.

דניאל בן-סימון: אנחנו נשבור את התקדים הזה.

חיים כץ: לא תשבור כלום.

חיים כץ: הזמנו ובאו לכאן כל כך הרבה אנשים ולכן לא נפזר אותם אלא נקיים דיון, אבל זה די לתת פול גז בניוטרל.

חיים כץ: הנה, אני שם את הדברים כפי שהם.

דניאל בן-סימון: אתה לא אמור לדעת אם האוצר מגיש ערעור או לא?

חיים כץ: לא, אני לא אמור לדעת.

חיים כץ: אני קבעתי את הדיון לאור פנייתך.

חיים כץ: פנית אלי במליאה ואמרת לי את מה שאמרת לי, ואני לא אחזור כאן על הדברים שאמרת לי כי זה ביני לבינך.

דניאל בן-סימון: נכון.

חיים כץ: אמרתי שאני אקיים דיון ומאז דיברת אתי חלפו ארבעה ימים או חמישה ימים והנה אנחנו מקיימים את הדיון.

דניאל בן-סימון: נכון.

חיים כץ: דיברת אתי ביום רביעי או ביום שני והנה אנחנו מקיימים את הדיון.

דניאל בן-סימון: אין לי מלים.

דניאל בן-סימון: לא ידעתי על הערעור של האוצר.

חיים כץ: דב, הוא לא מתלונן כמוך.

דב חנין: אני לא מתלונן אדוני.

דב חנין: אני יושב בשקט ומחייך כשאני מגיע לוועדה.

דב חנין: משתדל לשבת בשקט.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב ראש, מה הפרוצדורה?

חיים כץ: מה שאני שומע מהיועצת המשפטית הוא שאנחנו שמענו אל הערעור הזה הבוקר, אבל לצורך העניין בוא נדון כאילו אין ערר.

חיים כץ: תציג את הצעת החוק ותאמר את מה שיש לך לומר.

דניאל בן-סימון: הצעת החוק היא פשוטה.

דניאל בן-סימון: היא נועדה לתת לאנשים שעובדים באבטחה בכל המקצועות, בכל המגזרים, בכל המקומות בארץ, אפשרות להגנה בתנאים הקשים בארץ מפני חום לוהט, קודח, שמש שמכה בך ובתנאי חורף קשים כמו שהיה בסוף השבוע האחרון בירושלים, בבקעת הירדן ובמקומות אחרים.

דניאל בן-סימון: במצבי אקלים קיצוניים תובטח עמדת הגנה למאבטח שלא יעמוד בחוץ בתנאים הקשים האלה.

דניאל בן-סימון: בימי חורף יהיה לו חימום כלשהו ובימי חום לוהט יהיה לו אוורור כלשהו.

דניאל בן-סימון: לא ביקשנו תנאים מעבר לכך ולכן אני לא יודע למה ההתנגדות של האוצר.

דניאל בן-סימון: לא מדובר בהקמת עמדות הגנה ומבנים מיוחדים בכניסה לבתי מלון או בכניסה לסופרמרקט אלא לאפשר במצבים קיצוניים שהמאבטח יוכל להגן על עצמו מפני תנאי מזג אוויר שהם קיצוניים מאוד בארץ, גם בקיץ וגם בחורף.

דניאל בן-סימון: זאת הבקשה.

דניאל בן-סימון: מעבר לה אין דברים מיוחדים שדורשים שינוי מבני ארכיטקטוני של כל המבנים הציבוריים היכן שיש שמירה.

דניאל בן-סימון: לכן אני חייב לומר לך אדוני היושב ראש למה האוצר מתנגד להצעת החוק אלא אם יש משהו שאני לא יודע.

דניאל בן-סימון: אני לא ידעתי על הערעור הזאת.

דניאל בן-סימון: זאת הבקשה היחידה.

דניאל בן-סימון: עד כמה שאני יודע לגבי הבקשה לתת תנאי הגנה כאלה, לא תחת מבנה אלא זה כולל אפילו מאוורר שיעמוד ליד המאבטח וזה כולל מכשיר חימום בימי חורף כמו שעבר עלינו בסוף השבוע האחרון וראיתי כמה מאבטחים שעמדו בחוץ באפס מעלות.

דניאל בן-סימון: אני מבקש למנוע את המצב הזה ולתת להם את ההגנה כדי שיוכלו לחמם את ידיהם ורגליהם בלי לבנות לו מבנה מיוחד כי אז זה אכן סיפור אחר.

דניאל בן-סימון: לדעתי זאת בקשה מינימליסטית.

דניאל בן-סימון: אני לא מבין מה הרקע להתנגדות האוצר והאם הוא חושב שיש כאן הוצאות יוצאות דופן.

חיים כץ: כנראה שהם חושבים שיש עלויות מעבר לשבעה מיליון שקלים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל מעסיק אמור להשקיע בעמדת המאבטח.

חיים כץ: אמור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש את העמודים בבתי קפה שאנחנו מכירים, העמוד עם הגז שעומד בכל בית קפה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין שום בעיה לשים דבר כזה בימי החורף ולשים שמשייה בימי הקיץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה אמור לחול על המעסיקים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כנראה כאשר שאל חברי דניאל בן-סימון מה קרה לאוצר, כנראה שאותם מעסיקים נבהלו מכך שהם צריכים לתת תנאים אנושיים לבני אדם ולא לחיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם נבהלו כי מדובר בכסף רב אבל הוא לא יבוא מהמדינה.

דב חנין: אדוני היושב ראש, אני מבין שהערעור של האוצר חל גם על עובדי משרד האוצר.

דב חנין: גם להם לא יהיה חימום אם הטמפרטורה יורדת.

חיים כץ: זה הכי פחות חשוב להם.

דב חנין: גם הם יצטרכו לעבוד בשמש.

חיים כץ: אתה היית שותף להצעת חוק של אכיפת דיני עבודה וראית שהם היו מוכנים שיאכפו אותם על כל העובדים להוציא עובדי משרד האוצר.

חיים כץ: למה אתה חושב שאיכפת לך שהאנשים יעמדו בשמש?

חיים כץ: קיבלת תשובה.

פנחס שיף: פיני שיף, מנכ"ל הארגון הארצי של חברות האבטחה בישראל.

פנחס שיף: אדוני, שמעתי את הדברים של חברי הכנסת וגם נפגשתי עם חבר הכנסת דניאל בן-סימון והצבתי בפניו את ההשלכות של הצעת החוק הזאת.

פנחס שיף: אני רוצה לתת קצת יותר היבטים מקצועיים מפני שהדיון כאן הוא לא אם יהיה מבנה או לא יהיה מבנה, אם צריך אותו או לא.

חיים כץ: עוד לא התחיל דיון.

חיים כץ: אם היה מתחיל דיון, היית אומר לנו אם מדובר בביתן או לא.

פנחס שיף: ברשותך, אני רוצה לדבר על השלכות הצעת החוק.

פנחס שיף: השלכה אחת היא השלכה מבצעית.

פנחס שיף: חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ דיברה כאן על בתי קפה עם פטרייה מחממת.

פנחס שיף: בתי קפה, זה לא מקום מאובטח.

פנחס שיף: בואו נשים את הדברים על השולחן.

פנחס שיף: מצדי משטרת ישראל יכולה מחר בבוקר להסיר את האבטחה מבתי הקפה והמסעדות אבל לא עושים את זה כדי שלא יהיו יותר מובטלים במשק.

פנחס שיף: זאת לא אבטחה.

פנחס שיף: בואו נדבר על מושאים מאובטחים.

פנחס שיף: ניקח מתקנים של חברת החשמל, ניקח מתקנים של מקורות, ניקח שדות תעופה, ניקח את מוסדות החינוך ומקומות נוספים בהם הגורם המקצועי צריך להחליט האם איש האבטחה יכול בכלל להיות בתוך עמדה או שחס וחלילה הוא יחבל במקצועו, בתפקידו ובתחומי האחריות שלו אם הוא יהיה סגור בתוך מבנה.

פנחס שיף: יש תפקידים שתפיסת האבטחה הישראלית שמוכתבת על ידי שירות הביטחון הכללי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה.

חיים כץ: הוא יאמר את דעתו באופן חופשי ואחר כך תבקשי את רשות הדיבור ותתייחסי.

פנחס שיף: תודה אדוני.

פנחס שיף: תפיסת האבטחה שמגובשת במדינת ישראל על ידי שני גופים – שירות הביטחון הכללי ומשטרת ישראל – מגדירה בדיוק את תחומי האבטחה של איש האבטחה וישנם מקומות שבהם למרות פגעי מזג האוויר, אין מנוס אלא להיות בחוץ.

פנחס שיף: בצעירותי הייתי מאבטח מטוסים בחברת אל-על ועמדתי על מסלול נמל התעופה בווינה במינוס 15 מעלות כדי לאבטח את המטוס בקרח ובשלג, לא בעמדה ולא ליד פטרייה מחממת ועשיתי את זה שלוש שעות ברציפות מפני שהייתי חייב לחלוש על השטח העצום שמקיף את מקום העמידה של המטוס.

פנחס שיף: כך גם כמטפאורה, יש מקומות בהם אין ברירה, איש האבטחה חייב להיות בחוץ.

פנחס שיף: אני אומר עכשיו מנגד, באותם מקומות שאפשר, אדרבה ואדרבה.

פנחס שיף: אתה שומע את חבר הכנסת דניאל בן-סימון, הרי אתה לא יכול להתנגד לו.

פנחס שיף: בקיץ, כאשר השמש קופחת והלחות היא איומה, ובחורף כשיש ימי גשם כמו שהיו בימים האחרונים, הרי באותם מקומות בהם ניתן, איש האבטחה צריך להיות בתוך עמדה מחוממת, ממוזגת, מקוררת, מחוברת לחשמל ולמים, כפי שצריך, בתנאים אנושיים.

פנחס שיף: אבל מה לעשות, שלא בכל מקום צריך, לא בכל מקום אפשר ולא בכל מקום הגוף המנחה מאשר.

פנחס שיף: אני רוצה לומר לך אדוני שאישיות רמת מעלה מאובטחת במדינת ישראל על פי חוק שירות הביטחון הכללי, שלושה חודשים איש האבטחה ישב בתוך רכב של חברת האבטחה בפתח ביתו.

פנחס שיף: הוא אמור היה להיות זקיף מפני שהוקמה בודקה והעירייה באותו מקום שבו נמצא ביתו של האיש המאובטח סילקה את הבודקה כעבור שעה ואמרה שללא הגשת היתר למבנה, לחיבור למים ולחשמל, לא תהיה בודקה בחזית ביתו של אותו אדם.

פנחס שיף: לכן, לבקש מחברות האבטחה שהן יציבו בודקה?

פנחס שיף: הרי אנחנו מתקילים אותן מראש עם השלטונות, עם הרשויות, עם העיריות וגורמים להן לשלם קנסות וכך הלאה וכך הלאה.

חיים כץ: לא, אם הם יצטרכו לשים בודקה, אין ספק שהעלות היא תקציבית והסכום יעבור את ה-5.8 מיליון שקלים שזה הרף לקביעה האם הצעת חוק היא תקציבית או לא.

חיים כץ: אם צריך לשים בודקה, סביר להניח שהסכום יעבור את החמישה מיליון.

פנחס שיף: אני רוצה לסכם את דבריי.

פנחס שיף: עמדות לאנשי אבטחה כדי להיות מגן בפני תנאי מזג אוויר ואקלים, אני אומר לכם שאני בעד חד משמעית, אבל צריך להבין שהיוזמה להצעת החוק נתקלת בבעיות שלא תמיד ניתן לגשר בינן לבין היכולת להציב את העמדה.

פנחס שיף: תודה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: הבנו.

חיים כץ: נציג העיריות, בוקר טוב, אתה רוצה לומר משהו?

כפיר כהן: כפיר כהן, מרכז השלטון המקומי.

כפיר כהן: מרכז השלטון המקומי, מצד אחד קשה לו להתנגד להצעה הזאת.

כפיר כהן: מצד שני, אנחנו לא יכולים שלא להתנגד מכיוון שהעלות המוערכת – והפעם באנו מוכנים עם מספרים – היא חמישים מיליון שקלים בהערכה זהירה, בהינתן שכיום המספרים שמצויים בידינו מורים על חוסר של בין 2,000 ל-2,500 עמדות כאלו.

כפיר כהן: העלות הזהירה, ונמצא כאן גם אוהד מהחברה למשק וכלכלה שמצוי בעניין, עלות ההקמה מוערכת בין 14 אלף ל-23 אלף שקלים לעמדת אבטחה כזאת.

חיים כץ: אתה אומר חמישים מיליון שקלים?

כפיר כהן: למעלה מחמישים מיליון.

כפיר כהן: חמישים מיליון בהערכה זהירה.

כפיר כהן: לכן זה כמובן עובר את הרף.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: יש כאן מישהו שתומך בהצעה חוץ מהמציעים עצמם?

מאיר אלבז: אני תומך בהצעה.

מאיר אלבז: אני מייצג את ההסתדרות.

מאיר אלבז: אנחנו תומכים.

חיים כץ: את הסתדרות הגמלאים.

מאיר אלבז: כן.

חיים כץ: אתה תיקח לעבודה גמלאי מעל גיל 67?

פנחס שיף: אני מכיר את המציאות במדינת ישראל.

מאיר אלבז: יש לנו בעיה עם הניסוח.

מאיר אלבז: כאן יכול להיות ויכוח גדול.

חיים כץ: עם כל הכבוד, אתם הגמלאים, אתם באתם להביע עמדה בהצעת החוק הזאת?

חיים כץ: תעסקו בגמלאים.

חיים כץ: יש כל כך הרבה מה לעשות.

מאיר אלבז: חלק גדול מהמאבטחים הם גמלאים, אנשים בני 55 שנפלטו ממקומות עבודה.

מאיר אלבז: לצורך העניין הם גמלאים.

חיים כץ: הם לא אזרחים ותיקים.

מאיר אלבז: עדיין לא אבל הם גמלאים.

בטי מצר לוי: בטי מצר לוי, סמנכ"ל האיגוד המקצועי בהסתדרות הלאומית.

בטי מצר לוי: אני רוצה להתייחס להצעת החוק.

בטי מצר לוי: אני חושבת שהמהות של ההצעה כן להקנות עמדות ותנאים פיזיים הולמים למאבטחים, לעובדי שמירה, היא ראויה.

בטי מצר לוי: אני רוצה להתייחס למה שהולך לקרות ב-19 ביוני.

בטי מצר לוי: נעשתה כאן בוועדה עבודה מאוד יפה, חוקק חוק הגברת האכיפה שעכשיו אני יכולה להעיד עלינו כארגון עובדים שיום יום מתעסק בנושא, מכינים את עצמנו ואת מקומות העבודה ל-19 ביוני ולהתחיל לעבוד לפי ההנחיות של חוק הגברת האכיפה.

בטי מצר לוי: למעשה הרעיון של החוק הזה בא ואומר שלמזמין יש אחריות שהיא אחריות בלתי מבוטלת.

בטי מצר לוי: אנחנו סיימנו את העידן שהמזמין יכול לשבת רגל על רגל ולומר שאלה לא עובדים שלו, אין לו זיקה, אין לו שייכות והם לא מעניינים אותו.

בטי מצר לוי: אני חושבת על עצמי בתור ארגון עובדים יציג שמייצג כמה אלפי עובדים בחברת השמירה.

חיים כץ: במה נוגע החוק לחוק אכיפת דיני עבודה?

חיים כץ: מה נוגע החוק לאכיפת דיני עבודה לשמשייה או לתנור החימום?

בטי מצר לוי: אני אומר.

בטי מצר לוי: מבחינתנו גם העניין הזה של תיקון הסעיף שהוכנס לחוק זכות הישיבה בעבודה ויש גם יכולת להגיש על כך תביעה ייצוגית.

חיים כץ: גם זה לא נוגע לאכיפת דיני עבודה.

בטי מצר לוי: אני אעשה את הקישור ואם אמרתי משהו שהוא לא רלוונטי, אשמח אם תתקן אותי.

חיים כץ: אמרת משהו שהוא לא רלוונטי.

בטי מצר לוי: אני רוצה להסביר את הרעיון.

בטי מצר לוי: ארגוני העובדים, בסופו של יום, צריכים להסתכל על איך הם מביאים לעובדים את כל הזכויות.

בטי מצר לוי: אנחנו חושבים שהטלת האחריות כאן צריכה להיות בעיקר על המזמינים כי חברות מתחלפות ביניהן ועמדות השמירה לא יילקחו ביניהן.

בטי מצר לוי: אם צריך לוודא את הטמפרטורה של 15 מעלות, אני רוצה שהזיקה תהיה לי יותר קרובה למזמין מאשר לחברת השמירה עצמה.

חיים כץ: תודה רבה.

שמואל צוראל: שמוליק צוראל, מנכ"ל התאחדות המלונות.

שמואל צוראל: הארגון אותו אני מייצג מעסיק 3,000 אנשים בתפקידי שמירה ואבטחה.

שמואל צוראל: אנחנו היינו מוטרדים מאוד בתחילת הדרך.

חיים כץ: כמה מלונות יש בארץ?

שמואל צוראל: 470 בתי מלון.

חיים כץ: עשרה אנשים על כל מלון?

שמואל צוראל: אנחנו מדברים על 10 אחוזים מכוח האדם המועסק במלונות ישראל כאנשי ביטחון.

שמואל צוראל: אין לזה אח ורע בשום מקום בעולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם עומדים בכניסה.

שמואל צוראל: לא רק בכניסה.

חיים כץ: אם יש איש ביטחון בתוך הלובי, אין לו בעיה.

שמואל צוראל: אנחנו מדברים כרגע על מאבטחי הכניסה למלון שהם נדרשים כחוק על ידי משטרת ישראל.

שמואל צוראל: מטבע הדברים במלון קיימות שתי רגישויות בנושא הזה.

שמואל צוראל: רגישות אחת, מלון גם צריך להיראות בצורה מזמינה ויפה.

שמואל צוראל: השנייה, עצם ביצוע התפקיד של אותו מאבטח, כפי שמר שיף ציין, מבחינת דרישת משטרת ישראל, הוא להיות בחוץ, חד משמעית, ואנחנו בהחלט היינו שמחים אם המאבטח הזה היה עומד בתוך הלובי ולא מחוץ למלון.

חיים כץ: זה גם היה יותר זול.

שמואל צוראל: לא.

שמואל צוראל: זה לא יותר זול.

חיים כץ: אם הוא עומד בתוך הלובי, זה יותר זול.

שמואל צוראל: זה אותו הדבר.

חיים כץ: מבחינה כלכלית אתה לא צריך לעשות כלום.

שמואל צוראל: זה אותו אדם.

שמואל צוראל: מה שעולה כסף, זאת המשרה.

שמואל צוראל: היינו שמחים מאוד שהוא יהיה בפנים אבל על פי משטרת ישראל, אם המאבטח יימצא בתוך הלובי בשעת ביקורת, המלון עבר עבירה.

שמואל צוראל: ללא שום ספק, בגלל מבנה המלונות, הכניסה למלונות מוצלת ומוגנת מפני גשם.

שמואל צוראל: אם יש איזשהו מבנה שמבחינה ארכיטקטונית לא עומד באחת משתי הדרישות האלה, בהחלט מקובל עלינו שיש לדאוג גם להצללה וגם להגנה מפני גשם.

שמואל צוראל: לשאלת התנורים או שאלת האוורור.

שמואל צוראל: ברגע שהנושא הזה הוא חוק והוא ייכפה הר כגיגית, יכולה להיות אתו בעיה אם כי בהחלט ניתן למצוא לזה איזשהו סידור הגיוני.

שמואל צוראל: הדבר שהוא לא הגיוני ובלתי אפשרי מכל בחינה שהיא, בוודאי שמבחינת חוקי התכנון והבנייה, אני רוצה לנסות לתאר לכם איך ייראה רחוב הירקון אם בפתח של כל מלון תוקם בודקה לשמירה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי מדבר על בודקה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה למה אתם מדברים על בודקה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא כתוב באף מקום בהצעת החוק.

חיים כץ: יוליה, למה את מתרגזת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם בכוונה מנסים להטעות את הציבור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב שלא כתבתם וילה.

שמואל צוראל: אני מצטער, יכול להיות שזה נובע מחוסר הידע שלי בעברית אבל כשכתוב עמדת שמירה מוצלת או מחוממת, זאת הפרשנות שלי.

נועה בן שבת: כתוב מקום.

שמואל צוראל: כאן כתוב עמדת שמירה מוצלת או מחוממת.

שמואל צוראל: אם ההגדרה של עמדה תורחב בצורה שיהיה ברור שלא מדובר על מבנה, אנחנו בהחלט יכולים לחיות עם הדבר הזה ולהסתדר אתו, אבל הנושא הזה טעון הבהרה בהגדרתו ברגע זה.

שמואל צוראל: לצערי הרב אנחנו קורבנות לא קטנים של מילה פה או מילה שם בחוק בהרבה מאוד תחומים.

שמואל צוראל: האמירה הזאת עמדת שמירה מוצלת או מחוממת, בפרשנות המאוד רחבה שיכול לתת לה כל שוטר וכל אוכף חוק, מבחינתנו היא מאוד מאוד מפחידה.

חיים כץ: בצדק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בזה הוא צודק.

חיים כץ: את רוצה לומר משהו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שלגבי אכיפה אין לך מה לדאוג כי אם יש משהו בעייתי בארץ, זאת אכיפה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מאמינה שיאכפו.

שמואל צוראל: אנחנו שומרי חוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת הייתה הערה צינית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על זכות הדיבור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שומעת כאן את האנשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האמת היא שחשבתי ששום דבר לא יפליא אותי, אבל כל בוקר אני מתפלאת שוב ושוב על כך שבמדינת ישראל, מדינה יהודית, שם המשחק הוא כסף וחייהם ותנאיהם של בני אדם לא מעניינים אף אחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה אדוני שעומד בראש איגוד המאבטחים הכנת נאום מאוד יפה אבל לא הבנתי מה הקשר שלו להצעת החוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מקבלת את מה שאתה אומר, אדוני, לגבי ההבהרות וכולי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אכן צריך להבהיר את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר שבבתי המלון בדרך כלל, מבחינת הצללה, אין בעיה כי הם עומדים מתחת למבואה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם מדובר, מדובר על חימום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לגבי הדקורציה, אין לי ספק שאתם תמצאו את הדקורציה היפה של אותו חימום שיעמוד ליד מאבטח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת, אדוני היושב ראש, שכשאני שומעת כאן את המשפטים האלה, אני לא רוצה להיות מאוד בוטה – וגם המאבק האחרון שלך שהצלחת להוביל - באיזשהו מקום זה מראה לי שבמדינת ישראל יש עבדים מודרניים שמרוויחים שכר זעום ואם אותו מאבטח מסכים לעבוד באותו שכר זעום, כבר לא חשוב באיזה תנאים זה קורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאוד מקווה שאנחנו נעביר את הצעת החוק הזאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה שאולי יש דברים אותם צריכים לשפר ולתקן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפרופו המזמין, הייתה כאן הערה שהיא אולי נכונה כי לא נצפה מחברת האבטחה לשלוח את המאבטח עם התנור ועם השמשייה שלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני חושבת שבעל עסק, המזמין, הוא זה שצריך לדאוג לאותה דרישה אותה אנחנו דורשים בהצעת החוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נכון לעכשיו אבל אני אשמח לקבל את זכות הדיבור גם לאחר מכן.

שי ברמן: שי ברמן, מנכ"ל איגוד המסעדות.

שי ברמן: אני רוצה להצטרף לדברים של ידידי מנכ"ל התאחדות המלונות בנוגע לאי סבירות של ההצעה הזאת לגבי בודקה כי זה מה שמשתמע מהצעת החוק.

שי ברמן: אני לא רואה איך אנחנו עושים באבן גבירול או ברחוב דיזנגוף, איך פתאום קמות כמו פטריות אחרי הגשם עמדות שמירה.

שי ברמן: זה הרי לא סביר וזה לא יקרה.

שי ברמן: לכן הדבר הזה צריך להיות מושמט מהצעת החוק וצריך למצוא לזה איזשהו פתרון שלא.

חיים כץ: NEVER SAY NEVER.

חיים כץ: כשהחליטו לבטל את החניה באבן גבירול ואין מקום חניה, גם אלה שרוצים לבוא למסעדה, לא חונים ולא באים.

חיים כץ: אם יחליטו לשים בודקה, ישימו בודקה או שיסגרו את המסעדה.

חיים כץ: אתה חושב שזה לא נכון וזה לגיטימי.

שי ברמן: ברשותך, אני גם חושב שזה לא יקרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לכם כאן לובי חזק?

שי ברמן: לא קשור ללובי.

שי ברמן: זה לא יקרה כי הצעת החוק שלך היא לא סבירה.

חיים כץ: אל תענה.

חיים כץ: זכותך גם לחשוב שזה לא יקרה.

שי ברמן: דבר נוסף.

שי ברמן: קצת תמה בעיני ולא נראה לי שנמצא כאן נציג של משטרת ישראל בדיון כזה שעוסק בנושא אבטחה.

שי ברמן: אנחנו באיגוד המסעדות נמצאים אתם בקשר.

חיים כץ: הם עסוקים בכתיבת רפורטים.

שי ברמן: כן.

שי ברמן: כל נושא האבטחה במסעדות הוא נושא שהוא מיותר.

שי ברמן: אמר כאן האדון הנכבד שאין לזה שום משמעות בטיחותית.

שי ברמן: מעבר לכך אנחנו חושבים שנושא הבודקה הוא לא ריאלי ואנחנו מקווים שזה יוסר.

שי ברמן: תודה רבה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: תם ולא נשלם.

חיים כץ: אני מבקש לראות מה יקרה עם הערעור שהוגש לממשלה, אז נדע את עמדת הממשלה ונדע איך להתייחס לחוק הזה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.