ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 570, 2012-02-21 12:00

אלכס מילר: צהריים טובים, אנחנו ממשיכים בסדר היום.

אלכס מילר: הנושא – מסלול פרה-וטרינריה במכללה הטכנולוגית תל-חי.

אלכס מילר: רבותיי, אני קיבלתי כאן פניות מהסטודנטים, מההורים, בלגאן אחד שלם, מה שהולך שם.

אלכס מילר: המדובר כאן במצב שכביכול נרשמו הסטודנטים למסלול משותף, אם אני לא טועה, עם מדינת רומניה, ללימודים פרה-וטרינריה.

אלכס מילר: כביכול, היה איזה שהיא הטעיית דעת של אותם סטודנטים בהיבט של הלימודים האקדמיים שלהם, כביכול נרשמו ללימודים אקדמיים, הסתבר להם בסוף שלומדים לא לימודים אקדמיים.

אלכס מילר: אני אשמח קודם כל לשמוע האם הדברים הם נכונים ואיך הדבר קרה, ומה בעצם היום הולכים לעשות, עם כל המסלול הזה, הלא ברור, שנפתח בתל-חי, לא יודע באישור מי, אבל תכף אנחנו נשמע את כל הדוברים בעניין זה.

אלכס מילר: יש כאן סטודנטים שפנו אלינו אז אולי ניתן להם קצת להביע את עמדתם.

אלכס מילר: יש לנו את אלעד קרוצ'י.

אלכס מילר: בבקשה.

אלכס מילר: בקצרה רק, רבותיי.

אלכס מילר: קדימה.

אלעד קרוצ'י: אנחנו הגענו לתל-חי, מכל הפרסומים.

אלכס מילר: איזה שנה אתה?

אלעד קרוצ'י: אני הייתי ברומניה, חזרתי עכשיו מרומניה, שנה שלישית.

אלכס מילר: אתה התחלת שם?

אלעד קרוצ'י: אני התחלתי בתל-חי.

אלכס מילר: מה למדת בתל-חי?

אלעד קרוצ'י: את המסלול פרה-וטרינריה.

יהודית גידלי: כמה שנים?

אלעד קרוצ'י: שנתיים.

אלעד קרוצ'י: למדנו שנתיים.

אלכס מילר: כשנרשמת למסלול, מה נאמר לך, איזה מסלול זה, מה אתה אמור לקבל, איזה תעודה, בסוף?

אלעד קרוצ'י: נאמר לי שזה מסלול הנדסאי, עם רמה אקדמאית, שבסופו אנחנו נקבל שתי תעודות – תעודת הנדסאי, שלא עניינה אף אחד ממי שבא ללמוד וטרינריה, ותעודה נוספת, שהיא ברמה אקדמאית, שאתה אנחנו נמשיך ללימודים באירופה.

אלעד קרוצ'י: ונאמר לנו שיש כבר סטודנטים שלומדים באירופה, מתל-חי, ואנחנו נקבל תעודה כמו שלהם, שהם יודעים שאפשר להמשיך את הלימודים.

אלכס מילר: זאת אומרת, אתה התקבלת ללימודי הנדסאים, שכביכול נאמר לך שברומניה, אתה תמשיך ללימודים לתואר ראשון?

אלעד קרוצ'י: כן.

אלעד קרוצ'י: להמשך שנה שלישית בווטרינריה.

אלעד קרוצ'י: ישירות לשנה שלישית.

אלכס מילר: במוסד אקדמי?

אלעד קרוצ'י: כן.

אלעד קרוצ'י: אנחנו הגענו לקלוז' שהוא אוניברסיטה אקדמאית, ללימודי וטרינריה, מסלול של שש שנים, שבעיקרון, השנתיים הראשונות נעשות בתל-חי, וממשיכים ישירות לשנה השלישית, בקלוז' ולא אמורה להיות שום בעיה עם התעודה שאנחנו מקבלים ועם ההכרה.

אלכס מילר: ומה קרה?

אלעד קרוצ'י: הגענו לשם, ואז באוקטובר, נאמר לנו, אחרי שכבר התחלנו לימודים, נאמר לנו מהאוניברסיטה, שיכול להיות שיש איזה שהיא בעיה.

אלעד קרוצ'י: דיברתי עם נציגים מתל-חי, אמרו – אנחנו מכירים, מטפלים בבעיה הזאת, אין להם מה לדאוג, תמשיכו ללמוד בראש שקט.

אלעד קרוצ'י: משכו אותנו, משכו אותנו, הגיע תחילת דצמבר.

אלעד קרוצ'י: בתחילת דצמבר אני מקבל טלפון.

אלכס מילר: כשאתה למדת שנתיים, אתה גם עברת את המבחני תמ"ת וכל העניין הזה?

אלכס מילר: זה היה איזה שהוא רף שהיית חייב לעשות אותם?

אלעד קרוצ'י: נאמר לנו שזה לא תנאי לקבלה באירופה.

אלעד קרוצ'י: כל הזמן.

אלכס מילר: לא הלכת לעשות מבחנים של התמ"ת?

אלעד קרוצ'י: עשיתי.

אלכס מילר: עשית?

אלעד קרוצ'י: עשיתי אותם.

אלכס מילר: וקיבלת תעודת הנדסאי, לכל דבר ועניין?

אלעד קרוצ'י: בסופו של דבר מקבלים תעודה, כן.

אלכס מילר: אבל זה היה תנאי כניסה ברומניה?

אלעד קרוצ'י: לא, לא לא לא.

אלעד קרוצ'י: לכל אורך הדרך, שאלתי, האם תעודת הנדסאי היא תנאי לאירופה, אמרו לי – לא.

אלעד קרוצ'י: זה לא תנאי.

אלעד קרוצ'י: מה שעניין אותי, היא התעודה הנוספת שאני אמור לקבל.

אלכס מילר: OK.

אלעד קרוצ'י: ואז בדצמבר, קיבלתי פנייה מהאוניברסיטה, בתחילת דצמבר, שאומרים לי שלא עונים להם כבר מעל שבוע, מתל-חי, ושיש בעיה ויכול להיות שמורידים אותנו לשנה ראשונה.

אלעד קרוצ'י: באותו רגע שלחתי מייל לגד דגני, מתל-חי.

אלעד קרוצ'י: פרופ' גד דגני, שהוא ראש הקורס, הוא אחראי על הקורס, בעצם.

אלעד קרוצ'י: והוא ענה לי, אמר לי – אני לא יודע מה הם רוצים ממני.

אלעד קרוצ'י: שלחתי להם איזה שהוא אישור, אני הולך עכשיו לבדוק את זה עם מישהו שהבאנו מבחוץ, מר יהודה לוי, שהוא עכשיו יועץ לתל-חי, או לא הבנתי בדיוק את ההגדרה, ומאז לא שמעתי ממנו יותר מדי, עד ה- 15 לדצמבר, כשנפל הפור, והוחלט ממשרד החינוך ברומניה, שאנחנו לא יכולים להיות בשנה שלישית וכל זה, כשהיינו בכלל בשנה שלישית זה לא תקין ואין אופציה לעבור מהנדסאי לאקדמאי.

אלכס מילר: הראו לך איזה שהוא הסכם בין המוסדות בעניין?

אלעד קרוצ'י: היה הסכם יחיד, מ- 2006, עם יאש, שלפי מיטב הבנתי, אנשים שנמצאים כרגע בשנה חמישית, פנו ליאש לפני שנתיים ואמרו להם – אנחנו מצטערים, אנחנו לא מכירים את ההסכם הזה, לא יודעים מה זה.

אלכס מילר: אז אתה לא היית הראשון שהיה במסלול הזה?

אלעד קרוצ'י: לא לא.

אלעד קרוצ'י: המסלול שלנו הוא מסלול חדש.

אלכס מילר: זאת אומרת, אתה היית הראשון שהגיע לרומניה?

אלעד קרוצ'י: בתור הנדסאי, כן.

אלעד קרוצ'י: יש עוד שהגיעו לרומניה מתל-חי, אבל הם למדו בלימודי חוץ, לא במסלול שלנו ועל-סמך האנשים האלה, שאמרו לי – כן, כן, אתה תקבל אותה תעודה כמו שלהם.

אלעד קרוצ'י: על-סמך זה הגעתי.

אלכס מילר: ובלימודי חוץ, מה היה הרקע שלהם, עם מה הם באו לרומניה?

אלעד קרוצ'י: אני לא יודע איזה תעודה יש להם, אני לא ראיתי את התעודה.

אלכס מילר: OK.

אלכס מילר: ומה עכשיו?

אלכס מילר: כמה היית ברומניה?

אלעד קרוצ'י: סמסטר שלם.

אלעד קרוצ'י: אני חזרתי ביום חמישי הזה לארץ.

אלכס מילר: שילמת שם שכר לימוד?

אלעד קרוצ'י: כן.

אלכס מילר: כמה?

אלעד קרוצ'י: 4,000 יורו.

אלכס מילר: 4,000 יורו.

אלכס מילר: ואחרי שהודיעו לך על כל העניין הזה, מה, החזירו לך את הכסף?

אלעד קרוצ'י: הם החזירו לי את הכסף, אבל בעיקרון, הם ידעו שאנחנו לא יכולים להתקבל לשם.

אלעד קרוצ'י: זה סיפור אחר.

אלעד קרוצ'י: ברומניה, כשהם משכו אותנו במשך סמסטר שלם, ואמרו לנו אתם בשנה שלישית, לא בשנה שלישית, החתימו אותנו על חוזים שם.

אלכס מילר: אבל בעיקרון, מה שקרה, שאחרי שכל הסיפור הזה, מבחינתם, מבחינת הרומנים, זה, החזירו לך את הכסף, חזרת לארץ.

אלעד קרוצ'י: אמרו – אנחנו מצטערים, קחו את הכסף.

אלכס מילר: עם תעודת ההנדסאי, וכרגע אתה הנדסאי וטרינריה?

אלעד קרוצ'י: כן.

אלעד קרוצ'י: הנדסאי בעלי-חיים.

אלעד קרוצ'י: אין וטרינריה בארץ.

אלכס מילר: ומה, בעצם, ההבדל, למול מה שהיית נגיד לומד ברומניה, והיית מקבל נגיד שם את התואר, מה היית אמור לעשות עם זה?

אלעד קרוצ'י: הייתי מקבל תואר אקדמאי, DVM, וטרינר, מגיע לארץ, כמו כל וטרינר שמגיע מחו"ל, ועושה מבחני כניסה.

אלעד קרוצ'י: וטרינר לכל דבר.

אלכס מילר: עושה את המבחנים של משרד החקלאות, כנראה, כן?

אלעד קרוצ'י: נכון.

אלעד קרוצ'י: וטרינר לכל דבר.

אלכס מילר: ואתה בדקת שהתואר של המוסד שאתה הולך ללמוד, מוכר במשרד החקלאות, לעניין של הכרה במשרד?

אלעד קרוצ'י: ברומניה?

אלכס מילר: כן.

אלעד קרוצ'י: כן.

אלכס מילר: זאת אומרת, משרד החקלאות, המוסד הזה נמצא אצלם, שכל בוגר המוסד הזה, שמגיע עם התעודה תואר ראשון, מוכר מבחינתם, עושה את המבחנים של הווטרינרים בארץ, ומתחיל לעבוד כווטרינר?

אלעד קרוצ'י: הם מכירים בתעודות אירופאיות מרומניה.

אלעד קרוצ'י: יש כבר וטרינרים לפני שעשו את זה.

אלכס מילר: המשרדים מכירים בדרך-כלל במוסדות.

ד"ר מישל בלאיש: משרד החקלאות מכיר במוסד הזה.

אלכס מילר: יש לנו כאן עוד סטודנט, ניר נתנאל, יש לך מה להוסיף על מה שנאמר או שאותו סיפור?

ניר נתנאל: אותו סיפור.

אלכס מילר: גם למדת סמסטר אחד?

ניר נתנאל: אנחנו מהשנה השנייה, ארבעתנו, איבדנו כעיקרון שנתיים.

אלכס מילר: אתה לא יצאת לרומניה?

ניר נתנאל: לא, לא יצאתי, אבל שנתיים הלכו בכל מקרה.

אלכס מילר: נכנסת, אתה עכשיו לומד הנדסאי ואתה שנה ב' בהנדסאי?

ניר נתנאל: אני מעולם לא נכנסתי ללמוד הנדסאי.

ניר נתנאל: אני נכנסתי ללמוד וטרינריה, ההבטחות שהונחו לפנינו היו אותן הבטחות כפי שהונחו לפני השנה החמישית, כלומר נקבל תעודה מוכרת בחו"ל ואתה נמשיך, נוכל לבחור.

אלכס מילר: לא, אבל כשאתה נכנסת, הרי מסלול של הנדסאים זה מסלול.

ניר נתנאל: אני אומר שוב, אני לא נכנסתי להנדסאים, אני נכנסתי למסלול פרה-וטרינריה המסלול גב שלו, היה בעצם ההנדסאי בעלי חיים, שאף אחד, כמו שאלעד אמר.

ניר נתנאל: .

אלכס מילר: לא היה לך מוזר שאתה פתאום צריך לעשות את כל הדברים שהתמ"ת דורש אותם, כל מיני מגן ומבחנים?

ניר נתנאל: לא, אמרו לנו שזה הגיבוי של המסלול, בעצם.

ניר נתנאל: שזה על בסיס זה, זה גם היה כדי להוריד עלויות, כי השנה הראשונה שילמו הרבה כספים אז בעצם עשו שימוש, זה מה שאני מבין.

אלכס מילר: אחרי שכל הסיפור הזה התברר, אז מה עכשיו?

ניר נתנאל: מה עכשיו?

ניר נתנאל: עכשיו מתחילים מחדש.

ניר נתנאל: שנתיים הלכו לפח.

אלכס מילר: איפה?

ניר נתנאל: איפה שנבחר, אנחנו לא יודעים.

אלכס מילר: עוד לא?

ניר נתנאל: לא, אנחנו בודקים כרגע.

ניר נתנאל: כי מכינות פספסנו, תבין, מכינות פספסנו, כי דחו אותנו בלך ושוב, כל הזמן.

אלכס מילר: מה האופציה שלך?

אלכס מילר: איפה אתה כביכול עכשיו יכול?

ניר נתנאל: בכל מקום.

ניר נתנאל: כשאתה מתחיל מחדש, אתה יכול לכל מקום להיכנס.

יהודית גידלי: מה זה כל מקום?

יהודית גידלי: בארץ?

יהודית גידלי: בחו"ל?

ניר נתנאל: לא לא, אני מדבר על חו"ל, כרגע.

ניר נתנאל: בארץ – כמובן, לפי התנאים בארץ.

ניר נתנאל: אין קשר.

ניר נתנאל: כל אחד לפי תנאי הקבלה שלו.

יהודית גידלי: לא לא לא, יש מקום אחר בארץ ללימודים האלה?

ניר נתנאל: לא לא, רק רחובות.

ניר נתנאל: זה המקום היחיד בארץ שמלמד וטרינריה.

ניר נתנאל: זה כל הסיפור.

אלכס מילר: מה, של האוניברסיטה העברית שם?

ניר נתנאל: כן, כן.

ניר נתנאל: אנחנו גילינו הכל, גם.

אלכס מילר: ועד ההורים, ליאורה כחלון, בבקשה, גברתי.

ליאורה כחלון: אני מייצגת בעצם את ההורים של החבר'ה של שנה ב'.

אלכס מילר: של ההנדסאים שבארץ?

ליאורה כחלון: כן.

ליאורה כחלון: אנחנו קיבלנו פרסומים בקיץ, לפני שנה וחצי, שנתיים בעצם, שנפתח מסלול חדש בתל-חי, של פרה-וטרינריה, כאשר הם צריכים, הם יוצאים באיזה שהוא מסלול, מוסיפים עליו עוד סכום כסף נכבד ואז הם מקבלים בסוף שנה שנייה, הכרה אקדמית והם יוצאים ללמוד בשנה שלישית כמו שאמר הבחור משנה ג', שהם יוצאים לחו"ל.

ליאורה כחלון: אנחנו נפגשנו, בעלי ואני, עם ראש החוג, עם אורן, ראש החוג, ושאלנו אותו מגוון רב של שאלות אבל כנראה שאת השאלות הנכונות, של מי אישר לכם, האם משרד החינוך מכיר בזה, האם משרד החקלאות מכיר בזה, מי נתן לכם בכלל את האישור לפתוח כזה דבר, האם יש לזה איזה שהוא מסמכים, איזה שהוא בסיס, את זה לא שאלנו.

ליאורה כחלון: על זה אני מאוד מאוד מצרה.

ליאורה כחלון: אנחנו קיבלנו את ההלם הרשמי, כמו שמר אלעד, הסטודנט, לפני כמה חודשים.

ליאורה כחלון: פנינו לתל-חי, התחלנו לשאול שאלות, לא קיבלנו שום תשובה.

ליאורה כחלון: אני חייבת להגיד לך שהיינו בהיסטריה מוחלטת, אני אומרת לך, כאימא, אני מדברת מתוך רגש וזה היה היסטריה מוחלטת כיוון שהבן הפרטי שלי רוצה להיות וטרינר, הוא לא יכול לעשות את זה בארץ, האפשרות היתה או שהוא ילך לחוץ לארץ ישר מההתחלה, אבל ברגע שנפתח איזה שהוא נישה כזאת ששנתיים הוא עושה בארץ ועוד רק ארבע שנים בחו"ל, בשבילנו זה היה עולם ומלואו.

ליאורה כחלון: אני יכולה להגיד לך שיש סטודנט שהתקבל לקלוז', אבל הוא החליט שבגלל הפרסומים הוא לא הולך לקלוז', הוא בא לעשות את השנתיים, הוא יושב פה, כאן, הוא בא לעשות את השנתיים ועושה עוד ארבע שנים בחו"ל.

ליאורה כחלון: פנינו לתל-חי, לא קיבלנו תשובות, לא קיבלנו תשובות.

ליאורה כחלון: ביקשתי להיפגש עם מר אורי בנאי שיושב כאן, אחרי כמה ניסיונות הצלחנו להיפגש, יזמנו פגישה.

ליאורה כחלון: בפגישה הזאת נכחו כמה אנשים, עוד פעם – הבטחות מפה ועד ירושלים.

ליאורה כחלון: הובטח לנו שיוצא מסמך מסכם, לא הוצא שום דבר.

ליאורה כחלון: אנחנו היום תלויים באוויר.

ליאורה כחלון: הילד שלי חזר הביתה אחרי שאני הוצאתי שם הרבה מאוד כספים, אני השכרתי לו דירה, רכשתי עבורו רכב, הוא לא עבד, אנחנו מימנו אותו, זה בחור שעזב את הטיול.

ליאורה כחלון: אני חייבת להגיד לכם, גם שזה בחור ששירת את המדינה בצורה הכי טובה שיכולה להיות, שכשאנחנו באנו ויצאנו לכיוון הזה, חשבנו שבאמת הולכים לקראת והתחושה שלנו היום היא תחושה נוראית.

ליאורה כחלון: היא תחושה של תסכול.

ליאורה כחלון: אני מדברת אתכם עם דמעות בעיניים.

ליאורה כחלון: של תסכול, של חוסר אונים, של כאוס, של אנדרלמוסיה, כאילו מה קרה פה?

ליאורה כחלון: מה, אף אחד, אין כאן מישהו ששולט בעניין?

ליאורה כחלון: מי נתן להם בכלל את האישור הזה?

ליאורה כחלון: למה אנחנו לא יודעים משום דבר?

ליאורה כחלון: אני חושבת שנעשה פה עוול נוראי לילדים, לסטודנטים, עבורי הם ילדים.

ליאורה כחלון: שנתיים הלכו להם מהחיים, סתם.

ליאורה כחלון: סתם.

ליאורה כחלון: זאת אומרת שעכשיו אם רוצים ללמוד וטרינריה, שמונה שנים.

אלכס מילר: OK.

אורי כחלון: אם יותר לי להוסיף, אני בעלה, אני אבא של דור.

אורי כחלון: קודם כל, בקטע של המכללה, אנחנו רק היום, ב- 2.2, היתה לנו פגישה עם החבר'ה המנהלים של המכללה, ביניהם גם מר בנאי שגם יושב כאן.

אורי כחלון: רק אז נודע לנו שבתל-חי מדובר בשתי מכללות.

אורי כחלון: מכללה אחת – אקדמית, ומכללה אחת טכנולוגית.

אורי כחלון: עד אותו יום, שום פרסום בעניין הזה.

אורי כחלון: יתרה מזאת, השלטים בחוץ הם שלטים מטעים, כי הם, כתוב שם, לא כתוב תל-חי האקדמית תל-חי הטכנולוגית, אלא כתוב שם תל-חי, אגף מזרחי, אגף מערבי.

אורי כחלון: זה הקמפוס, סליחה, מזרחי וקמפוס מערבי.

אורי כחלון: זאת אומרת, יש פה פרסום מטעה ויש פה הטעיית הציבור ויש פה הטעיה שלנו, כהורים, ואת הסטודנטים, כמובן.

אורי כחלון: נוצר מצב שבו החבר'ה האלה מתל-חי, השתמשו בניירת של האקדמית והטכנולוגית ביחד, וסטודנטים שכבר נמצאים בחו"ל, שכבר נמצאים בשנה רביעית, חמישית, לא יודע.

אורי כחלון: אבל היום נוצר מצב שפתאום האקדמית מתנערת מהם, לא יודע בדיוק מה קרה שם, משהו פה לא מסתדר ברוח החוק.

אורי כחלון: זאת אומרת, משהו פה נעשה לדעתי אפילו פלילי.

אורי כחלון: אני רוצה שאתם תיכנסו לעובי הקורה ותתנו פיתרון כי לא ייתכן מצב כזה, שחבר'ה ששמו את כל יהבם על העתיד שלהם, להיות, שהחלום שלהם הוא להיות וטרינר, השקיעו כבר שנתיים, ויש כאלה חבר'ה שהשקיעו שלוש שנים שנמצאים כרגע בחו"ל, החבר'ה האלה לא יעלה על הדעת, שהמדינה לא תגבה אותם.

אורי כחלון: תל-חי, עם כל הכבוד, הטכנולוגית והאקדמית, קיבלו רישיון ממדינת ישראל, מדינת ישראל אמורה לתת להם גיבוי מלא למה שהם למדו.

אורי כחלון: לא ייתכן מצב כזה שבגלל הסמנטיקה של אקדמי או טכנולוגי, החבר'ה האלה יפסידו שנתיים מהחיים שלהם.

אורי כחלון: זה לא יעלה על הדעת וזה לא יכול להתקבל בשום פנים ואופן, בכל מדינת חוק.

אורי כחלון: אנחנו לא מדינת העולם השלישי.

אלכס מילר: טוב, תודה.

אלכס מילר: כן, תל-חי-?

אורי בנאי: אני מנכ"ל המכללה הטכנולוגית.

אורי בנאי: מכיוון שהיו המון דברים לא מדויקים ואני ישבתי בשקט, אז אני מבקש לא להתפרץ לדבריי, לתת לי לתאר את הדברים בדיוק כפי שהם.

אלכס מילר: בבקשה.

אורי בנאי: בקמפוס תל-חי, זה קמפוס של למעלה מ- 50 שנה, היה מכללה אזורית.

אורי בנאי: בסוף שנות ה- 90 הוקמה בו, כמו בכל המכללות האזוריות, מכללה אקדמית, שעם צמיחתה, בעצם הקמפוס הועבר מהמכללה האזורית למכללה האקדמית.

אורי בנאי: המכללה האזורית, בתוכה היה בית-ספר להנדסאים, לפני 40 כמעט שנה הוא הוקם.

אורי בנאי: ומה שקרוי היום המכללה הטכנולוגית, הוא יושב בתוך הקמפוס, שני Entities נפרדים, שתי ישויות נפרדות, שמשתמשות באותו הקמפוס.

אורי בנאי: אגודת סטודנטים אחת, דיקנט סטודנטים אחד, אחד זה ת.פ.

אורי בנאי: מל"ג/משרד חינוך, אחד זה ת.פ.

אורי בנאי: מה"ת/משרד התמ"ת.

אורי בנאי: הערה לאורי.

אורי בנאי: אני מבין מאוד את ההורים וגם את הסטודנטים, תכף אני אגיד, ואנחנו עומדים על הראש ומכשכשים בזנב, סליחה על הביטוי הצברי, לפתור את הבעיות, תכף אני גם אגע בזה.

אורי בנאי: אבל השלטים, סתם, זה בסוגריים, מה שכתוב על הכביש זה קמפוס מערבי וקמפוס מזרחי.

אורי בנאי: מי שמסתכל יותר טוב, יש שני שלטים מאוד גדולים.

אלכס מילר: לא לא לא, תקשיב.

אורי בנאי: בצבעים שונים, מכללה אקדמית ומכללה טכנולוגית.

אלכס מילר: זה לא צריך.

אורי בנאי: OK, לא שייך.

אלכס מילר: זה לא מעניין.

אורי בנאי: יש לי הרבה כבוד לאורי ויש לנו הרבה שיחות.

אלכס מילר: אדוני, בוא נתקדם עם הנושא של המסלול עליו אנחנו מדברים עכשיו.

אורי בנאי: לצורך הדיוק, אני חושב שגם אלעד וגם נתנאל, הם לא אומרים בדיוק אפילו את מה שהם יודעים.

אורי בנאי: לצערי הרב.

אורי בנאי: הקאדר האקדמי הבכיר, שניים-שלושה פרופסורים וכמה דוקטורים, שמובילים את תחום מדעי החיים במכללה האקדמית תל-חי, יזם בשנת 2006, אופציה כיוון שבארץ יש רק את רחובות עם כל המגבלות, אני לא נכנס לזה כרגע, וידוע ש- 80% מהווטרינרים לומדים בחוץ והם רצו לפתח את מערכת לימודי מדעי החיים אצלם, בהמשך, הם יזמו אופציה, במסגרת התוכנית האירופאית, יש שתי תוכניות ללימוד, יש שתי תוכניות לימוד לווטרינריה, אחת – אמריקאית קוראים לה ואחת אירופאית, האירופאית זה שש שנים, מתחילים מאחד הולכים עד שש, האמריקאית זה כמו רחובות, עושים תואר ראשון, באים עם תואר ראשון לעוד ארבע שנים – תואר שני.

אורי בנאי: רחובות לבד, סף מאוד גבוה, רוב החבר'ה אפילו לא הולכים להתמודד עם זה, הם הולכים ישר לחוץ לארץ.

אורי בנאי: נקודה.

אורי בנאי: מה שעשתה הקבוצה הזאת, המועצה האקדמית של התוכנית, של הקורס הזה, היא לקחה את הקוריקולום של שתי השנים הראשונות של התוכנית האירופאית ובנתה קורס שבנוי על שתי השנים האלה והגיעה להבנות עם אוניברסיטה אחת ברומניה באמת, אני מדבר על 2006, שאם היא תכשיר את הסטודנטים בשנתיים האלה, האוניברסיטה הזאת תקבל אותם לשנה שלישית.

אלכס מילר: OK.

אורי בנאי: ואז הם פתחו, מכיוון שאין אישור מל"ג, לא לתל-חי ולא לאף אוניברסיטה ומכללה אקדמית אחרת, ללמד וטרינריה לתואר וטרינר.

אלכס מילר: יש הסכם חתום עם האוניברסיטה?

אורי בנאי: רגע אחד.

אורי בנאי: יש נייר הבנות, כן, חתום.

אורי בנאי: חתום על-ידם.

אורי בנאי: מכיוון שאין, לא השתמשו, תכף אני אגיע, אף אחד לא השתמש בנייר הזה, כי, אני, תן לי באמת את החמש דקות, אני גומר, אני לוקח את השעון בשביל לא לבזבז את זמנכם.

אורי בנאי: כדי שהתמונה תהיה בהירה, אני לא אומר שאין בעיה, יש בעיה, אבל שהתמונה תהיה אמיתית ובהירה.

אורי בנאי: נקודה.

אורי בנאי: והם פתחו במסגרת היחידה ללימודי חוץ, שהיא לא כפופת מל"ג ולא כפופת אף אחד, היא יש בכל אוניברסיטה, בכל אקדמיה יחידה ללימודי חוץ, שיכולה ללמד לימודי תעודה, לא לתואר ולא לשום דבר, תחומים שונים.

אורי בנאי: הם פתחו לימודי תעודה למדעי הווטרינריה, למדעי הווטרינריה שבסופם אין תואר.

אלכס מילר: ברומניה?

אורי בנאי: ברור.

אורי בנאי: לימודי תעודה.

אורי בנאי: פה, אני מדבר פה.

אורי בנאי: ביחידה ללימודי חוץ של תל-חי.

אורי בנאי: ופתחו קורס על-סמך ההבנה עם אוניברסיטה אחת לפחות, פתחו את הקורס לשנתיים לימודי מדעי הווטרינריה, לימודי תעודה פנימיים, על-סמך זה שהחברה לומדים מבחינת התוכן, את השנתיים הראשונות של השש שנים.

אורי בנאי: ברור.

אורי בנאי: פתחו את זה עם מעט אנשים, היו שם כתשעה סטודנטים, שנה ראשונה, במסגרת לימודי החוץ.

אורי בנאי: בשנה השנייה, הם הצליחו, תכף נגיע.

אורי בנאי: שניים מהקורס הזה לומדים בוורשה כבר היום שנה שישית, או חמישית או שישית, ואחד לומד גם באיזה אוניברסיטה אחרת שאני לא יודע, שלושה משם לומדים.

אורי בנאי: שלושה חבר'ה מתוך הקורס הזה, חיכו עוד שנה ויצאו ללמוד עם הקבוצה הראשונה שלומדת בקלוז' שהיא היום בשנה חמישית, התקבלה לשנה שלישית, תכף נגיע לזה, והקורס הזה, האקדמי, מכיוון שלא היו לו מספיק תלמידים, אחרי שנה היא לא הסכימה להמשיך אתו מסיבות כלכליות גרידא.

אורי בנאי: אנחנו, המכללה הטכנולוגית תל-חי, פתחה במקביל מסלול חקלאות בעלי חיים שהוא מסלול קיים במה"ט, הוא מסלול שהיתה בו למעשה רק מכללה אחת, דבורה ממה"ט תתקן אותי, זו היתה רופין, שם היה חקלאות בעלי חיים במגמת רפת.

אורי בנאי: אנחנו שינינו את המסלול.

אלכס מילר: אתה מדבר כרגע על לימודי וטרינריה?

אורי בנאי: לא וטרינריה.

אורי בנאי: חקלאות בעלי חיים, כמסלול הנדסאים, אצלנו.

אורי בנאי: במה"ט יש מסלולים, לנו יש היום 14 מסלולי מה"ט שונים.

אלכס מילר: מצוין.

אורי בנאי: יפה.

אורי בנאי: במקביל למה שתיארתי שקורה שם, אנחנו פותחים אצלנו מסלול לחקלאות בעלי חיים, במגמת טיפול וריפוי יותר, לא מגמת רפת, שהוא בעצם ביסודו גם כן לימודים של וטרינריה, של מדעי וטרינריה, כשאת התוכן שלו, אבל להנדסאים.

אורי בנאי: אין לו שום קשר לסיפור הזה.

אורי בנאי: עם התעודה הזאת של דיפלומת הנדסאים, חקלאות בעלי חיים, לא הולכים לא לאירופה ולא לשום מקום.

אורי בנאי: זה דבר אחר שזה מאוד נדרש.

אורי בנאי: בארץ ההנדסאים האלה, אני לא נכנס לזה כרגע.

אלכס מילר: יש פה אנשים שדיברו.

אורי בנאי: רגע, אני אסביר מה שהם דיברו.

אורי בנאי: הם אומרים, הם לא מדייקים, סליחה, אני לא רוצה לפגוע באף אחד.

אורי בנאי: אנחנו, כשקיבלנו את הסטודנטים, עכשיו, מה שעשינו, שילבנו את לימודי התעודה האקדמאיים עם הקורס שלנו, אנחנו עושים את זה, תכף אני אתן דוגמה, בהרבה קורסים.

אורי בנאי: אנחנו קיבלנו חבר'ה למסלול הנדסאים בעלי חיים, עם אפשרות לתגבור אקדמי רציני על חשבונם, בתוספת כסף, שמי שייקח את התגבור הזה, וישלם את העלות שלו, שהיא נישאת על כתפי אותה מועצה אקדמית, שהיא לא הגוף ההוראתי הקבוע שלנו, העניין, הוא יוכל על-סמך ההבנות שהיו להם, להתקבל.

אורי בנאי: כשאנחנו התחלנו עם זה, היו כבר תלמידים שהתקבלו ולא התקבלו באותה אוניברסיטה שאתה היה, הם הלכו עם התיעוד גמר שקיבלו, הרי את המקצועות שהם גמרו, ואת הזה, והתקבלו אתו באוניברסיטה אחת או שתיים.

אורי בנאי: המחזור הראשון שהתקבל אצלנו, שנמצא היום בפלוז' בשנה חמישית, הוא קיבל את אותה, כל הזמן אנחנו מדברים על אותו קורס.

אורי בנאי: קורס אקדמי גבוה, רציני מאוד, אין עליו עורר.

אורי בנאי: אני רוצה שיהיה ברור, אני גם לא, אני אגיע.

אלכס מילר: כן, הלאה.

אורי בנאי: המסלול הראשון שלמד אצלנו, היה מסלול של 11 חבר'ה.

אורי בנאי: קודם כל, התנאי, וזה נאמר פה לכולם והם יכולים להגיד מה שהם רוצים, התנאי להתקבל לתגבור האקדמי הוא לגמור את ההנדסאים, עד הסוף, כולל פרויקט כולל הכל.

אורי בנאי: מי שלא גומר הנדסאי, לא יכול לקבל את התיעוד ללכת הלאה.

אורי בנאי: נקודה.

אורי בנאי: זה נאמר מהיום הראשון לכל סטודנט.

אורי בנאי: קודם כל יש מסלול הנדסאים, כמו שיש לנו היום מסלול תוכנה, ויש לנו קורס תעודה לאפליקציות באנדרואיד, ומי שרוצה ממסלול לימוד תוכנה הנדסאי, תגבור, משלם כסף, הולך למסלול תוכנה אנדרואיד, ומקבל אותו.

אורי בנאי: וכמו שיש לנו מסלול למעלה משנה למהנדסי איכות, שמי שרוצה לתעשייה וניהול, או מקום אחר, משלם.

אורי בנאי: יש לימודי תעודה, שלל קורסים.

אורי בנאי: הקורס הזה הוא קורס לימוד תעודה נוסף, מתוגבר.

אורי בנאי: נכון שחלק גדול או רוב החבר'ה אפילו בתוך המגמה, רצו את התגבור הזה והתחייבו באיזה שהוא שלב, בתחילת הזה, לקחת אותו.

אורי בנאי: נקודה.

אורי בנאי: מי שזכה פה, בעקיפין, ואני מודה בזה, זה הנדסאים.

אורי בנאי: כי הנדסאים בעצם קיבלו מורים שבמילה אחרת, לא היה לנו את אותו Capacity שלהם ללמד ולעשות את מה שצריך.

אורי בנאי: אבל מראש היו בכל מחזור חבר'ה שאמרו – אנחנו מסתפקים בהנדסאים.

אורי בנאי: נקודה.

אלכס מילר: OK.

אורי בנאי: החבורה הראשונה שלמדה אצלנו, קיבלה על נייר של הלימודי חוץ באמת, על נייר של האקדמיה, את הגיליון ציונים שלהם בסוף, כי חלקם היו עוד במחזור הראשון, וחיכו והצטרפו אלינו להשלמות במחזור הראשון.

אלכס מילר: זה תשעה סטודנטים.

אורי בנאי: יפה.

אורי בנאי: אבל הם קיבלו תעודה, תעודה, תעודת סיום של לימודי התעודה מאיתנו.

אורי בנאי: עם זה הם הלכו לקלוז'.

אלכס מילר: זה האנשים שלמדו.

אורי בנאי: שהם התקבלו לשנה ג' ונמצאים היום בשנה חמישית בקלוז'.

יהודית גידלי: סליחה, איזה תעודה?

אורי בנאי: לימודי תעודה, שאומרת שהם סיימו את הקורס הזה, של מדעים כאלה וכאלה, ובמקביל לתעודה, הם קיבלו, גיליון ציונים.

אלכס מילר: וכמה זה חסך להם שם?

אורי בנאי: עובדה שכולם, על זה אין ויכוח.

אורי בנאי: שאם המסלול בסדר, הוא חוסך הרבה מאוד כסף.

אלכס מילר: לא כסף, שנים.

אורי בנאי: שנתיים.

אורי בנאי: הם נכנסו לשנה ג'.

אלכס מילר: זאת אומרת, רק שאני אבין.

אלכס מילר: רק שאני אבין.

אלכס מילר: אנשים, תשעה אנשים, שלמדו אצלכם לימודי תעודה, זה לא הנדסאים אפילו, קיבלו את מה שקיבלו מכם.

אורי בנאי: למדו הנדסאים ונוסף לזה, לימודי תעודה.

אלכס מילר: זה היו תשעה אנשים, כן?

אורי בנאי: כן, היה במחזור 11 איש, שבעה מהם, במקום ללכת, שהם אפילו הלכו, אמרו להם כן ולא, אני לא נכנס.

אורי בנאי: הם בחרו ללכת לקלוז' מסיבותיהם, הם אמרו – אוניברסיטה יותר טובה, יותר נוח לנו שם, וקלוז' קיבלו אותם בלי שום הבנות עם תל-חי.

אלכס מילר: OK, את זה הבנתי.

אלכס מילר: הלאה.

אלכס מילר: יש לנו את החבר'ה שלמדו הנדסאים.

אורי בנאי: אחרי שני מחזורים כבר, זה נכון, אנחנו אומרים שבעובדה, אוניברסיטאות שהן מקבלות את הסטודנטים האלה, הן בעצם מכירות בתוכנית.

אורי בנאי: אוניברסיטאות שלא סיכמו אתם כלום, שלא היתה אתם הבנה, באות עם התיעוד, מתקבלים ואנחנו, המצג שאנחנו מציגים, שחבר'ה שגומרים ומסיימים אצלנו את כל הלימודי תעודה האלה, הולכים, הנה, זה וזה וזה וזה, לומדים.

אלכס מילר: זאת אומרת, תפש לך כמה סטודנטים שהתקבלו בכל מיני מקומות, הערכת שכל השאר שלומדים אצלך, יתפוש להם גם.

אורי בנאי: רגע.

אורי בנאי: אני הערכתי, הסטודנטים, כל אחד יכול ללכת לאן שהוא רוצה, זו מדינה דמוקרטית, הוא לוקח את התיעוד והולך.

אורי בנאי: הוא יכול ללכת עם זה לאן שהוא רוצה.

אורי בנאי: המחזור השלישי, שזה המחזור שאלעד הלך אליו, קיבל בסמסטר הרביעי, כי את התחלת הטיפול מתחילים כבר בסמסטר הרביעי.

אורי בנאי: הוא קיבל בסמסטר הרביעי גיליון ציונים שלנו, של המכללה הטכנולוגית.

אורי בנאי: שלח אותו לקלוז'.

אורי בנאי: על הבסיס של גיליון הציונים הזה הוא התקבל לשנה ג'.

אורי בנאי: יש לו תעודה חתומה על-ידי הרקטור, על-ידי הוועדה האקדמית של הפקולטה לווטרינריה ועל-ידי הרקטור של האוניברסיטה.

אלכס מילר: ומה קרה?

אורי בנאי: התקבלת לשנה ג'.

אורי בנאי: לכל אחד מה- 24 של המחזור השלישי.

אלכס מילר: נו, מה קרה?

אורי בנאי: רגע.

אורי בנאי: ועכשיו, באו קלוז', אחרי חודשיים וחצי שהם לומדים, והודיעו להם – לא בסדר, אנחנו מורידים אתכם.

אלכס מילר: למה?

אורי בנאי: חכה.

אורי בנאי: ה-למה הזה, לכאורה, הוא על חוק חדש ברומניה, שמוכנס לתוקפו בפברואר 2011.

אורי בנאי: פה אני פותח סוגריים.

אורי בנאי: אני ראיתי גם את החוק, ראיתי גם את זה.

אורי בנאי: אני יודע שגם היום אוניברסיטאות רומניות, רומניות, הן במשא ומתן לגמור, אני לא נכנס.

אורי בנאי: אנחנו יודעים וגם הסטודנטים יודעים שזה לא כל האמת.

אורי בנאי: מישהו השתמש במשרד החינוך הרומני, כדי להיכנס פרופסור בפרופסור.

אורי בנאי: לפחות זה נאמר ברכילות, אני לא יכול להוכיח את זה.

אורי בנאי: אבל בעובדה, קרה פנצ'ר רציני מאוד.

אורי בנאי: אחרי חודשיים וחצי שהם לומדים בשנה ג', הודיעו להם – אנחנו מורידים אתכם לשנה א'.

אלכס מילר: OK.

אורי בנאי: אנחנו, שני דברים זה עשה.

אורי בנאי: קודם כל, זה פגע בהם פגיעה רצינית.

אורי בנאי: הם התקבלו על-סמך ההתקבלות הזאת, הם לא יעברו לקריית שמונה.

אורי בנאי: הם עברו לקלוז'.

אורי בנאי: חלק מהם עם המשפחה או עם האישה.

אורי בנאי: הם העתיקו את מקום מגוריהם, הם שילמו כבר 4,000.

אורי בנאי: פנצ'ר לא נורמאלי.

אורי בנאי: לדעתנו, עבירה פלילית של אוניברסיטת קלוז'.

אורי בנאי: גם אם הם לא יכלו לקבל אותם והם קיבלו אותם, כמו שאני הגדרתי, זה חמור מאוד מה שהם עשו, וזה סוגר, אנחנו טיפלנו גם בסוגיה הזאת.

אורי בנאי: מרגע שזה נודע לנו, משרד החוץ, השגריר של ישראל ברומניה, הכנסנו את כולם לעניינים, השגריר נפגש עם סגן השר.

אורי בנאי: הוא נפגש עם שר החינוך הרומני.

אורי בנאי: סגן שר החינוך, כמה שאני יודע, הגיע לקלוז' ונפגש עם הסטודנטים.

אורי בנאי: ובסופו של דבר, והם יתקנו אותי פה, כי את זה אני יודע רק מפי הסטודנטים, מכיוון שהיתה להם בעיה עם עצמם, על מה שהם עשו, הם ניסו להגיע לאיזה פשרה של במקום שנתיים – שנה אחת, או משהו כזה, כדי לשכנע את הסטודנטים מי שילך יקבל חזרה ומי שיישאר, חלק קיבלו ואני לא דן אותם כל אחד הוא אדם מבוגר, הוא עושה מה הוא רוצה.

אורי בנאי: דבר שני, בצדק, החבר'ה שנמצאים אצלנו בשנה ב' ובשנה א', כל האמון שלהם במסלול הזה, התערער.

אורי בנאי: אנחנו מדברים על אוניברסיטה אחת, בקלוז', שעשתה את התרגיל הזה בשנה, למחזור השלישי שלומד.

אורי בנאי: יפה?

אורי בנאי: אני, העניין הזה, אין לו קשר לא למל"ג ולא למה"ט ולא לזה.

אורי בנאי: מעולם לא היתה טענה, זה לא מסלול מל"גי וזה לא מסלול מה"טי, זה לימודי תעודה פנימיים, כמו שהסברתי.

אורי בנאי: אנחנו, רק רגע, תנו לי, אני גומר, אני ממש גומר.

אורי בנאי: אנחנו, זה לא נכון, התיאור הזה, איכפת לנו מאוד, איכפת לנו עד הנה ולבי עם כל סטודנט ועם כל הורה, אני מבין בדיוק כאן מה הם אומרים.

אורי בנאי: אז אנחנו אמרנו ככה – שנה א' שהיא היתה אצלנו, כשכל האירוע קרה, היתה כבר בחודש, שניים וחצי חודשים היא למדה או משהו כזה.

אורי בנאי: אמרנו – חבר'ה, מי שרוצה, הוא רק בהתחלת הדרך, גם ככה הוא הפסיד זמן, אולי היה מתחיל משהו אחר.

אורי בנאי: קיבלנו החלטה בדירקטוריון, מי שרוצה משנה א' לחתוך עכשיו, יחתוך, יקבל את כל הכסף שהוא שם אצלנו, ויפתח דרך חדשה, למרות שאנחנו לא יכולים להחזיר את הנזק של הזמן.

אורי בנאי: לגבי שנה ב', בדיון אצלנו בכל המערכת, אמרנו – הם כבר עשו שלושת-רבעי מהמסלול, אנחנו רוצים לעשות כל מאמץ, כל מאמץ למצוא אוניברסיטה שתסכים לקבל אותם לשנה ג', במתכונת שהיתה הסכמה קודם, על בסיס כזה וכזה.

אורי בנאי: הבוקר, בנסיעה שלי לכאן, אנחנו מטפלים בזה לא מול אוניברסיטה אחת לא מול שתיים ולא מול שלוש.

אורי בנאי: אני לא מדבר אם נמשיך או לא נמשיך, עם כל הסיפור הזה, לאור מה שקרה.

אורי בנאי: אנחנו עכשיו, שנה ב', הם בבעיה מיוחדת.

אורי בנאי: הבוקר, הנציג של אוניברסיטת ורשה הודיע לי סופית, היה צריך לחתום את זה אתמול או שלשום, ורק בגלל זה מחכה הנייר של דיווח, אנחנו נוציא אותו, היועצת המשפטית אמרה – שמע, הגישו תלונה לוועדת הזה של הכנסת, חכה גם לישיבת הוועדה, אני לא מוכנה להוציא בכתב, שכל הזמן רודפים אותה, אני רוצה את כל התמונה בשביל להוציא את הדברים בכתב בצורה מסודרת.

אורי בנאי: אוניברסיטת ורשה, תחת מגבלות מסוימות שתכף אני אגיד אותן, מוכנה את החבר'ה של שנה ב', שיגמרו את כל המסלול כמו שצריך, לקבל אותם לשנה שלישית, בתנאי אחד או שניים.

אורי בנאי: הם קיבלו מאתנו, כמו עוד אוניברסיטאות שאנחנו מטפלים, יכול להיות שאנחנו נגיע לעוד אחת או שתיים, ושאחר-כך, אני לא נכנס, כשאוניברסיטה מקבלת על עצמה את האחריות.

אורי בנאי: אגב, יש לנו את הדו"ח של הוועדה האקדמית של קלוז', של הוועדה האקדמית שלה, של הפקולטה לווטרינריה, שבדקה את התכנים, את המורים, את הכל, ואישרה מבחינה אקדמית את הקבילות שלהם לשנה ג', אישרה, בחתימה.

אורי בנאי: גם ורשה, קיבלה את כל החומר, שמעה מאיתנו את כל הסיפור, לא מכללה אקדמית ולא כלום.

אורי בנאי: השם הפורמאלי שהמכללה הטכנולוגית זה גם Nick-Name המרכז להשכלה על שם גרטרוד ומוריס רודמן בע"מ/חלץ, זה שם הארגון.

אורי בנאי: אנחנו.

אורי בנאי: ואנחנו לא מוסד אקדמי.

אורי בנאי: אנחנו, הארגון הזה, התעודה שלו זה, אנחנו שמנו לוורשה את הכל.

אורי בנאי: הם אמרו, התנאי היחידי שלהם, הם רוצים, אם אנחנו הולכים בכיוון הזה, הם רוצים לבוא פה במאי או בזה, ולבחון שאמנם התכנים שאנחנו מציגים, להיפגש עם המורים, להיפגש עם הסטודנטים, לבחון, אני לא אומר שהם הולכים לעשות איזה בחינה, לבדוק שהתכנים שאנחנו מעידים שהסטודנטים קיבלו, אמנם הם קיבלו.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: תראו, רבותיי, תגיד לי רק, מי שעשה את ההבנות ומי עשה את כל הסיכומים?

אורי בנאי: זה המועצה האקדמית של התכנון.

אורי בנאי: זה שני פרופסורים וכמה דוקטורים.

אלכס מילר: אצלכם, מי זה היה?

אורי בנאי: אנחנו לא עשינו את ההבנות.

אורי בנאי: אנחנו קיבלנו את ההבנות.

אלכס מילר: מי פנה אליהם?

אורי בנאי: לקלוז'?

אלכס מילר: כן.

אורי בנאי: המועצה האקדמית.

אורי בנאי: הפרופסור.

אלכס מילר: שלכם?

אורי בנאי: היא מועצה אקדמית של התוכנית.

אורי בנאי: זה מורים מהאקדמיה.

אלכס מילר: אדוני, תקשיב.

אלכס מילר: אתה מתעסק בהנדסאי, אתה לא מתעסק באקדמיה.

אורי בנאי: נכון.

אלכס מילר: אני שואל אותך שאלה פשוטה מאוד.

אורי בנאי: אנחנו לא פנינו.

אורי בנאי: עכשיו פנינו.

אלכס מילר: אני אגיד לך דבר כזה, אדוני.

אורי בנאי: בבקשה.

אלכס מילר: תקשיב טוב מאוד.

אלכס מילר: כל מסלול, יושבים כאן נציגי המל"ג.

אלכס מילר: כל מסלול שנתח היום, במערכת האקדמית, במידה ויש אתו בעיה, המוסד האקדמי, האקדמי, אתה מתעסק בתל-חי, יש לך גם אקדמיה?

אורי בנאי: כן.

אלכס מילר: אם יש לך מסלול שנסגר, אתה צריך לתת פתרונות אקדמיים, לסטודנטים שלך.

אלכס מילר: כשאתה, כשאתה יוצר מצב של המשכיות לימודים שלך, אתה צריך לדאוג לכך שבמידה ויש בעיה עם הגוף שאתה בהסכם אתו, לתת פתרונות לסטודנטים שלך ומה שאתה פרסמת.

אלכס מילר: מה שאתה עשית, מה שאתה עשית, זה קומבינה הכי לא מוצלחת ששמעתי בחיים שלי.

אלכס מילר: למה?

אלכס מילר: כי אני אסביר לך למה.

אלכס מילר: היתה לך בעיה בהנדסאים.

אורי בנאי: לא.

אלכס מילר: כן, היתה לך בעיה בתקופה מסוימת בהנדסאים, אתם החלטתם למצוא דרך למלא את הכיתות שלכם בהנדסאים, על-ידי יצירת קשר עם מוסדות בחו"ל, שיקבלו את השנתיים של אנשים שלומדים אצלכם ויקבלו את התלמידים להמשך.

אורי בנאי: אלכס, זה ממש לא נכון.

אלכס מילר: תקשיב, אדוני, עם כל הכבוד.

אלכס מילר: אתה לא יכול, תראה, אני לא יודע, מישהו עכשיו, יושבים כאן המועצה להשכלה גבוהה, התמ"ת, יושבים כאן?

אלכס מילר: יופי.

אורי בנאי: זה לא מסלול אקדמי.

אורי בנאי: זה לימודי תעודה.

אלכס מילר: אתה לא יכול לפרסם המשכיות לימודים של הנדסאים שלך למסלול אקדמי, ללא אישור של הגופים שמתעסקים בנושא הזה.

אלכס מילר: אם תמ"ת נתן לך אישור.

אורי בנאי: מה פתאום?

אורי בנאי: זה לא שייך לתמ"ת.

אלכס מילר: אז איך אתה בעצמך מחליט דבר כזה?

אלכס מילר: איך אתה מפרסם?

אלכס מילר: תקשיב, אני קורא את הפרסום שלך מהמוסד שלך.

אלכס מילר: כתוב כאן – יש אפשרות להמשך לימודי אקדמיה במוסד בחו"ל.

אורי בנאי: נכון.

אלכס מילר: מי נותן לך את האישור?

אלכס מילר: תקשיב, אדוני, אתה לא יכול.

אורי בנאי: עובדה.

אורי בנאי: על-סמך העובדות שקרו.

אלכס מילר: זה לא עובדות.

אלכס מילר: אתה צריך להיות הסכם חתום.

אלכס מילר: חתום, עם מוסד אקדמי.

אלכס מילר: להמשך לימודים.

אלכס מילר: אתה צריך שיהיה לך מנגנון של ביטחון לאותם הסטודנטים וגם המוסדות שלנו, וגם המוסדות שלנו, שאחראים למסלולים האלה, צריכים לתת לך אישור.

אלכס מילר: כי אחרת אתה פשוט באת והתרת את כל מי שנכנס אליך.

אלכס מילר: תקשיב, אני יכול להגיד לך, אני עכשיו סיימתי עם אוניברסיטת תל-אביב.

אלכס מילר: אני עכשיו עם אוניברסיטת תל-אביב, עם תואר ראשון, רוצה להתקבל לתואר שני, למוסד אחר בעולם.

אורי בנאי: אבל אין תארים.

אורי בנאי: לימודי תעודה, אלכס, אתה מוכרח לעשות הבחנה, בין לימודי תעודה ללימודים עם תואר בסופם.

עמוס פריד: אז למה הבטחת המשכיות?

עמוס פריד: למה הבטחת?

עמוס פריד: מאיפה היה לך האומץ והחוצפה?

אורי בנאי: כי אני הבאתי עובדות שחבר'ה התקבלו.

עמוס פריד: על-סמך עובדות של אחרים, אתה מסתמך?

עמוס פריד: על-סמך מה?

אלכס מילר: אדוני, אני רוצה להגיד לך דבר פשוט מאוד.

אלכס מילר: אני רוצה להגיד לך דבר פשוט מאוד.

אלכס מילר: מה שאתם עשיתם, זה דבר שהוא לא מתקבל על הדעת.

אלכס מילר: אתה לא יכול על-סמך כך שאחד מהסטודנטים שלך או שניים, התקבלו באיזו שהיא אוניברסיטה, ליצור מסלול.

אלכס מילר: אתה לא יכול.

אלכס מילר: תכתוב, תראה מה זה.

אלכס מילר: וטרינריה מיועדים להכשרה בוגרי טיפול, התוכנית החדשנית הזו, ללימודי יסוד ובעלי חיים מקנה תשתית וידע בגידול בעלי חיים וכן הלאה, הלימודים מהווים שנתיים ראשונים בלימודי וטרינריה עם אפשרות להמשך לשנה שלישית.

אורי בנאי: יש אפשרות.

אורי בנאי: יש אפשרות.

אורי בנאי: עובדה שהיתה אפשרות.

אורי בנאי: זה לימודי תעודה, זה חשוב מאוד את ההבחנה הזאת.

אלכס מילר: תקשיב, אני אשאל אותך שאלה.

אלכס מילר: כאשר נכנס סטודנט להתקבל לשם, שיושב מולו אדם שמסביר לו, מה בדיוק הוא לומד, נאמר לו שיש הסכם עם המוסד האקדמי, שאחרי שהוא מסיים עם התעודה עם כל מה שאמרת, שהוא יכול להגיע לשם ולהמשיך, אתה אמרת את זה לאותם הסטודנטים, על-סמך כמה בוגרים שלך, שהתקבלו בכמה מוסדות בחו"ל, ועל-סמך הסכם הבנות שנחתם.

אורי בנאי: ולא מולא.

אורי בנאי: ההסכם הבנות מ- 2006, אנחנו ב- 2012, הוא לא קוים כי אף סטודנט לא הלך לשם.

אורי בנאי: אני הצגתי בפני הסטודנטים מצג, עד הקיץ האחרון, עוד 24 סטודנטים.

אלכס מילר: אני רוצה לשמוע את תמ"ת.

אלכס מילר: בבקשה.

דבורה פינקלשטיין: אני מייצגת את מה"ט, במסגרת התמ"ת.

דבורה פינקלשטיין: אנחנו נתנו אישור לשנה ראשונה, מגמת חקלאות בעלי חיים, לתל-חי, זה נכון, היה קודם ברופין וממשיך ברופין וזאת המכללה השנייה, להנדסאים, חקלאות, מגמת משנה, בעלי חיים.

דבורה פינקלשטיין: הלימודים נמשכים שנתיים.

דבורה פינקלשטיין: אם הסטודנטים עוברים את ארבעת הבחינות גמר ממלכתיות ועושים את פרויקט הגמר, כולל בחינות פנימיות של המכללה, זה ברור, כמו כל מגמה אחרת, שלנו, הם מקבלים דיפלומה, דיפלומת הנדסאי, הם יכולים להירשם בפנקס הנדסאים וטכנאים מוסמכים.

אלכס מילר: אתם ידעתם שיש פרסום מסלול בכפוף להמשכיות במוסד האקדמי?

דבורה פינקלשטיין: אנחנו?

דבורה פינקלשטיין: לא.

אלכס מילר: ואתם מאפשרים למוסדות שנמצאים תחת הפיקוח של התמ"ת, לנהל משא ומתן להמשכיות לימודים, ללימודים לתואר ראשון עם מוסדות אחרים?

דבורה פינקלשטיין: זה לא המנדט שלנו.

אלכס מילר: תקשיבי, אני אגיד לכם.

אלכס מילר: כל המוסדות האקדמיים נהנים מסעיף 15 לחוק המועצה להשכלה גבוהה, בעניין של החופש האקדמי ובעניין של תנאי קבלה ובעניין של ניהול משאים ומתנים כאלו ואחרים, עם מוסדות, בעניין פתיחת מסלולים, באישור המועצה להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: יושבים כאן אנשי המועצה להשכלה גבוהה, הם יגידו אם יש מוסד אקדמי שרוצה לפתוח מסלול, מגישים תוכניות, יושבת ועדה מיוחדת, בודקת.

אלכס מילר: אם יש מכללה הנדסאית שרוצה לדוגמה לשלב את הבוגרים שלהם במסלול במכללה אקדמית או באוניברסיטה, עושה הסכם, המוסד האקדמי, לפי התנאים, יכול להכיר בחלק מהקורסים, אבל זה עדיין מסלול שגם אותו מוסד חייב לאשר מול הגורמים הרלוונטיים והמערכת שלנו.

אורי בנאי: אבל זה קיים בהרבה מסלולים.

אלכס מילר: מצוין.

אלכס מילר: טוב, תשמעו, רבותיי.

אלכס מילר: אני אומר לכם, אתם עשיתם כל-כך הרבה טעויות שפשוט, הפכתם, אני לא יודע אצל מי היה הרעיון, זה רעיון שיווקי טוב מאוד, אני יכול להגיד לכם, שכרגע, כשיש לך בעיה ואני מכיר את הבעיות היום של הנדסאים, של חוסר סטודנטים.

אורי בנאי: אבל זה לא נכון, אלכס.

אלכס מילר: מה לא נכון?

אלכס מילר: בוא, תקרא לי את זה מה כתבת פה.

אורי בנאי: אין לי חוסר.

אורי בנאי: אני נתתי אופציה נוספת.

אלכס מילר: אתה לא יכול לתת אופציה כשאין לך חוזה חתום עם מוסד אקדמי.

אורי בנאי: נתתי אופציה ללימודי תעודה, אלכס, לימודי תעודה קיימים בכל המוסדות.

אלכס מילר: אל תשווק המשכיות.

אלכס מילר: למה אתה משווק המשכיות?

אלכס מילר: מי נתן לך רשות לשווק המשכיות?

אלכס מילר: תקשיב, אדוני.

אלכס מילר: אתה לא יכול, על זה שאחד מהסטודנטים מאוניברסיטת תל-אביב התקבל לאוניברסיטה כך וכך, אוניברסיטת תל-אביב עכשיו לא תפרסם שכל הבוגרים שלהם מתקבלים לאוניברסיטה, בגלל שאחד מהם התקבל.

אורי בנאי: לא פרסמנו שכל הבוגרים יתקבלו.

אלכס מילר: כתוב לימודים.

אלכס מילר: אדוני, אם אתה דורש, אם אתה בא ואתה אומר שכל מי שסיים את המסלול שאתה יצרת אותו, לפי התנאים שאתה יצרת, יכול להתקבל לשם, להמשך לימודיות, כתוב, אפשרות להמשך.

אורי בנאי: אפשרות להמשך.

אלכס מילר: תקשיב.

אלכס מילר: אתה בסך-הכל, מה שהיית צריך להגיד – רבותיי, אצלי לומדים הנדסאים.

אלכס מילר: אני שמעתי שעם תעודת ההנדסאים שלנו, אפשר להתקבל למוסדות.

אלכס מילר: מי שרוצה – תבדקו.

אורי בנאי: לא התקבלו עם תעודה.

אורי בנאי: התקבלו עם לימודים.

אלכס מילר: אבל יש פה אנשים שעשו את ההנדסאים.

אורי בנאי: אבל לא עם תעודת הנדסאים הם הלכו.

אורי בנאי: לא עם תעודת הנדסאים.

אורי בנאי: עם תעודה, עם לימודי תעודה נפרדים שהם קיבלו תעודה, לימודי תעודה.

אורי בנאי: אתה הם הלכו.

אלכס מילר: הוא לא יכול לסדר את זה.

אלכס מילר: המועצה להשכלה גבוהה.

עו"ד נדב שמיר: אני, האמת שאני, מה ששמעתי, אני מאוד מוטרד, בגלל שכשבאתי פה לדיון, אני חשבתי שמדובר באמת על לימודים שהם בכלל לא תחת אחריותנו, לא תחת סמכותנו, מדובר על מכללה שהיא לא אקדמית ולימודי הנדסאות, שמוסד בחוץ לארץ מכיר בהם.

עו"ד נדב שמיר: לזה אין בעיה, שמוסד בחוץ לארץ מכיר בלימודי תעודה, לימודי הנדסאות, שהתעודה עומדת בפני עצמה, ואם זה נכון, ומוסד באמת בחוץ לארץ מתחייב להכיר בלימודי הנדסאות פה, אז גם המוסד הישראלי יכול לפרסם את זה, שהם מוסד בחוץ לארץ, התחייב להכיר.

עו"ד נדב שמיר: אבל ממה שאני שומע עכשיו, לא מדובר פה על לימודי הנדסאות, מדובר פה על איזה שהם לימודי תעודה, ייעודיים להכרה הזאת וזה בעייתי גם מבחינת חוק המל"ג.

עו"ד נדב שמיר: מעבר להטעיה שיש פה, אסור לקיים לימודים לקראת נקודות זכות או שנחשבים נקודות זכות, או להבטיח לימודים עם נקודות זכות, כאשר, מטעם מוסד מחוץ לארץ, למעשה.

עו"ד נדב שמיר: זה מה שקורה פה, לפי מה שאני מבין.

עו"ד נדב שמיר: למעשה, יש פה איזה שהיא שלוחה בדלת האחורית.

עו"ד נדב שמיר: שלוחת חו"ל צריכה אישור מהמל"ג.

אורי בנאי: סליחה, אנשים שלומדים היום, הם, אף אחד מהם לא לומד באוניברסיטה שהיה אתה איזה שהוא הסכם הבנות.

עו"ד נדב שמיר: אז מה זה לימודי התעודה האלו?

אורי בנאי: עובדה שזה, אוניברסיטת קלוז', Out of the blue, באו אליה סטודנטים עם תיעוד, והם קיבלו אותם?

עו"ד נדב שמיר: לא.

עו"ד נדב שמיר: לפי מה שאני הבנתי, לימודי התעודה האלה, תוכננו במיוחד שהאוניברסיטה בחו"ל תכיר בהם.

אורי בנאי: לא, לקלוז' לא היה.

אלכס מילר: היה להם מסלול להנדסאים.

אלכס מילר: הם הלכו לרומניה, רומניה אמרה להם – מה שלומדים בהנדסאים זה לא מספיק, אז הוא אמר – מה אתם צריכים?

אלכס מילר: אז אמרו להם – אנחנו צריכים כך וכך וכך מקצועות נוספים.

אלכס מילר: הם בנו מקצועות נוספים, גבו על זה תשלום נוסף, ועל הבסיס הקבוצה של המקצוע שלמדו אותם הסטודנטים, רומניה כביכול אמרה – אין בעיה, כאשר הם למדו את כל הדברים האלו, אנחנו יכולים לקבל אותם, וזה חוסך שנתיים של לימודים בחו"ל.

אלכס מילר: תבין, אם לא היה איזה שהוא הבנות עם רומניה, אף אחד, אף אחד לא היה מוסיף את המקצועות הנוספים, על המסלול ההנדסאי הזה, בתוספת תשלום, כי זה היה, לא היה מה לעשות עם זה.

אלכס מילר: בגלל שהיו ב- 2006 איזה שהוא הבנות, ואותו המוסד, אני בטוח שכנראה שאחד מישהו שם בתוך תל-חי, התחיל לבדוק מה אפשר לעשות, פנה כך וכך וכך, אמרו לו – תשמע, זה הרמה שאנחנו צריכים.

אלכס מילר: תעשו להם השלמה על חשבונם, הם ישלמו.

אלכס מילר: הבעיה, הכי גדולה, שהנדסאים ללא אישור שלנו, פנימי, לא יכולים להתעסק בנושאים שבכלל קשורים לאקדמיה.

אלכס מילר: אל תתעסקו בזה.

אלכס מילר: אני מבקש מתמ"ת להעביר לכל המוסדות, שכל מי שרוצה בכלל לגעת בנושאים האקדמיים, שיבקשו אישור מגוף שמתעסק באקדמיה.

דבורה פינקלשטיין: בוודאי, בוודאי.

אלכס מילר: תשמעו, יש פה דבר שהוא דבר מאוד בעייתי, שהוא יכול לפתוח כאן, אם עכשיו כל ראש מכללת הנדסאים, יתחיל עכשיו להסתובב בעולם ולסגור עם כל מיני מוסדות שהתעודה שלו, בהשלמה של מסלול פרטי, יכול להיות.

עו"ד נדב שמיר: זה עבירה על חוק המל"ג.

עו"ד נדב שמיר: בפירוש.

דבורה פינקלשטיין: סליחה, אני מוכרחה להבהיר נקודה כאן, לאור מה שאתה אמרת כרגע.

דבורה פינקלשטיין: זה ברור למה"ט, שלנו אין שום קשר, שום קשר, עם זה, ואנחנו בישיבות, יחד עם המכללות, הם כולם יודעים.

דבורה פינקלשטיין: יש לנו מכללה לדוגמה, מכללת ספיר.

אלכס מילר: קודם כל, יש לכם קשר.

אלכס מילר: את יודעת למה?

דבורה פינקלשטיין: בבקשה.

אלכס מילר: המוסדות שלכם, שנמצאים תחת פיקוח שלכם, מפרסמים את המסלולים שלהם.

אלכס מילר: אני אתן לך עכשיו את הפרסום של המסלול.

דבורה פינקלשטיין: אני ראיתי.

אלכס מילר: ראית את זה?

אלכס מילר: אם זה מגיע עכשיו לשולחנך, האם זה לא מדליק לך נורית אדומה?

דבורה פינקלשטיין: סליחה, אני אענה לך על זה.

דבורה פינקלשטיין: ברגע שאני ראיתי את זה, איך אני הגעתי לנושא, למה שקורה כאן?

דבורה פינקלשטיין: צלצל אלי איזה שהוא אבא.

אלכס מילר: מתי זה היה?

דבורה פינקלשטיין: אני לא זוכרת, אני רשמתי לי.

דבורה פינקלשטיין: לפני מספר חודשים, לא רבים.

דבורה פינקלשטיין: לא רבים.

אלכס מילר: אתם הוריתם להוריד לגמרי את כל הקשר לנושאים של לימודי המשך?

דבורה פינקלשטיין: בוודאי.

דבורה פינקלשטיין: אני כל הזמן בקשר, גם עם אורי וגם עם מנהלת השיווק ואני עברתי על כל האתר שלהם.

דבורה פינקלשטיין: אני רוצה להוסיף כאן.

דבורה פינקלשטיין: לנו יש אתר, במקרה גם אני אחראית עליו מ-א' עד ת', והוא מאוד מאוד מעודכן, יום-יומית, אפשר לבדוק אותי, כל יום.

דבורה פינקלשטיין: ואני בפירוש, אני גם בדקתי את עצמי, פשוט ליתר ביטחון, כי אתה יודע, פתאום מישהו פונה אלי בדבר כזה, שפעם ראשונה שפנו אלי.

דבורה פינקלשטיין: מייד נכנסתי לאתר שלהם, מייד הודעתי להם שאנחנו מבקשים למחוק את הכל.

אלכס מילר: התאחדות הסטודנטים, בבקשה.

סתו ארז: אז אנחנו רוצים רק להבהיר עוד כמה נקודות שבאמת עדיין לא הועלו, כי היתה כאן הצגה לא מדויקת וזה בלשון המעטה.

סתו ארז: דבר ראשון, נתון שהוא עדיין לא צוין, זה שמכללת תל-חי, לא בדקה אפילו מול משרד החקלאות בנוגע להמשכיות הלימודים.

סתו ארז: כלומר, גם אם לא היתה הבעיה עם רומניה, וגם אם הסטודנטים היו מתקבלים שם לשנה שלישית וממשיכים ללמוד ומסיימים שם חמש שנים וחוזרים לארץ, משרד החקלאות אומר חד משמעית – הם לא יכולים להיות וטרינרים בארץ.

סתו ארז: משרד החקלאות אומר, הם למדו לימודי הנדסאים.

סתו ארז: יש לנו מכתב ממשרד החקלאות שאומר שהוא לא מכיר בשנתיים הראשונות.

אורי בנאי: סעיף 3 במכתב הזה הוא סעיף מוזמן.

סתו ארז: והמועצה להשכלה גבוהה לא מכירה בשנתיים הראשונות של תל-חי, של המכללה הטכנולוגית תל-חי, ואם המועצה להשכלה גבוהה לא מכירה בשנתיים הראשונות של המכללה הטכנולוגית תל-חי, הסטודנטים האלה, גם אם היו לומדים בחו"ל, היו חוזרים לארץ, לא היו יכולים להיות וטרינרים.

סתו ארז: הם היו יכולים לבזבז שש שנים, לא שנתיים.

סתו ארז: ודבר שני, אני רק רוצה לחדד ולהגיד, הסטודנטים שנסעו עכשיו לרומניה, הם לא שנה ג', הם לא מחזור שלישי של שום דבר.

סתו ארז: הם מחזור ראשון.

סתו ארז: אי-אפשר לבוא ולהגיד שהם המשכיות ואי-אפשר להסתמך על התשעה סטודנטים שהלכו ללמוד בחו"ל, בגלל שזה לא אותו מסלול.

סתו ארז: זה מסלול שונה לחלוטין של המכללה הטכנולוגית תל-חי והקודמים לא היו של המכללה הטכנולוגית תל-חי.

סתו ארז: ועכשיו, אחרי שאנחנו יודעים את כל הבלגאן הזה, אנחנו לא יודעים מה הולך לקרות לסטודנטים שנמצאים עכשיו בחו"ל.

סתו ארז: ולגבי הטענה של משרד התמ"ת שהוא לא ידע ושהוא לא הכיר את הסיפור של רומניה, גם זה לא נכון.

סתו ארז: הסטודנטים שהיו ברומניה, זאת אומרת, הם מחזור ג', כשהם היו בשנה א', נכנס נציג של מה"ט, בן-אדם בשם גדעון, ושאל אותם – כמה מכם מתכוונים להמשיך לרומניה?

סתו ארז: בווטרינריה, לרומניה.

סתו ארז: זאת אומרת, אי-אפשר כאן לטעון לחוסר ידיעה.

סתו ארז: הוא נכנס מספר פעמים לכיתה, כבר משנה א', הם יודעים על זה כבר שלוש שנים.

סתו ארז: דבר נוסף, הסטודנטים לא אמורים לדעת מה ההבדל בין לימודי תעודה.

סתו ארז: הם לא אמורים לדעת מה ההבדל בין תואר אקדמי לבין תואר של הנדסאי.

סתו ארז: הם לא אמורים לדעת את הדברים האלה.

סתו ארז: כשהם באים ומסבירים להם שהם יכולים ללכת להמשיך ללימודים בווטרינריה ברומניה, זה מה שהם יודעים וזה מה שהם עושים.

סתו ארז: זאת אומרת, אי-אפשר לבוא ולהגיד להם – לא, רגע, תפרידו בין תעודה לזה.

סתו ארז: צריכים, אנחנו צריכים להסכים פה על דבר אחד, הסטודנטים לא אשמים במה שקרה להם וצריכים למצוא פה איזה שהוא פיתרון לסטודנטים האלה, גם מהפן הכלכלי, שהסטודנטים האלה, שנתיים מהחיים שלהם למדו ושכרו דירות והוציאו כסף על תחבורה ועל הלימודים שלהם ונסעו לרומניה, ויש את כל העלויות של המעבר, גם אם החזירו להם את הכסף על הלימודים שלהם ברומניה, לעלויות מעבר לרומניה זה עלויות שאין איך לתאר אותם בכלל, ומישהו פה צריך לתת על זה את הדעת.

סתו ארז: ומעבר לזה, יש כאן שנתיים מהחיים של הסטודנטים האלה, שהם למדו והשקיעו וצריכים לפתור כאן את הבעיה איכשהו.

סתו ארז: לא יכול להיות שיתעלמו מזה לחלוטין.

סתו ארז: מעבר לזה, שנייה, רק עוד דבר אחד.

סתו ארז: מכללת תל-חי טוענת שהכל בסדר, אז לא כל-כך ברור לנו למה אם הכל בסדר והם התנהלו כמו שצריך, פתאום כל האתר אינטרנט שלהם שונה, יש לנו צילומי מסך ללפני, צילומי מסך לאחרי.

סתו ארז: זאת אומרת, פתאום הכל השתנה, פתאום המידע לא נכתב בצורה בהירה.

סתו ארז: יש כאן משהו בהתנהגות שהוא קלוקל, יש כאן משהו שבאמת, מישהו צריך לתת על זה את הדעת ואנחנו היינו מאוד מאוד שמחים לא לקבל התפתלויות בדוגמת לא, וזה בכלל לימודי תעודה.

סתו ארז: יש כאן אחריות, יש כאן אחריות של מכללה, שהטעתה בצורה מכוונת את הסטודנטים והיא צריכה גם כרגע לתת להם את הפיתרון הזה, כלכלית ואקדמית.

אורי כחלון: עוד משפט, אם יורשה לי.

אורי כחלון: אני הייתי מבקש מאורי שיסתכל לסטודנטים בעיניים ושיגיד להם בפנים, שהם לא באו ללמוד וטרינריה.

אורי כחלון: שהם באו ללמוד הנדסאי חקלאות, או משהו כזה.

אורי כחלון: אני רוצה לשמוע.

אלכס מילר: אנחנו לא מתעסקים פה בזה.

אורי בנאי: אורי בחייך.

אורי בנאי: הוא אמור להבין.

סתו ארז: סטודנט בשנה א', הוא לא מבין מה ההבדל.

אלכס מילר: משרד החקלאות, אתם בדקתם את העניין הזה?

אסולין דגני: כן, הפנייה אלינו נעשתה במייל על-ידי אחד הסטודנטים, ששאל אותנו, רצה לברר האם מסלול הלימודים שאותו הוא לומד, יזכה אותו אחר-כך ביכולת לגשת להגיש בקשה לרישיון לעיסוק ברפואה וטרינרית.

אסולין דגני: חשוב להדגיש שמנהל השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות, נותן רישיון למי שפונה לבקש רישיון בעיסוק ברפואה וטרינרית, לפי מספר תנאים.

אסולין דגני: אחד התנאים זה באמת סטודנט שלמד או בארץ, במוסד שמוכר על-ידי המועצה להשכלה גבוהה, או בחו"ל, ושהתעודה שלו גם היא מוכרת.

אסולין דגני: במקרה הזה, לגבי אוניברסיטת קלוז', זה מוסד שהוא מוכר.

אלכס מילר: כן, רק אם לומדים שם מההתחלה.

אסולין דגני: נכון.

אסולין דגני: ובאותו מייל, זה לא נאמר.

אלכס מילר: המסלול שגם מבחינתכם לא יתקבל.

אלכס מילר: השנתיים במכללה שלך, אי-אפשר לספור אותם.

אסולין דגני: נכון.

אלכס מילר: ומה שהם עושים השלמה בקלוז', זה לא מספיק, מבחינת כמות השנים שמשרד החקלאות מבקש.

אסולין דגני: לפחות חמש שנים.

אלכס מילר: כי מישהו שעשה אצלך הסכם, קודם היה הולך למשרד החקלאות ובודק אם הוא יכול לעשות את הרישיון.

אלכס מילר: יש אחד שקיבל רישיון כאן, לפי מסלול כזה, שלמד אצלך שנתיים וארבע שנים בקלוז'?

אורי בנאי: לא.

אורי בנאי: לא.

אלכס מילר: טוב, רבותיי.

אלכס מילר: מה שאני מסכם זה דבר כזה, קודם כל, אני מבקש מהתמ"ת להוציא חוזר מנכ"ל או כל דבר שם, אני מדבר עם שמחון, בכל העניין של משאים ומתנים.

אלכס מילר: אני, אם אתם רוצים בחוק, אני אחוקק לכם חוק, תוך שבועיים, האוסר ניהול משא ומתן עם המוסדות מחו"ל.

אלכס מילר: זה דבר ראשון.

אלכס מילר: כל נגיעה במערכת ההשכלה הגבוהה, על-ידי מוסדות בפיקוח של תמ"ת, צריכים להיות דרך המועצה להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: זה דבר שני.

דבורה פינקלשטיין: סליחרה רק, אני לא הספקתי לכתוב את זה.

אלכס מילר: אני מבקש מכם, ששום מוסד של הנדסאים לא ינהל משא ומתן עם המוסדות האקדמיים בחו"ל.

אלכס מילר: OK?

דבורה פינקלשטיין: כן.

אלכס מילר: אם אתם רוצים לעשות את זה, רבותיי, אתם תתעסקו בהנדסאים, תעשו לי טובה, בסדר?

אלכס מילר: אם מנגנון אקדמי יחליט באיזו דרך הוא יכיר בלימודי הנדסאים, אז קודם כל אנחנו נקים את זה בישראל בצורה מסודרת, ואחר-כך עם המסלול שנוצר בישראל אנחנו נפנה גם למדינות אחרות.

אלכס מילר: כי בישראל מכירים בסך-הכל בסמסטר אחד, אם אני לא טועה.

אלכס מילר: נכון?

דבורה פינקלשטיין: לא, מכירים במספר נקודות.

אלכס מילר: בסדר, אז רק על הבסיס הזה אפשר לנהל משא ומתן.

אלכס מילר: רק מה שמוכר בארץ.

אלכס מילר: רק מה שמוכר בארץ.

סתו ארז: יש חריגים כמו סיעוד, שמכירים ביותר מ- 30 נקודות זכות, אפשר גם כאן לחרוג.

אלכס מילר: על מה שמכירים בארץ – אין לי שום בעיה שתנהלו משא ומתן עם גופים אחרים, מחוץ לישראל.

אלכס מילר: כמובן, בכפוף למנגנונים שקיימים בארץ.

אלכס מילר: שאם יש בעיה, הפיתרון צריך להיות גם חילופי, גם בתוך העניין הזה.

ציפי ויינברג: אני מנהלת גף הערכת תארים אקדמיים מחו"ל במשרד החינוך.

ציפי ויינברג: חשוב מאוד לפנות גם אלינו ולבדוק את העניין הזה גם אתנו.

אלכס מילר: זה ברור.

ציפי ויינברג: לא ברור.

ציפי ויינברג: אנחנו גם לא הכרנו את המסלול הזה, גם אלינו אף אחד לא פנה.

אלכס מילר: רבותיי, אני כבר אומר לכם, רבותי הסטודנטים, אני בשמי מתנצל, על העניין שנוצר כאן, של בכלל, חוסר היכולת לחשוב צעד אחד קדימה, של המוסד המוכר במדינת ישראל, שגם, דרך אגב, משולב עם האקדמיה.

אלכס מילר: שאם הייתם מרימים טלפון למי שאחראי אצלכם באקדמיה והייתם מציעים לו דבר כזה מחו"ל, היו טורקים לכם את השפופרת בפרצוף.

אלכס מילר: שאם היה איזה שהוא מוסד הנדסאים, שהיה מגיע אליכם ומבקש מכם במסלול שלכם להכיר בשנתיים הנדסאים, במוסד אקדמי בתל-חי, למתן השלמת תואר ראשון.

אלכס מילר: אז כל המוסדות האחרים היו הופכים כאן את השולחן.

אלכס מילר: אז זה דבר ראשון.

אלכס מילר: דבר שני, רבותיי, אני מעביר את כל הסוגיה הזאת למבקר המדינה, שיבחן את זה בצורה מסודרת, מחר אני רואה אותו, אנחנו ניפגש, אנחנו נשב על העניין הזה ואני מציע לתל-חי לעשות חשבון נפש עם כל מה שאתם עשיתם.

אלכס מילר: אני לא מתעסק בהיבטים משפטיים, כל סטודנט וסטודנט בעניינו, בהיבט העוול שנעשה כאן.

אלכס מילר: אבל אכן אני מבין אתכם ואני באמת, הדבר היחיד שאני לא שמעתי ממך, אדוני, זה ההתנצלות.

אורי בנאי: אני התנצלתי מאוד ואמרתי.

אלכס מילר: מתחילת הדרך, כל מה שיצרתם, עם תעודה, לא תעודה, השלמות אקדמיות.

אורי בנאי: אתה כל הזמן חוזר על דבר שאנחנו לא השתמשנו בלימודי הנדסאות לשום דבר.

אלכס מילר: זה לא משנה מה השתמשת.

אלכס מילר: האפשרות למצב כזה, שמה שיצרת, לא תוקף בארץ.

אלכס מילר: האנשים שמסיימים את כל מה שרצית, גם אם הוא התקבל ותפש לך מה שאתה פרסמת, זה לא תופש בארץ כי לא היו מכירים בזה.

אלכס מילר: מה שאתה עשית ואת המשכיות הלימודים במקומות אחרים, את השנתיים שלך, לא מכירים.

אורי בנאי: זה לא שנתיים שלי.

אלכס מילר: גם לימודי התעודה לא מכירים.

אורי בנאי: זה הכל.

אורי בנאי: רק תדייק.

אלכס מילר: גם לימודי התעודה לא מכירים.

אלכס מילר: הסטודנט שבא עם המסלול שהיה אצלך, לא יכול להיות וטרינר בארץ.

אלכס מילר: לא יכול להיות וטרינר בארץ, חד-משמעי.

אלכס מילר: אז אתה תתמודד, אני לא יודע, בבית-משפט, עם העניין הזה, והמכללה שלך תתמודד עם העניין הזה מול מבקר המדינה.

אלכס מילר: רבותיי, אני מבקש גם מהמועצה להשכלה גבוהה, גם מתמ"ת, רבותיי, דברים כאלו, זה לא יכול להיות שאנחנו מגיעים לזה אחרי שהמצב פה הגיע למשבר.

אלכס מילר: אתם חייבים ליצור מנגנוני הרתעה מול כל העניינים שמסוגלים כאן לגנוב סוסים במוסדות כאלו ואחרים.

אלכס מילר: זה לא עובד בצורה כזאת.

אלכס מילר: אתם רוצים חקיקה?

אלכס מילר: אני אפתח לכם חקיקה.

אלכס מילר: אני קודם כל ביקשתי מהמל"ג, ויש לי עוד בקשה ממוסד אחר, אני אבדוק את זה.

אלכס מילר: אני ביקשתי מהמועצה להשכלה גבוהה, להוציא הוראה חד-משמעית למוסדות אקדמיים, לא לתת אפשרות לפרסום של מסלול כזה או אחר, ללא אישור של מועצה להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: אני כבר קיבלתי שם, יש לי מכתבים, על איזה שהוא מסלול, שכבר טוענים שכנראה שהוא לא יימשך.

אלכס מילר: אני לא רוצה לשמוע ברדיו – פתחנו מסלול חדש וזה, בכפוף לאישור המועצה להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: לא רוצה לשמוע את זה, משום מוסד אקדמי בארץ.

נדב שמיר: לא, ההסמכה היא בכפוף לזה.

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: לא רוצה לשמוע את זה.

אלכס מילר: אני לא רוצה שום סטודנט היום באקדמיה, שנכנס לשנה א', שיקבל אולי את התואר שלו, אם אתם תתנו אישור או לא תתנו.

אלכס מילר: לא רוצה לשמוע את זה יותר.

אלכס מילר: לא רוצה לשמוע את זה יותר.

אלכס מילר: אני אומר לכם, אני אחוקק לכם חוק.

אלכס מילר: כל שנה אנחנו מתעסקים במשהו אחר.

אלכס מילר: כל שנה אם זה מכללה למינהל, קולנוע, אם זה לימודי, מה היה לנו שם, בתל-אביב, שנקר.

אלכס מילר: מספיק.

אלכס מילר: תתנו הוראה חד-משמעית – רוצים לפתוח מסלול?

אלכס מילר: תעברו קודם כל את כל מה שיש, תתנו את הגיבוי, תבדקו, אבל מה?

אלכס מילר: כל יום אני שומע פרסומים ברדיו, נראה לי על תל-חי עכשיו יש עוד משהו.

אלכס מילר: במכללה אקדמית, יש שם פרסום ברדיו, שמעתי, על איזה שהוא מסלול.

נדב שמיר: זה בדיוק מה שאתה מדבר, אגב, בדיוק.

אלכס מילר: כן, בכפוף לאישור.

אלכס מילר: לא רוצה לשמוע את זה יותר.

אלכס מילר: זה פשוט דבר, שאני אומר לכם, הסטודנטים נכנסים, אומרים להם – הכל יהיה בסדר, אל תדאגו, נקבל אישור.

אלכס מילר: חס וחלילה פתאום קורה משהו, ואז אין אישור, יש איזה שהוא עיכוב או שאין מספיק סטודנטים וסוגרים את המסלול.

אלכס מילר: עוד פעם שנתיים הלכו.

אלכס מילר: ואת העניין הזה אנחנו נעביר למבקר המדינה ושר התמ"ת, שגם יבדוק את כל הסוגיה הזאת.

אורי כחלון: אפשר שאלה קטנה?

אלכס מילר: כן.

אורי כחלון: יושבים פה נציגים מהתמ"ת, מהמל"ג.

אורי כחלון: האם ישנה אפשרות במצב שכבר נוצר, האם אפשר לעזור לחבר'ה האלה?

אורי כחלון: לא יודע, עם מבחנים, או משהו, על-מנת לקבל הכרה בשנתיים האלה, כאקדמיות?

אלכס מילר: לא, מה, זה לא קשור.

אלכס מילר: לא, מה פתאום?

אורי כחלון: בשביל זה אני שואל את המל"ג, אם הם יכולים לעזור.

אלכס מילר: מל"ג, תראו, רבותיי, אם המועצה להשכלה גבוהה יכולה לשבת, אני מאמין שזה רק עם רחובות.

אלכס מילר: נכון?

נדב שמיר: יש לנו את הכללים שלנו, מבחינת המוסדות, זה הכרה בלימודים לא אקדמיים.

אלכס מילר: אין בעיה, אני מציע, בואו נעשה דבר כזה.

אלכס מילר: מי הרקטור עכשיו ברחובות, בעברית שם, או שזה רקטור שיושב בעברית פה?

נדב שמיר: פרופ' סטרומזה.

נדב שמיר: היו"ר אלכס מילר: אז תשמעו.

נדב שמיר: אני מציע שתבדקו את העניין הזה, של הסטודנטים.

נדב שמיר: קודם כל אני מבקש לסגור את כל המסלולים האלו.

נדב שמיר: מבחינת המשכיות והכל.

נדב שמיר: אתם רוצים הנדסאים?

נדב שמיר: שיהיו לכם הנדסאים.

נדב שמיר: כל ההשלמות האקדמיות, אנא מכם, אל תתעסקו באקדמיה.

נדב שמיר: גם בתל-חי וגם במקומות אחרים.

נדב שמיר: לא התעודה ולא השלמה ולא, בלי סיפורים.

נדב שמיר: ובעניין של רחובות, אם אפשר לבחון את האפשרות.

נדב שמיר: אני לא מאמין שזה יקרה, אבל אם יש אפשרות שם, אני לא יודע מה כמות הסטודנטים שלומדים.

מישל בלאיש: 55 בווטרינריה.

נדב שמיר: רק בשנה אחת.

נדב שמיר: בשנה א' רק.

נדב שמיר: יש את שנה ב'.

מישל בלאיש: שנה א' ו- ב', 55, ו- ג' ו- ד', 50.

אלכס מילר: ויש להם אפשרות להתרחב?

אלכס מילר: הם באים עם תואר ראשון?

מישל בלאיש: הם באים עם תואר ראשון.

אלכס מילר: אין לנו וטרינרים לתואר ראשון, בארץ?

מישל בלאיש: לא.

מישל בלאיש: הם באים תואר ראשון במדעי החקלאות, ביולוגיה.

קריאה: את היסודות יש כבר לכל הסטודנטים, כל היסודות של כל הביולוגיה, מתמטיקה, כל מה שצריך בהתחלה ואז מלמדים אותם נטו וטרינריה.

קריאה: ואחרי זה, עוד ארבע שנים, אחרי תואר ראשון, עוד ארבע שנים.

אלכס מילר: טוב, רבותיי.

אלכס מילר: אני, שוב, אני לא יכול להמליץ לכם שום דבר בעניין המשפטי, אנחנו פה בכנסת, לא בבית-המשפט.

אלכס מילר: מה שאני רק יכול להגיד לכם, שנפלתם קרבן כאן בדבר שהוא חסר תקדים, ואני מקווה מאוד שכל הגופים האחראים והמפקחים למדו לקח מכל העניין הזה ושהפיקוח יהיה הדוק יותר ואני גם מציע שתעשו גם בתמ"ת, תעשו בדיקה בכלל המוסדות, האם יש עוד סוגיות שדומות בעניין הזה, כי בדרך-כלל, אם מישהו עושה משהו אחד, אז יש כאלו שגם יודעים לחקות אחר-כך, אם זה תופש.

סתו ארז: אפשר לבדוק מה כן ניתן לעשות ברמה האקדמית, כדי שלא ילכו להם השנתיים בכלל?

סתו ארז: זאת אומרת, שמבחינת המל"ג, לראות במה אפשר להכיר, במה לא?

סתו ארז: זאת אומרת, לבחון?

אלכס מילר: שוב, זה לא, אני לא יכול לחייב עכשיו את המועצה להשכלה גבוהה.

סתו ארז: להמליץ.

סתו ארז: אתה יכול להמליך.

אלכס מילר: אבל מה יעשו?

אלכס מילר: תקשיבי, גברתי.

אלכס מילר: אם היה לנו, תביני, אם היה לנו בארץ מוסד שמלמד וטרינריה לתואר ראשון, אז הייתי יכול לבוא ולהגיד – רבותיי, תיקחו.

סתו ארז: למדעי החיים.

סתו ארז: מדעי החיים.

אורי בנאי: הם יכולים, בשביל התואר הראשון, כדי שמי שנשאר בארץ, ילמד את התואר השני וימשיך לעוד ארבע שנים.

אלכס מילר: רבותיי, ור"ה לא כאן.

אלכס מילר: רבותיי, שוב, מל"ג לא אחראי על הדבר הזה, הוא לא יכול לקבוע לאוניברסיטאות או למכללות תנאי קבלה.

אלכס מילר: אם מל"ג יכול להוציא בקשה לבחינה של נקודות זכות של הסטודנטים שלמדו בהנדסאים להתקבל למדעי הטבע, במוסדות כאלו ואחרים, זה יכול להיות צעד מחושב מבחינתכם, שיכול לסייע לסטודנטים.

אלכס מילר: אני לא יודע בכמה נקודות הם יכולים להכיר.

אלכס מילר: אבל זה כל מוסד ומוסד שמלמד את הסוגיות האלה, יכול להיות שהם דווקא יברכו על כך שהתאסף להם קבוצה של סטודנטים כאלו ואחרים.

אלכס מילר: למסלולים שלהם.

אלכס מילר: ויכול להיות שזה גם יחסוך להם את תנאי הקבלה לתוך המוסדות האקדמיים.

אלכס מילר: אני גם מבקש להפסיק את כל החיפושים והמשאים והמתנים עם המדינות האחרות, לא עם ורשה ולא עם ורנה ולא עם שום דבר.

אלכס מילר: אתם לא צריכים להתעסק בזה.

אלכס מילר: אתם תלמדו הנדסאים נטו.

אלכס מילר: רוצים להיות אקדמיה?

אלכס מילר: יש לכם אקדמיה, תפתחו מדעי הטבע, או מדעי החקלאות, וקחו את ההנדסאים ותנו להם השלמה לתואר ראשון באקדמיה שלכם.

אלכס מילר: יש לכם מדעי חקלאות?

אורי בנאי: יש תואר שני גם במחקרים, בביוטכנולוגיה.

אלכס מילר: ותואר ראשון, יש?

אורי בנאי: תואר ראשון ותואר שני בביוטכנולוגיה.

אלכס מילר: אז למה אתם לא מקבלים את התלמידים האלו עכשיו לשם?

אורי בנאי: זה לא אנחנו, שוב, זה המכללה האקדמית.

אורי בנאי: אנחנו פועלים גם בכיוון הזה.

אלכס מילר: ולעצמכם אתם לא מוכנים לקבל.

סתו ארז: יד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה.

אלכס מילר: לא, לא, נו באמת.

אלכס מילר: רגע, תל-חי אקדמיה, כאן?

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: טוב, רבותיי, אני מבחינתי, סיימתי.

אלכס מילר: את המסקנות ואת כל החומר אנחנו נעביר למי שצריך.

אורי כחלון: השאלה, אלכס, אם אי-אפשר לחייב את תל-חי אקדמיה.

אלכס מילר: אנחנו לא יכולים כאן.

אורי כחלון: תל-חי אקדמיה, מבחינה אנושית.

אלכס מילר: אני לא יכול.

אלכס מילר: אדוני, הכנסת לא יכולה להתעסק ברמה האקדמית.

אלכס מילר: אני לא יכול להגיד לתל-חי להתחשב בנקודות זכות ובכמה נקודות זכות של הנדסאי שלמד, זה לא תפקידנו, אסור לנו להתעסק בזה.

אלכס מילר: יש פה מועצה להשכלה גבוהה, אם הם ייראו לנכון וזה בקשה אישית, למשה ויגדור.

אלכס מילר: אם תראו לנכון, לפנות למערך האקדמי, ולנות לסייע לסטודנטים.

אלכס מילר: יש לכם פה את כל האנשים, קחו מהם את כל הפרטים שלהם.

אלכס מילר: מי שאפשר לתת לו עזרה, לסייע, להציל אותו, אנחנו רק נברך על כך.

אלכס מילר: אבל כל הגורמים הרלוונטיים יעשו את הבדיקה ויסיקו את המסקנות.

אלכס מילר: תודה.