הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 242, 2012-02-20 12:00

רוני בר-און: בוקר טוב.

רוני בר-און: אני מתכבד לפתוח את הישיבה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

רוני בר-און: אני מודה לכבוד סגן שר הבריאות שמכבד אותנו בנוכחותו ולמשנה למנכ"ל, מר ענר.

רוני בר-און: לפני שאנחנו באים לדון בעניין הזה, יש לנו פה עניין טכני קצר.

רוני בר-און: אנחנו קיבלנו החלטה בנושא אגרקסקו.

רוני בר-און: ב-10 באוקטובר 2011 קיבלנו החלטה לבקש ממבקר המדינה חוות דעת על פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה, בעניין הכשלים הניהוליים שהביאו לקריסתה של חברת אגרקסקו, ואי נקיטת צעדים למניעת פירוקה.

רוני בר-און: כבר בישיבה שבה דנו בעניין הזה, היה די ברור שבמקביל מתנהלים עניינים משפטיים.

רוני בר-און: אני טרחתי והבהרתי לכל המשתתפים בישיבה שאנחנו לא רואים מצב שבו שני מלכים מושלים בכתר אחד, ומכוח הפרדת הרשויות לא נראה נכון שמבקר המדינה יבדוק עניין שנבדק בערכאות משפטיות, או דומה לערכאות משפטיות.

רוני בר-און: אכן נמצאים אנחנו במצב שבו גם כונס הנכסים הרשמי וגם בתי המשפט, מקיימים דיונים בעניינים האלה, לרבות חקירות.

רוני בר-און: וכיוון שכך, התקבל אצלי מכתבו של מבקר המדינה מלפני כחודש, שביקש ממני, מכוח העובדה שנודע שכונס הנכסים הרשמי מבצע חקירה מקיפה אודות נסיבות קריסת חברת אגרקסקו, בהתאם לסמכויות שלו; ואותו כונס נכסים רשמי פנה גם אלי והודיע לי על כך, ביקש ממני מבקר המדינה שהוועדה תשוב ותידרש לעניין ותשקול את האפשרות להשהות את בקשתה עד לסיום חקירת הכנ"ר, כשהנושא יידון בחדש בהתאם לממצאי הכנ"ר וההתפתחויות.

רוני בר-און: וזאת הבקשה.

רוני בר-און: אני מאד מכבד את הבקשה, אבל דומני שבנסיבות העניין היא קצת מיותרת.

רוני בר-און: אני אסביר למה.

רוני בר-און: אחד, ברור לנו לחלוטין שהמבקר לא צריך לחקור כל עוד העניין נחקר על ידי הכנ"ר, ו/או מצוי בבית המשפט.

רוני בר-און: גם הבקשה שלנו, גם החוק לא מחייב את המבקר את חוות הדעת להמציא את חוות הדעת שאנחנו מבקשים ממנו בצורה מוגדרת.

רוני בר-און: לכן, דומני שהמבקר עצמו יכול להשהות את החקירה שלו, עד שיתברר המצב.

רוני בר-און: אם הכנ"ר סיים והמבקר סבור שאין עוד מה לחקור – יודיע לנו ואנחנו נקבל החלטות.

רוני בר-און: ואם המבקר, אחרי שיראה את חקירת הכנ"ר ואת ההחלטות של בית המשפט, יהיה סבור שיש עוד מקום לחקירה שלו, אז הוא לא נמצא בשום סעד זמני משלנו.

רוני בר-און: לכן, מכיוון שהפתרון מצוי לא בתחום של ביטול החלטות, מעבר לעובדה שאני לא בטוח שהמצב הסטטוטורי כל כך פשוט בעניין ביטול החלטות, אבל ההשהיה היא, ממילא אתם יכולים להשהות בעצמכם.

רוני בר-און: הרי לא קצבנו ואין לנו את הסמכות החוקית ואין לנו וודאי את עזות הפנים או עזות המצח, לומר לכם מתי תביאו לנו את התוצרים שלכם.

רוני בר-און: אז אנחנו ואתם מבינים, גם מכוח הדיון הקודם וגם מכוח ההבהרות שניתנו היום, ככל שהן צריכות להינתן, שכולם מבינים את אותו דבר.

רוני בר-און: כל עוד זה מצוי ברשות השופטת או הסמי שופטת, כונס הנכסים הרשמי והרשות המשפטית, הרשות המבקרת יכולה לקחת את הזמן שלה.

רוני בר-און: אחר כך, ככל שתחליטו, תבואו עם העניינים שלכם אלינו ואנחנו נכבד את זה.

בעז ענר: בסדר גמור.

רוני בר-און: בנסיבות העניין זוהי בעצם התשובה למכתב.

רוני בר-און: אני מניח שגם הפרוטוקול יועבר למבקר, אבל אתה בוודאי יכול למסור לו את הדברים כפי שהם.

רוני בר-און: אני מבין שאני יכול לומר לפרוטוקול שדעתך נוחה גם עם הסידור הזה.

רוני בר-און: ובכן, אני מודה למשנה למנכ"ל ולמנהל החטיבה מר ענר, שאומר שההצהרה שלי או ההבהרה שלי מקובלת עליו, ואנחנו אם כך עוברים לדיון המרכזי שלשמו התכנסנו.

רוני בר-און: בוועדה לענייני ביקורת המדינה התקיימו שני דיונים בעצם.

רוני בר-און: הדיון הראשון התקיים ב-24 במרס 2010 והדיון האחרון התקיים באוגוסט 2011.

רוני בר-און: מי שיזמה את קיום הדיון היתה חברת הכנסת ד'"ר רחל אדטו, ובדיון שהתקיים במרס 2012 נקבע כי החלטת הממשלה להזיז את מיקום חדר המיון בבית החולים ברזילי צריך לומר, מהמקום שמיועד, הייתה שגויה והייתה נגועה במניעים לא ענייניים ועמדה בניגוד לטובת הציבור; וגם קבעה אז הוועדה, כנגזרת מקביעתה הראשונה, שיש לבנות את חדר המיון בבית החולים ברזילי במרחק קצר ביותר, במהירות הרבה ביותר ובמחיר הזול ביותר.

רוני בר-און: נאה דורש, רק נראה איך מקיימים את זה.

רוני בר-און: נאה דורש זה קצת לא תמיד נאה מקיים.

רוני בר-און: וגם קבעה הוועדה שיש להתייחס לרבנות הראשית לישראל כגורם המשפיע והקובע בעניין השאלות ההלכתיות, שהתעוררו כתוצאה ממציאת קברים ישנים וכל כיוצא באלה.

רוני בר-און: עמדת המבקר, כפי שהביא אותה מר ענר במאי 2010, ראש הממשלה החליט לחזור לתכנית המקורית, להעתיק את הקברים לטובת בניית חדר מיון ממוגן.

רוני בר-און: ברגע שיש החלטה של ראש הממשלה, מבחינתנו הסוגיה נמצאת במצב שבו היא צריכה, או לא הסוגיה, רק ההחלטה צריכה להתבצע.

רוני בר-און: בדיון הקודם שבה וסקרה חברת הכנסת ד"ר אדטו את עניין סיפור בניית חדר המיון באשקלון, שמתמשך בעצם משנת 2004.

רוני בר-און: לפי הטענה הוקצה כסף לבניית חדר המיון עוד על ידי הממשלה הקודמת.

רוני בר-און: לאחר שנתגלו קברים, העבודה הוקפאה עד להחלטת הממשלה על הזזת הקברים.

רוני בר-און: החלה להתבצע עבודה בשטח כולל חפירות, כולל עבודה של קבלן השלד.

רוני בר-און: הבעיה שעלתה היא כי בשנת 2007, במסגרת קיצוץ תקציבי הפיתוח של , הוחלט לחזק גם את הצפון וכספים שהיו אמורים להגיע לאשקלון – הועברו לצפון, בשל התעכבות הבנייה ושימשו, צריך לומר, למיגון בתי חולים בנהרייה ובצפת.

רוני בר-און: אני קורא את טענות הגברת חברת הכנסת ד"ר אדטו.

רוני בר-און: אני מבקש לא לחזור על דברים היום, אנחנו פה בישיבת מעקב.

רוני בר-און: עובר לישיבה באוקטובר 2010 היו חסרים כ-60 מילון שקלים להשלמת התכנית המקורית, המיגון של חדר המיון ובניית המעטפת וכדי לענות על כלל הצרכים של חדר המיון, מה שנקרא שלב ב', כולל בניית חדרי ניתוח ממוגנים ומחלקת אשפוז צריך היה 225 מיליון שקלים.

רוני בר-און: לפי טענתה של חברת הכנסת אדטו, שנתן מענק של 500 מיליון שקל לחברת אסותא לבניית בית חולים באשדוד, צריך היה קודם ליתן מענה לתושבי אשקלון.

רוני בר-און: סגן השר כפר בטענה הזאת.

רוני בר-און: כתוב.

רחל אדטו: לא, אבל זה משרד האוצר.

רוני בר-און: משרד האוצר.

רוני בר-און: יכול להיות שבטעות נכתב בפרוטוקול.

ליצמן: דברי שההליך המשמעותי ---

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: אני מדבר מן הפרוטוקול, יכול להיות שנפלה שגיאה.

רוני בר-און: מנהל בית החולים ברזילי, ד"ר שמעון שרף ---

חזי לוי: יש שינוי גיאופוליטי.

חזי לוי: המנהל זה ד"ר חזי לוי מזה חודש.

רוני בר-און: מנהל בית החולים ברזילי, אני מבקש לא להפריע לי באמצע.

רוני בר-און: יכול להיות שאין שינוי.

רוני בר-און: אין שינוי בהוראות שלי שלא נכנסים פה אחד לדברי חברו.

חזי לוי: צודק.

רוני בר-און: מנהל בית החולים ברזילי אז, ד"ר שרף, טען כי בניית חדר המיון תיעצר בגלל מחסור בכסף, הוא טען למחזור של 60 מיליון שקלים.

רוני בר-און: שלב ב', אותו שלב ב' שהגדרנו אותו חדרי ניתוח ממוגנים, מחלקת אשפוז והגביר את הויכוח לגבי ההמשך, שיש צורך דחוף בתוספת תקנים, תוספת מיטות, חסרים כ-100 מיליון שקלים לחדרי ניתוח ועוד 250 מיליון שקלים לחדרי האשפוז.

רוני בר-און: ראש עיריית אשקלון בני וקנין, הגדיר מה משרת בית החולים, ביקש מהוועדה להגיע לביקור.

רוני בר-און: ד"ר אדטו הייתה במקום, דיווחה.

רוני בר-און: אנחנו ביקשנו אז, אדוני סגן השר, התייחסות מ לשלוש טענות מרכזיות.

רוני בר-און: לגבי סטאטוס השלמת תכנית שלב א', בניית המעטפת וחדר המיון – אותם 60 מיליון שקלים.

רוני בר-און: ביוני הייתה החלטת הממשלה שדיברה על חיזוק הצפון ואשקלון, נאמדה ב-480 מיליון שקלים, נקבע כי החלטה או ביצוע ההחלטה מתפרש על 4 שנים, עד 2011.

רוני בר-און: בתוך התכנית האוצר העמיד 209 מיליון שקלים.

רוני בר-און: כל השאר התבקש המשרד לגייס מתרומות, מתקציבי הפיתוח שלו.

רוני בר-און: הקיצוצים בתקציב הפיתוח של השליכו על כלל הפרויקטים.

רוני בר-און: כמו כן הייתה ירידה בשער הדולר, שהשליכה על כספים שהתקבלו מתרומות.

רוני בר-און: בנוסף הייתה התייקרות ניכרת בחומרי הגלם וגם היה תעדוף של פרויקטים בפורייה ונהרייה, ולמעשה נמצא מצב שבו אשקלון נסוגה מפני פורייה ונהרייה.

רוני בר-און: המעבר לשלד שהיה נכון אז, יש בעיה לסיים את הפרויקט בברזילי.

רוני בר-און: שלב א' ושלב ב' הוא למעלה מ-500 מיליון שקלים.

רוני בר-און: 60 מיליון שקלים יתנו מענה לסיום המיון והאשפוז התת קרקעי.

רוני בר-און: לסיום כל הפרויקט דרושים עוד בעצם 300 מיליון שקלים.

רוני בר-און: ביקשנו לדעת גם מה סטאטוס התכנית לטווח ארוך, וביקשנו תשובות לשאלות מדוע הבנייה מתעכבת לגבי האשפוז במובן התת קרקעי, שהתחילה בסוף 2010.

רוני בר-און: קבלן לעבודות שלד, נמסר לנו שייכנס בתוך שבועיים מהישיבה שלנו.

רוני בר-און: העבודה שלו מוערכת בשישה עשר חודשים, והייתה סוג של אמירה שהעבודה כולה תסתיים בשלהי 2014.

רוני בר-און: האוצר כדרכו, אמר שאפילו יום אחד לא יתעכב בגלל סיבה תקציבית, וסגן השר אמר כבר אז שהכסף שניתן למימון בית החולים באשדוד, בשום אופן הוא לא כסף של , כמו שאמרת פה היום.

רוני בר-און: אז סיכמנו את הדיון, קבענו ישיבת מעקב, אותה אנחנו מקיימים היום.

רוני בר-און: אמרנו חצי שנה, אנחנו מקיימים את זה, בדיוק חצי שנה שהצדדים ידווחו על ההתקדמות.

רוני בר-און: רשמנו לפנינו התחייבות משרד האוצר, שלא תהיה מחלוקת בין משרד האוצר למשרד האוצר למקרה שחסר כסף, או תעלה טענה שחסר כסף, להשלמת השלב הנוכחי וביקשנו לקבל איזה שהוא רעיון מסדר, או איזה שהוא מתווה להשלמת השלב הבא, חדרי ניתוח, מגדל אשפוז, ומיגון כללי.

רוני בר-און: זאת תכלית הישיבה.

רוני בר-און: עכשיו אני שמח לשמוע שמונה מנהל חדש לבית החולים ברזילי.

רוני בר-און: מה שם אדוני?

חזי לוי: ד"ר חזי לוי.

רוני בר-און: חזי לוי זה אדוני?

רוני בר-און: אני מאחל לו הצלחה גדולה.

חזי לוי: תודה רבה ואני מצטער שהתפרצתי לדבריך.

רוני בר-און: לא, בסדר, זה קורה, לא נורא.

רוני בר-און: מתווה הדיון יהיה בדיוק כפי שעשינו בפעם הקודמת.

רוני בר-און: לנציג הביקורת אין.

רוני בר-און: אם חברי הכנסת רוצים בפתיחה או אחרי שידבר סגן השר ואנשים אחרים.

רוני בר-און: חברת הכנסת אדטו, את רוצה לשמוע קודם ואחר כך לומר?

רוני בר-און: בבקשה.

רחל אדטו: תודה.

רוני בר-און: אדוני סגן השר, הבמה שלך.

רוני בר-און: אדוני יפרט, ישתמש בכל החברים שנמצאים פה.

ליצמן: אני אקדים ואומר, כפי שאמרנו אז בפעם הקודמת, כרגע העבודה בשטח מתנהלת.

ליצמן: כרגע סיימו את היסודות, כך אני מבין ולפי התקציב עד סוף השנה יסיימו את השלד, יש לנו מימון לזה ויש תקציב ל, ובזה אין בעיה.

ליצמן: לקראת ההמשך, ב-2013 זה יהיה, אז אני מקווה ואני מניח שאנחנו נבוא בהסכם עם האוצר על התקציב ל-2013.

רוני בר-און: הפלטים שהיו באחרונה לא פגעו בתקציבים האלה?

ליצמן: אז זה לא.

ליצמן: חכו.

ליצמן: אני לא יכול להגיד לך שלא פגעו בתקציב בנייה ---

רוני בר-און: לא, אני כרגע מדבר על זה.

ליצמן: אז בזה לא.

ליצמן: על אף שהייתה לנו ישיבה דווקא לפני כמה ימים עם האוצר על הפיתוח, על הפלטים, על הדברים האלה, אני מקווה שהגענו פשוט להבנות שנגיע להסכמות על הדברים.

ליצמן: אבל בכדי לחזור למה שנוגע לאשקלון, כרגע סיימו את היסודות, אני מקווה שלפי התכנית, מה שנמסר לידי יהודה רון, והוא יגיד את זה בקולו, שהעבודה מתקדמת בשיא המרץ.

ליצמן: יהודה, ברשותך.

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: יהודה רון, סמנכ"ל בכיר וראש מינהל תכנון, בבקשה.

יהודה רון: אני רק אוסיף עוד כמה מילים לאינפורמציה שנמסרה על ידי סגן השר.

יהודה רון: כפי שכבר דיווחנו בפעם הקודמת, עבודות השלד מתבצעות כמו שצריך.

יהודה רון: הקבלן עובד גם בשעות מאוחרות יותר.

יהודה רון: הוא אמור לסיים את העבודה עד סוף השנה.

יהודה רון: יחד עם זאת, אנחנו מתכוונים בקיץ לא לחכות לסיום השלד, אלא בקיץ להוציא את המכרז הגדול להשלמת כל עבודות הפנים, כולל המערכות האלקטרו-מכאניות, מיזוג אוויר, חשמל ואינסטלציה.

יהודה רון: כך שבעצם, ככל שיתאפשר, אנחנו רוצים להתחיל בקומה התת קרקעית של האשפוז המוגן, בהשלמות, בעוד שהוא בונה את המשך השלד.

יהודה רון: ואני רוצה להזכיר, הפרויקט הזה הוא פרויקט של בניין כירורגי.

יהודה רון: אני אחזור על משהו שכבר אמרתי, אבל כדאי שיישמע גם עכשיו.

יהודה רון: זה בניין כירורגי שהיקפו הכולל למעלה מ-, שעלותו למעלה מ-500 מיליון, אם אנחנו כוללים בתוך זה גם את ההצטיידות.

יהודה רון: השלב הזה שבו אנחנו מדברים, מתייחס לאשפוז מוגן, תת קרקעי, בהיקף של 350 מיטות, מיון או מחלקה לרפואה דחופה, כפי שהיא נקראת; ומעטפת נוספת של עוד שלוש קומות, מעטפת, אני מדגיש, מעטפת ממוגנת, כך שכל הקובייה הזאת כולה תהיה ממוגנת, וזה שלד בלבד.

יהודה רון: לחדרי הניתוח אגף דימות, דהיינו – רנטגן, MRI וכל מה שכרוך בזה, טיפול נמרץ – אנחנו משלבים בזה, חשוב להדגיש את זה, אנחנו משלבים בזה גם אגף ילדים וטיפול נמרץ ילדים, שמלכתחילה היה מתוכנן להיות על הקרקע, אבל בגלל בעיית הקברים, צרפנו אותו לתוך הבניין הזה.

יהודה רון: ומעל כל הקומפלקס הזה, יקומו עוד שלוש מחלקות שהן כרגע לא בבניית השלד.

יהודה רון: עוד שלוש קומות, סליחה, שלוש קומות של מחלקות אשפוז.

יהודה רון: אם נסכם את מה שאמרתי, אנחנו כרגע בונים ומשלימים את האשפוז המוגן התת-קרקעי ואת המחלקה לרפואה דחופה, ובונים עוד שלד של 3 קומות, שכולל בתוכו חדרי ניתוח, טיפול נמרץ ודימות בעיקר, וכמובן את הנושא של הילדים.

יהודה רון: כפי שאמרתי, הפרויקט הזה עכשיו, אם אני אכלול בתוכו את הילדים, למרות שהוא כאילו לא שייך לתכנית המקורית, אנחנו מדברים על היקף של 280 מיליון, כי זה 225 ועוד ה-50-55 של הילדים.

יהודה רון: מתוך זה, יש לנו את החלק של האוצר שזה בערך 90 מיליון, ועוד איזה 25 מיליון.

יהודה רון: משהו בסדר גודל עם הילדים, בסביבות 115 מיליון.

יהודה רון: כל השאר, אנחנו היינו אמורים לגייס מתקציבנו ומתרומות.

יהודה רון: הבעיה שנוצרה, ונדמה לי שרמזת על זה, והערתי על זה גם בישיבה הקודמת – הנושא של רעידות האדמה - כפי שאתה יודע, שהפלטים לא עושים אבחנה בין פרויקט שבביצוע, ובין פרויקט שאיננו בביצוע.

יהודה רון: בעצם, הפלטים שלא התרחשו אתמול, אלא היו אני חושב גם בתקופתך כשר אוצר, חלים על כל התקציב.

יהודה רון: ואז זה פוגע כמובן גם בפרויקטים שהם בביצוע, ומטבע הדברים, בגלל שהפרויקט הזה התעכב, לא יכולנו לעצור.

יהודה רון: באותה החלטת ממשלה היו גם המחלקות לרפואה דחופה בנהרייה ובפורייה, לא בזיו.

יהודה רון: וכמובן, בגלל ההתייקרויות והקיצוצים ושער החליפין שירד, כמובן חלק מהכסף שהיה מיועד לברזילי, מתקציבנו, לא מהחלק של האוצר – הופנה על מנת להשלים.

יהודה רון: ולשמחתנו, שני הפרויקטים האלה על פי החלטת ממשלה, בנהרייה ובפורייה, הושלמו.

רוני בר-און: בדיון שהיה פה ---

יהודה רון: ואני אגיע לחלק הזה.

ליצמן: אולי עוד מילה?

ליצמן: על אף שיש לי הבנות עם משרד האוצר, אני אומר שאת הפלטים החזירו לי.

ליצמן: אני אומר, הבנות יש לי על זה.

רוני בר-און: גם אנחנו החזרנו ---

יהודה רון: בזה אני מסיים, כי יש הבנה עם האוצר ---

רוני בר-און: לא, לא, אני רוצה לבדוק איתך נקודה אחת.

רוני בר-און: פה נרשם בסיכום הדיון, התחייבות של משרד האוצר, שלא תהיה מחלוקת ביניכם לבינם למקרה שחסר כסף, או תהיה טענה שחסר כסף.

רוני בר-און: זאת אומרת צפינו.

רוני בר-און: העניין הנוכחי, הצהיר משרד האוצר, שאני לא אקבל פה ולא אשמע פה טענה שלכם, שיש לכם מחסור לסיים אותו.

רוני בר-און: זה המצב?

יהודה רון: לשלב הזה – יש הסכמה עם האוצר עקרונית, אני מדגיש, הסכמה עקרונית.

יהודה רון: יושב פה איש האוצר, אני חושב שהוא ידבר.

רוני בר-און: מאה אחוז, בסדר.

רוני בר-און: אז כמגיעה להם מחמאה, מגיעה להם מחמאה.

רוני בר-און: זה היה הסיכום, זאת הייתה ההתחייבות שלהם, ואם הם עומדים בה אז זה בסדר, זה יפה מאד.

רוני בר-און: זה יפה מאד.

רוני בר-און: אבל אני צריך לברר את זה, כי אני לא רוצה שברגע האחרון פתאום נעלה על איזה בנקט קטן.

רוני בר-און: עד כאן, מר רון?

יהודה רון: כן.

רוני בר-און: אדוני, מנהל בית החולים, ד"ר חזי לוי, שוב ברכות, תעשה ותצליח והלוואי שתהיה מובטל ממעש.

רוני בר-און: זה אני מאחל לך.

רוני בר-און: קשה לי להאמין ---

ליצמן: פרט ליולדות.

רוני בר-און: כן, יולדות כמובן, וודאי.

רוני בר-און: יולדות וניתוחים פלסטיים, שתעשו אנשים יותר יפים.

חזי לוי: אני גם מייחל להיות מובטל.

חזי לוי: אלף צהריים טובים ותודה על הדיון.

חזי לוי: אנחנו לצערי עדיין לא מובטלים ממעש, ואנחנו שומעים כל הזמן על העומס ועל 60 חולים במחלקות ונעשה הכל כדי להיות מובטלים ממעש.

רוני בר-און: לא, התפילות והאיחולים שלי לוקח להם זמן להתקבל.

רוני בר-און: פעם זה מתקבל.

חזי לוי: אוקי.

חזי לוי: נקווה שיתקבל לפני שהבניין יעמוד על תילו.

ליצמן: זאת אומרת – לא הכל פרוטקציה.

רוני בר-און: לא.

חזי לוי: אז אלף, אני באמת רוצה קודם כל להודות על כך שנמצאה הדרך להתחיל את העבודות ולהתחיל להקים את הבניין.

חזי לוי: לבניין יש חשיבות רבה, למרקם ולתפקיד של בית החולים אשקלון במקום שבו הוא נמצא, מן הסתם.

חזי לוי: וכמו שנאמר, זה לא רק חדר מיון, אלא זה גם 350 מיטות ממוגנות, תת קרקעיות, שהחולים אמורים להיות מועברים אליהן בעת חירום, ובעת שאשקלון עלולה למצוא את עצמה לצערנו מופגזת, ואנחנו רואים את זה רק ביום שישי האחרון בערב, שהטילים לא שוכחים להגיע גם לאשקלון.

חזי לוי: ולפיכך, יש למקום הזה חשיבות רבה ובוודאי חדרי המיון.

חזי לוי: אנחנו נצטרך להמשיך את הדיון, ואני אעשה את זה אני מניח מול ומשרד האוצר, לגבי המשך הפרויקט, אלף שיימצא הכסף, כמו שנאמר כאן, לגמור את החלק הזה ואת חדרי המיון ולמצוא את הפער להתייקרויות ואת הפער שחסר כעת להשלים את חדר המיון.

חזי לוי: אבל יתרה על כן, ושוב, ופה אין אף נימה של טרוניה, נהפוך הוא, אבל אנחנו נצטרך להשלים את הדיון מול וסגן השר ומול האוצר, כי אני חושב שמכל הפרויקט הזה, כפי שהוא תואר על ידי יהודה, ואני מודע לו גם מתפקידי הקודם, השלמת חדרי הניתוח היא דבר קריטי.

חזי לוי: כי קשה להעלות על הדעת שאנחנו מייצרים חדרי מיון מהחדשים והמודרניים ביותר, עם 56 מיטות למבוגרים ועוד פינות לילדים וטיפול נמרץ, ואנחנו לא משלימים חדרי ניתוח וטיפול נמרץ ממוגנים, שברור שבמתאר שאליו אנחנו מתכוננים בטיפול בנפגעי טראומה, זה השלמה קומפלימנטרית ברורה וחשובה מאד של הטיפול.

חזי לוי: ובמבנה של היום, אנחנו אמורים להעביר את החולים מחדר המיון החדש, הממוגן, אל חדרי הניתוח הישנים ושאינם ממוגנים.

חזי לוי: אז אני מעלה רק את החשיבות של העניין.

חזי לוי: שוב, אין פה מידת טרוניה, ואנחנו נצטרך להתפתח עם זה בשיח, עם המשרד ועם משרד האוצר, ואני יודע גם שיש כוונות כאלו והכרה בחשיבות של העניין במשרד הבריאות.

חזי לוי: בכל מקרה, נכון לכעת, הפרויקט של חדרי המיון בלבד והפרויקט של קומה ממוגנת, אמור להסתיים עד שלהי 2014.

חזי לוי: יש לי פה תמונות מלבבות שמראות את ההתקדמות בשטח שקיימת.

חזי לוי: יש כבר חלק ניכר מקומת האשפוז הממוגן, שכבר עומד על תילו.

חזי לוי: ואני גם אצטרף לתקווה שנשלים את זה במהרה, ושנמצא את הדרך הכל כך חשובה להשלים את קומת חדרי הניתוח והטיפול הנמרץ והדימות לפחות, ובבוא הזמן גם את מחלקות האשפוז לכירורגיה ולחטיבה הכירורגית.

חזי לוי: אבל חדרי הניתוח הם חלק חשוב מאד, שנצטרך לתת את הדעת כולנו כיצד להצליח ולהתקדם גם בו.

חזי לוי: ושוב, תודה על כל מה שנעשה עד כה.

רוני בר-און: תודה לך, ד"ר לוי.

רוני בר-און: ברוך בואך המנכ"ל.

רוני גמזו: תודה רבה, אני מצטער על האיחור, אני הייתי בוועדה אחרת.

רוני בר-און: זה בסדר גמור, אבל עד עכשיו אנחנו עוד לא הלכנו לאיבוד, ברוך השם הסתדרנו.

רוני בר-און: משרד האוצר, מר רועי כפיר.

רועי כפיר: טוב, תודה לד"ר לוי.

רועי כפיר: למעשה הדיון הקודם שהיה פה לפני חצי שנה, עיקרי הדברים נאמרו בו.

רועי כפיר: אנחנו מודעים לזה שלמשרד הבריאות נוצרו פערים להשלמת הפרויקט הזה, בגלל התייקרויות של חליפין ואנחנו יודעים שאנחנו צריכים להגיע איתם לסיכום באמת, לאפשר לפרויקט הזה להסתיים.

רועי כפיר: שכמו שאמר פה יהודה רום, מבחינת תזרימית, באמת בתחילת השנה הבאה, איפה שהוא אתה אמור לפגוש את הבעיה הזו עם המזומן.

רועי כפיר: יחד עם זאת, לא השלמנו את הדיון בינינו, לא בגלל מחלוקות, פשוט עוד לא הושלם.

רועי כפיר: התחלנו אותו, צריך לסיים ומה שנאמר בפעם שעברה עדיין תקף.

רועי כפיר: אנחנו נגיע לסיכום.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: מחמאות.

רוני בר-און: עיריית אשקלון.

רוני בר-און: סגן ראש העיר, מר בן דוד.

סופיה ביילין: כן, וגם סופיה ביילין, סגנית ראש העיר, שלום.

רוני בר-און: בוודאי.

רוני בר-און: לא חשבנו אפילו לשנייה.

רוני בר-און: כן, אז מי מדבר?

רוני בר-און: לא כל אחד, רק אחד ידבר.

סופיה ביילין: אז עמרם.

עמרם בן דוד: טוב.

עמרם בן דוד: חשיבות השלמת בניין בית החולים, כפי שמתוכנן במיוחד כשאשקלון הפכה להיות יישוב ספר, עיר ספר, להמחיש בעצם שישנה אזעקה ובית החולים אינו ממוגן, זה כבר גורם לחולים לפגיעה נפשית ואולי גם פגיעה גופנית.

עמרם בן דוד: יש משמעות כשהחולים שוהים בבית חולים ממוגן, זה תורם לבריאותם.

עמרם בן דוד: אני לא רוצה לחשוב בכלל על חלילה פגיעה בבית החולים עצמו.

עמרם בן דוד: אני גם לא רוצה לחשוב שהסכם השלום עם מצרים יופר.

עמרם בן דוד: אנחנו נמצאים באזור שהוא היום, אף אחד לא יכול להעריך מה יהיה בו.

עמרם בן דוד: לכן, אני חושב שיפה שעה אחת קודם.

עמרם בן דוד: אני לא רוצה לחשוב שחלילה תהיה פגיעה ואחר כך כולם יתעוררו וירוצו, ולא רק את ה-60 מיליון שדרושים היום להשלמה, אלא יתנו גם פי כמה.

עמרם בן דוד: אבל אני חושב שמאד מאד רצוי לסייע לנו להשלים את השלב הראשון.

רוני בר-און: תודה רבה.

סופיה ביילין: ואני רק רוצה, ברשותכם, להזכיר כמה מטופלים יש.

סופיה ביילין: לא מדובר רק בעיר אשקלון, שיש בה 130,000 תושבים, אלא גם מסביבה – גם אשדוד, גם קריית גת, שדרות, מדובר על אלפי ---

רחל אדטו: 500,000 איש.

סופיה ביילין: כן, 500,000 איש, יותר אני חושבת.

סופיה ביילין: היום יותר.

רחל אדטו: 500,000 איש בעוטף עזה.

סופיה ביילין: כן, וראיתי, ממש לפני כמה ימים הייתי בסיור.

סופיה ביילין: ראיתי איך עושים שם עבודות עפר, ממש לאט לאט.

סופיה ביילין: שני פועלים ראיתי.

רוני בר-און: איפה?

סופיה ביילין: בבנייה עצמה.

סופיה ביילין: בחדר המיון.

ליצמן: יהודה, זה נכון מה שהיא אמרה?

סופיה ביילין: אני ראיתי בעיניים שלה.

ליצמן: את אני לא יודע, יש לי בן אדם, שהוא יגיד אם זה נכון.

רוני גמזו: את יכולה לחזור על מה שאמרת?

רוני בר-און: תרשמו לעצמכם, שנייה, המנכ"ל, סגן מנהל בית החולים, תרשמו לכם את הטענה שסגנית ראש העיר אומרת שבביקור שהיא הייתה במקום, נראה שהקצב, ואני עושה סבב חזרה ואז תענו לכל הטענות, כי אני מניח שתשמענה עוד טענות.

רוני בר-און: שקצב העבודה ומספר הפועלים במקום נראה כזה שזה ייקח עוד 10 שנים לבנות את הבניין.

ליצמן: שני אנשים היא אמרה.

רוני בר-און: שנייה, שנייה.

ליצמן: לא, שהיא תדייק.

סופיה ביילין: שניים או שלושה.

ליצמן: שניים, או שלושה.

רוני בר-און: מכל מקום, היא כסגנית ---

סופיה ביילין: אני אחר כך אגיד בדיוק באיזה תאריך.

רוני בר-און: אבל תני לי רגע להגדיר את זה.

רוני בר-און: זה ברור לך?

רוני בר-און: אי אפשר בכל זמן נתוון לקבוע עמדה לגבי קצב התקדמות הפרויקט, לפי מספר הפועלים שם.

רוני בר-און: פעם ככה, פעם ככה.

רוני בר-און: הטענה שעולה פה מצד סגנית ראש העיר, שמהביקור שהיא ערכה במקום זה נראה כאילו הקצב, או נפח העבודה, נפח הפועלים בזמן הנתון שהיא ביקרה שם, מעיד על כך שפועלים, אני לא רוצה להגיד עצלים, אבל העבודה מתמהמהת.

רוני בר-און: ההסתדרות הרפואית בישראל, סגן יושב הראש, ד"ר פלדמן.

זאב פלדמן: תודה.

זאב פלדמן: אנחנו היינו בזמנו בקרב הכועסים על חוסר ההתקדמות, ואנחנו רוצים להצטרף למברכים על ההתקדמות ועל הקצאת התקציבים ועל התנופה.

זאב פלדמן: אני רק כאזרח פה, רוצה להרים גבה ולשאול האם בפרויקט לאומי כזה, אנחנו מסתמכים על תקציב שבא מתרומות.

זאב פלדמן: למה יש את האלמנט הזה בתוך התקציב ולא משהו מובנה שהמדינה מתחייבת עליו, כשתרומות צריכות להיות לאקסטרות, לא לדברים הבסיסיים.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: יש פה עוד מישהו שהוזמן ולא קראתי בשמו?

רוני בר-און: ארגון?

רוני בר-און: שם?

רוני בר-און: אדם?

רוני גמזו: אני אגיד מילה, ברשותך.

רוני בר-און: אני אעשה את הסבב הפוך, המנכ"ל.

רוני בר-און: אחרי שידברו חברי הכנסת, הסבב חוזר דרככם אל סגן השר, אל המבקר ואז אנחנו מסיימים.

רוני בר-און: בבקשה, ד"ר אדטו.

רחל אדטו: טוב, תודה רבה.

רחל אדטו: שתי שאלות לי.

רחל אדטו: דבר אחד זה באמת נושא הקצב והחשת הקצב.

רחל אדטו: והשאלה שלי, אם תזרים המזומנים היה בקצב משמעותי יותר, האם גם קצב הבינוי היה משמעותי יותר?

רחל אדטו: האם אז לא היית אומר, יהודה, שאתה הולך להוציא מכרז לשלד רק בקיץ, כי אם אפשר היה להאיץ את הכל אם היית מקבל את הכסף מהר יותר, זו שאלה מספר אחת.

רחל אדטו: כי היינו ביחד ושמענו את ה-2014 בתור תאריך יעד, ואנחנו יודעים שאם זה יהיה 2014, בהתחלה של 2014, סוף 2014, זה עוד המון זמן מעכשיו.

רחל אדטו: ולכן השאלה שלי היא מה משמעות המזומנים ---

רוני בר-און: השאלה מאד ברורה.

רוני בר-און: יש מקרים שבהם אתה יכול לשים את כל הכסף, אין יכולת ייצור.

רוני בר-און: השאלה אם ישימו לך את כל הכסף, אם אתה יכול לקצר את התהליכים.

רוני בר-און: שאלה חשובה וברורה.

רחל אדטו: הדבר השני, ד"ר חזי לוי, המנהל החדש של בית החולים הוא באמת רק חודש בתפקיד שם, ולכן הוא היה עדין מדי בהערכה שלו מה צריך באמת לעשות כשבונים כזה פרויקט, במקום כמו אשקלון.

רחל אדטו: זה קביל, זה פשוט לא קביל שאתה בונה חדרי מיון תת קרקעיים, אבל החדר שלך, שאתה מעביר את החולים לרנטגן ול-MRI החדש שיש להם שם ול-CT החדש שלהם, הוא חיצוני, הוא בחוץ, הוא בצריפים.

רחל אדטו: לא יכול להיות שאתה בונה בית חולים ממוגן, של המאה ה-21, ואתה משאיר את הדברים האלמנטאריים שקשורים לחירום – חדרי ניתוח, חדרי דימות, ואני לא מדברת על מחלקת ילדים, שמחלקת ילדים זה סיפור אחר.

רחל אדטו: היא תישאר בצריפים, לא בצריפים, זה לא הכי על סדר היום.

רחל אדטו: אבל טיפול נמרץ, חדר ניתוח, זה לא קביל להשלים פרויקט בסדר גודל כזה, בלי לסיים את הדבר הזה.

רחל אדטו: ולכן, אני חושבת שזה לא דיון שייערך אחר כך עם , ואחר כך יגידו אין כסף, ועכשיו עושים פלט מהתקציבים וכדומה.

רחל אדטו: זה חלק בלתי נפרד מחדר המיון.

רחל אדטו: חזי, סליחה ש---

רוני בר-און: נא להתייחס לזה.

רוני בר-און: זה לא צריך להיות ---

רחל אדטו: רק שלא תהייה אי הבנה.

רוני בר-און: זה לא צריך להיות בתור הערה למנהל בית החולים או לעובדה שהוא חדש.

רוני בר-און: זו תפיסה שאת זכאית לה, ואת כחברת כנסת זכאית להטיח את זה בו ובמנכ"ל המשרד ---

רחל אדטו: לא, זה לא בהטחה, זה להיפך, זה ברוח גבית.

רוני בר-און: ובסגן השר, ולקבל תשובה לתזה שלך.

רחל אדטו: זה הרוח הגבית.

רחל אדטו: ההיפך.

רחל אדטו: אני רק רוצה להבהיר רוני, שלא תהיה אי הבנה לגבי מה ה-500 מיליון שאמרתי בפעם הקודמת.

רחל אדטו: ה-500 מיליון זה כסף שמשרד האוצר העביר לאסותא על מנת שיבנו בית חולים חצי פרטי באשדוד.

רוני בר-און: בסדר.

רחל אדטו: ומכאן לכן זה לא היה בכלל קשור ל, זה היה רק למשרד האוצר.

רוני בר-און: הטענות למשרד האוצר, נכון.

רחל אדטו: רק משרד האוצר שמצא אז את הכסף.

רוני בר-און: נכון, בסדר.

רוני בר-און: ד"ר סולודקין, חברת הכנסת סולודקין.

מרינה סולודקין: קודם כל אני מברכת את יושב הראש הוועדה שלנו, חבר הכנסת רוני בר-און, שאתה מתמיד ---

רוני בר-און: לא צריך, תוותרי על זה.

רוני בר-און: זה נכנס אוטומטית לפרוטוקול.

מרינה סולודקין: שמתמיד לעשות ישיבות המשך.

מרינה סולודקין: זה מאד חשוב, אני חושבת שזו שיטה מאד נכונה של עבודה בוועדה לביקורת המדינה.

רוני בר-און: מה נעשה כשלא יהיו תקלות, שבית החולים יושלם, כשהכל יהיה בסדר.

רוני בר-און: מה, נלך לים?

מרינה סולודקין: אני גם מנהלת את המנהל החדש של בית החולים ברזילי, ד"ר חזי לוי, זו עבודה חשובה.

מרינה סולודקין: ואני רוצה לשאול שאלה.

מרינה סולודקין: אם בטהרן יודעים שהמכרז יהיה רק בקיץ בנושא, ומה יודעים?

מרינה סולודקין: בגלל שכאילו ---

רוני בר-און: זה פה, בחדר השני, בוועדת חוץ וביטחון תשאלי את זה.

מרינה סולודקין: אבל אני חושבת שהוועדה לביקורת המדינה היא מעל חוץ וביטחון.

מרינה סולודקין: מה שאני אומרת, אם יש זמן וביום שיש הייתה אזעקה וכולנו ---

רחל אדטו: תגידי גילוי נאות – את מאשקלון.

מרינה סולודקין: כן, אני כתושבת העיר צריכה לומר שאני תמיד חושבת בזמן האזעקה על שני דברים.

מרינה סולודקין: אחד זה אמא של בעלי, שגרה בשכונה שאין מיגון בכלל; ודבר שני, אני חושבת מה עושים בבית החולים ברזילי?

מרינה סולודקין: עם החולים האלה, שלא יכולים, שאין אף מיגון.

מרינה סולודקין: אז בגלל זה אני רוצה להמריץ את השר, שר הבריאות, שאני מאד מכבדת, ואנחנו חייבים לדרוש זירוז של הבנייה והתהליכים, בגלל ש-2014, אני לא יודעת.

מרינה סולודקין: המצב של ברזילי זה המוכנות של העורף.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: כן, אדוני המנכ"ל, בתשובות לשאלות.

רחל אדטו: השר יביא מסין פועלים סינים עכשיו, כשהוא יהיה בסין.

רוני בר-און: פרופסור גמזו, שתי השאלות של חברת הכנסת אדטו ובעצם גם השאלה של חברת הכנסת ד"ר סולודקין, מתמזגת לתוך הדבר הזה.

רוני בר-און: יש פה שתי שאלות, שאלות של יכולת אובייקטיבית, זאת אומרת לו יודיעו שאתה יושב על הכסף ברגע זה, האם אתה יכול להאיץ את התהליך, וכמובן השאלה הסובייקטיבית, ואז נצטרך גם לערב את האוצר, בהינתן שאפשר לצמצם את גנט הזמנים מול כסף, מול תזרים יותר אוהד, האם אפשר להתכנס לדבר הזה.

רוני בר-און: אלו בעצם השאלות, בקליפת אגוז.

רוני בר-און: וכמובן השאלה של ד"ר אדטו, בקשר להיגיון.

רוני בר-און: once אתה עושה את הפרויקט, אז איזה היגיון יהיה שאתה מתחיל אחר כך לרוץ עם האלונקות בפתוח, ולהחזיק את כל היחידות שהן חלק בלתי נפרד מכל התהליך, בצריפים ובאתרים לא מוגנים.

רוני גמזו: זירוז התהליך זאת ההנחיה במשרד, ויהודה שבנה הרבה בתי חולים בארץ, יודע שברזילי נמצא אצלנו בעדיפות ראשונה, לזרז את התהליך.

רוני גמזו: עובדים שם גם בלילה.

רוני גמזו: זה הכיוון שלנו, כמו שעובדים בבתי חולים אחרים, אגב.

רוני גמזו: אנחנו בפרויקטים כאלה גורמים למערכת לעבוד מסביב לשעון.

רוני גמזו: ואני אומר, אם יש מצב שבו נתפס האתר כלא עובד כמו שצריך, אז צריך להודיע ולומר לנו באותו רגע.

רוני גמזו: אנחנו נברר מה קורה מול החברה המבצעת, אבל זה לא צריך להיות ככה.

רוני בר-און: הגברת סופיה ביילין, הוא נותן לך תשובה עכשיו.

סופיה ביילין: כן, כן, אני שומעת.

רוני בר-און: הוא אמר שאם ראית שם באמת שהייתה איזו סוג של תקלה שנראה לך כמו שני פועלים או אתר מוזר, תתני לו יום, שעה, הוא יבדוק מה הייתה סיבת התקלה.

רוני בר-און: אבל הוא עונה לך וזה חשוב שתהיי ערה לזה.

רוני בר-און: הטענה היא שעובדים יום ולילה מסביב לשעון, וזה חשוב להם לגמור הכי מוקדם שאפשר.

רוני בר-און: אם ראית תקלה – תדווחי להם והם יבחנו את עצמם מול הקבלן, איפה זה נפל.

סופיה ביילין: תודה.

רוני בר-און: כן, בבקשה, פרופסור גמזו.

רוני גמזו: בנושא של השלמת השלד בשלוש הפונקציות של חדרי ניתוח, טיפול נמרץ ודימות.

רוני גמזו: זו בעיית תקציב.

רוני גמזו: אם אתה שואל אותי האם בית החולים ב-2014 צריך את הפונקציות האלה בתוך הבניין – התשובה היא כן.

רוני גמזו: אנחנו ב בונים את כל המערכת ואנחנו משקיעים באמת גם בצפון, גם בדרום, במסגרת התקציב שניתנה לנו.

רוני גמזו: אגב, צריך לזכור שאת תקציב הפיתוח של השנים 2011-2012 וקצת אולי אפילו בשנה הבאה לאחר מכן, סגן השר, יחד איתי, אני חושב שמקצועית זה גם נכון, הנחה להעביר לבתי החולים לבריאות הנפש.

רוני גמזו: זו בעיה אחרת לחלוטין.

רוני גמזו: כל התקציב הועבר לשם.

רוני גמזו: עכשיו, יכולתי לבוא ולהגיד ליהודה, תשמע, את ה-100 מיליון שצריך בשביל שלוש הפונקציות האלו – ברזילי.

רוני גמזו: אבל אני חושב שהדבר הנכון היה באמת לפתח את בתי החולים לבריאות הנפש.

רוני גמזו: אתה שואל אותי האם זה נדרש?

רוני גמזו: מאד נדרש.

רוני גמזו: כי הרי תזכרו את הרטוריקה שהייתה לפני שנתיים, כשדיברו אז איפה יהיה חדר המיון פה, חדר המיון שם.

רוני גמזו: ואז אמרו – זה יהיה במרחק כזה וכזה מחדרי הניתוח.

רוני גמזו: אני זוכר שאלה היו הדברים שכולם באו והעירו.

רוני גמזו: אז עכשיו זה מחדרי הניתוח.

רוני גמזו: זה מחדרי הניתוח.

רוני גמזו: זאת אומרת אותו חדר מיון ממוגן שייבנה, ועכשיו יצטרכו לרוץ עם הפצוע, יצטרכו לרוץ שוב , כשבמקומות אחרים, סבירים, מה שצריך היה לעשות זה לעלות במעלית שלאק למעלה, ואתה בתוך חדרי הניתוח.

רוני גמזו: מה שקורה באיכילוב, ממנו באתי, שמחדר המיון אתה יורד טק למטה, , או כמה, פחות מזה.

רוני גמזו: אתה בתוך חדרי הניתוח.

רוני בר-און: יש לך גם שיפוע, זה הולך יותר מהר.

רוני בר-און: כן, כן.

רוני גמזו: אבל שוב, אני במגבלת תקציב.

רוני גמזו: אתה שואל אותי האם זה נכון שהאוצר יקצה עוד כסף לזה?

רוני גמזו: זה נכון.

רוני גמזו: שהממשלה?

רוני גמזו: בוודאי שנכון.

רוני גמזו: אבל לא יודע, אני כרגע לא הולך ונכנס להם לתוך הכיס.

רוני גמזו: אבל ראוי שבשלב הזה של השלד, נגמור את כל הסיפור – גם את חדרי הניתוח וגם את הדימות, אבל בעיקר את חדרי הניתוח והטיפול נמרץ.

רוני בר-און: עכשיו פרופסור גמזו לשאלה האובייקטיבית.

רוני בר-און: לגבי השלב הספציפי הזה, התזרים משפיע על קצב הגמירה שלו?

רוני גמזו: לא, לא.

רוני גמזו: אני לא נותן להם.

רוני גמזו: אני דוחף את זה גם בלי תזרים.

רוני בר-און: הבנתי.

רוני בר-און: אז קיבלת תשובה גם לזה וגם לזה.

רוני בר-און: יש לכם עוד משהו להוסיף לפני שאני פונה לסגן השר?

חזי לוי: אני רק רוצה לומר לחברתי הד"ר רחל אדטו.

חזי לוי: אני לא חושב שצריך אחר כך, אני חושב שכל מה שאמרתי שהדבר הזה חיוני, בדיוק כמו שהמנכ"ל אומר.

חזי לוי: אני רק חושב שהשיח הזה והעבודה, לא צריך להיעשות כרגע כאן בוועדה.

חזי לוי: הדבר הזה נעשה, נעשה בעבר, נעשה כעת ויימשך הלאה, כדי לעמוד על כך שנשלים את חדרי הניתוח.

רוני בר-און: תגיד לי, רועי, יש איזה סוג של התחלת דיבור לגבי השלמת הפרויקט?

רוני בר-און: אתם רואים מתי זה בקלפים?

רוני בר-און: איך זה בקלפים?

רוני בר-און: כי בכל אופן, הדברים שעולים פה, נגיד שבאוקטובר נהיה כבר אחרי הגראדים, קאסמים, what ever, לא קורה.

רוני בר-און: זה נכון שזה רעיון לא רע להשקיע בבתי חולים לחולי נפש, כי עד שיפלו פה הטילים כולנו נשתגע, אז צריך גם חולי נפש, אתה מבין?

רוני בר-און: אבל מדברים על זה משהו?

רוני בר-און: זה באיזו שהיא תכנית עבודה, מישהו חושב על זה?

רועי כפיר: זה הוצג לנו באופן כללי באחת הישיבות.

רועי כפיר: לא.

רועי כפיר: לא ייחדנו לזה דיון עד עכשיו.

רועי כפיר: בהתאם גם לא ----

רוני בר-און: אני מציע שבכל אופן תתחילו מה שנקרא אדוני סגן השר ואדוני המנכ"ל, להתחיל קצת יותר ללחוץ בכיוון הזה.

רוני בר-און: כי אם יקרה נס ויביאו דיון תקציבי בשנה הקרובה, מה שלא בטוח, אז יכול להיות שהעובדה שמצטבר פה דיון אחרי דיון, ויש פה כבר איזה נרטיב מסוים, יכול להזיז אתכם בסדרי עדיפויות קדימה בעניין הזה.

רוני בר-און: אז שלא נהיה במצב שנבוא לדיוני תקציב ויגידו לנו – מה אתה רוצה, לא עבד מולנו בעניין הזה.

רוני בר-און: אז בתנועת המלקחיים של הדיון פה, באשקלון, שאנחנו מקיימים מפעם לפעם, שהשיח עולה, שרק חדר מיון ממוגן לא מספיק, אלא צריך להתחיל להתכנס עם כל האלמנטים מצילי החיים הנוספים סביב חדר המיון הזה, יכול לעזור לך אם אתה עושה את התנועה שם, בתכנית הזאת.

רוני בר-און: כן, מר רון, אבל בקצרה.

יהודה רון: כפי שאמר רועי, אנחנו דיברנו על זה.

יהודה רון: גם לפני שבוע הייתה איזו שהיא פגישה אצל סגן השר ליצמן ואני הצגתי את הדרישות, כולל את זה, והובטח, כרגע אני לא מתחייב בשמם, הובטח שנקיים על זה דיון לקראת 2013.

רוני בר-און: טוב, תודה רבה.

רוני בר-און: כבוד סגן השר, בבקשה.

עמרם בן דוד: אפשר להוסיף?

רוני בר-און: לא, אנחנו לא נוהגים פה.

רוני בר-און: רק המבוקרים.

רוני בר-און: אנחנו פותחים את הדיון, המבוקרים מדברים, אחר כך כל בעלי העניין מדברים, ואז המבוקרים חוזרים ואנחנו סוגרים את הדיון.

רוני בר-און: אלא אם יש לך משהו להגיד שחשוב מאד לצורך הדיון, אז תגיד אותו בקצרה.

עמרם בן דוד: אני רק רוצה להדגיש שבכל מדינה מתוקנת, כאשר מחתימים על פרויקט, צריך גם ליצור את התקציב, גם אם זה רב שנתי, ולא לתת לו להתנדנד ולמצוא תמיד איך להשלים עוד שלב ושלב.

עמרם בן דוד: כמי שממונה על מינהל הנדסה באשקלון, כשאנחנו בונים פרויקט, אנחנו מתכננים את כל התקציב מראש, מאיפה מגייסים, כך שהפרויקט לא נתקע.

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: אוקי, שמענו את ההערה.

רוני בר-און: כן, בבקשה, כבוד הרב ליצמן.

ליצמן: תודה אדוני יושב הראש.

ליצמן: יש לי דווקא הרבה הלנות לאדוני סגן ראש העיר, אבל מכבודך אני לא אעשה את זה.

רוני בר-און: לא, לא.

ליצמן: אז בוא נעזוב.

ליצמן: מה שאני רוצה להעיר זה כמה דברים.

ליצמן: בפרויקט הזה, כפי שצוין, עובדים 24 שעות.

ליצמן: עכשיו, הדבר היחיד שאני יודע שמי שעובד 24 שעות ורוצים לזרז אותו, שיקום שעה יותר מוקדם.

ליצמן: אין לי דרך אחרת.

ליצמן: מה אפשר לעשות מאשר לעבוד 24 שעות?

ליצמן: בלילה עובדים, בבוקר, ביום עובדים.

ליצמן: מה יותר מזה אפשר לעשות?

ליצמן: ויש לנו רצון לסיים את הפרויקט הזה.

ליצמן: אגב, אני חייב להגיד לד"ר פלדמן.

ליצמן: שאלת שאלה טובה, למה תרומות.

ליצמן: אתה צודק בעצם.

ליצמן: אבל אתה יודע, זה פרויקט לאומי, לצערי אני אומר, היום כל בתי החולים הם פרויקטים לאומיים.

ליצמן: אל תחשוב שתל אביב יותר טוב.

ליצמן: אני אומר את זה גם למכרז, כל מיני.

ליצמן: אני לא רוצה לנקוב כרגע בבתי חולים.

רוני בר-און: היה פעם איש פוליטי מאד חשוב שדיבר איתי על תרומות, אז הוא אומר – התרומות הן לא בשביל אלה שמקבלים, הם בשביל התורם.

רוני בר-און: זה לחזק את הקשר עם העם היהודי והתורמים.

רוני בר-און: זה לא בשבילנו, התרומות.

רוני בר-און: זה אלה שנותנים, זה חשוב להם שאנחנו לוקחים תרומות.

ליצמן: יש בפרשת השבוע משהו, אבל אני לא אגיד לך על זה עכשיו משהו.

ליצמן: בפרשת השבוע כתוב וייקחו לי תרומה.

ליצמן: בשונה מהספרים ---

רוני בר-און: הקדוש ברוך הוא צריך תרומה?

רוני בר-און: מה זה?

ליצמן: ומה זה כתוב - וייקחו לי?

ליצמן: היה צריך להגיד וייתנו לי תרומה.

ליצמן: אז לא משנה ההסבר, שמה שנותנים - נותנים גם לעצמם.

ליצמן: לא משנה כרגע, אבל יש ספר, יש מחבר אחד, אח של נעם אלימלך שהיה קדוש עליון, שאומר, שגם אני צריך.

ליצמן: רש"י אומר לי לשמי, צריך לתת לשם שמיים, שגם המקבל צריך להיות לשם שמיים.

רוני בר-און: וגדולי הרבנים אומרים שכשפושט יד מתדפק על הדלת שלך – הוא מזכה אותך במצווה ענקית.

רוני בר-און: זה נכון.

רוני בר-און: זו תפיסת עולם מאד חשובה.

ליצמן: אני רוצה להעיר כמה דברים.

ליצמן: ולכן, גם בתרומות אתה צודק, אבל ברור שעם כמות הבנייה שישנה היום בבתי חולים, ויש המון בנייה.

ליצמן: אני שמח על זה, גם התת קרקעי באיכילוב וברמב"ם ובהדסה הפרויקט החדש.

ליצמן: הרי השתתפנו בהכל, אנחנו משתתפים כל הזמן.

ליצמן: ולכן ברור שזה לא פשוט בלי תרומות.

זאב פלדמן: אבל אם התייבשו התרומות, אז צריך עדיין ---

ליצמן: בסדר, אנחנו מקווים סוף סוף.

ליצמן: אתה יודע מה?

ליצמן: העובדה שיש חנוכת הבית בהדסה בעוד חודש ימים, משהו כזה, ויהיה ברמב"ם בעוד שלושה חודשים, סך הכל רואים שמסיימים.

ליצמן: נכון שהם נורא לחוצים ונורא קשה, אבל בסדר.

ליצמן: עוזרים כמה שניתן וזה המצב.

ליצמן: עכשיו, לעצם הדבר.

ליצמן: אני חייב להגיד שאשקלון, בית החולים ברזילי, הוא בית חולים במקום רגיש מאד.

ליצמן: ולכן יש בהחלט אינטרס, מעבר לויכוח של בית הקברות והמקומות, כי אני יכול להתפלמס כאן ולהגיד – אם רוצים גם יולדות וכל מיני דברים, סך הכל חוזרים למה שאני רציתי בהתחלה, במגרש החנייה, שרציתי לעשות משהו יותר גדול.

ליצמן: אבל בוא, בלי ויכוחים על כל הדברים.

ליצמן: ברור לי שאנחנו רוצים לסיים מה שיותר מהר את בית החולים הזה.

ליצמן: יום קודם צריך לסיים אותו, אין ספק בזה.

ליצמן: ולכן, אנחנו נעשה את כל הדברים שצריך לעשות עם משרד האוצר, ננהל איתם את המשא ומתן.

ליצמן: התחלנו באופן רציני, אני מקווה שאין לי בעיות.

ליצמן: נראה שאין לי בעיות עם האוצר.

ליצמן: דיברתי עם בר סימן טוב, דיברתי עם יהודה ביחד לפני שבוע.

ליצמן: אחר כך ישבנו, נכון יהודה?

ליצמן: שאנחנו בעזרת השם נקבל ונקווה שלא נצטרך את המיגון.

רוני בר-און: סגן השר, זאת הנקודה היחידה בעצם.

רוני בר-און: אני מודה שאני בנסיבות די מרוצה ממה שאנחנו שומעים פה ברמת המעקב, ששקט בגזרה של המימון ושקט בגזרה של העבודה ועובדים, ברוך השם והכל מתקדם כמו שצריך.

רוני בר-און: הנושא שדיברנו עליו כבר אז, הרעיון המסדר, המתווה של חדרי הניתוח של מגדל האשפוז, או חדרי אשפוז, המיגון הכללי, זה בכל אופן איזה שהוא רעיון מסדר או מתווה כללי, שהוועדה תרצה לראות אותו בישיבה הבאה בעוד חצי שנה, בכל אופן, אדוני המנכ"ל.

רוני בר-און: וזה חשוב שתביא אותו וביקשנו את זה לפני חצי שנה.

ליצמן: אני חייב להעיר לאדוני שבזמנו, לפני שנה, ללא ויכוח על המיקום של הבנייה, אני חשבתי שזה לא נכון.

ליצמן: אגב, ראש הממשלה גם חשב ככה, להשקיע שני מיליון שקלים למיגון הקיים.

רוני בר-און: אוקי.

ליצמן: לא, אבל דחו לי.

ליצמן: מנהל בית החולים סירב בזמנו, לא משנה כרגע.

רוני בר-און: בסדר, אבל תבואו עם איזה שהוא רעיון.

רוני בר-און: אנחנו לא אומרים לכם מה לכתוב.

ליצמן: רציתי, חשבתי.

ליצמן: לא, כרגע אני לא בטוח שזה רלבנטי, כי יכול להיות שעד שיסיימו את המיגון הישן, יש כאן ---

רוני בר-און: כבוד סגן השר, אנחנו לא שמים את שיקול הדעת שלנו במקום שיקול הדעת שלכם.

רוני בר-און: אתם הרשות המבצעת, אתם אלה שצריכים לתכנן, לבחון ולהציע את הפתרון.

רוני בר-און: אנחנו רוצים להיות פה בבחינת מעקב על זה שאתם מתנהלים בקצב הנכון, לקראת איזה שהוא סוג של פתרון, שאנחנו יודעים שהוא לא מונח מעבר לדלת.

רוני בר-און: אתה רוצה להוסיף משהו, מר ענר?

רוני בר-און: טוב, תודה רבה.

רוני בר-און: הסיכום של הדיון כדלקמן: שמענו היום דיווח, הדיווח הוא בהחלט משביע רצון, ככל שהדברים נוגעים לבניית האשפוז המוגן, התת קרקעי.

רוני בר-און: גם ההתנהלות הפנימית בין לבין משרד האוצר, ככל שהדברים נוגעים לתקצוב הפרויקט, מתנהלת כהלכה ואין תקלות, כפי שהובטח לנו על ידי נציג משרד האוצר בישיבה האחרונה.

רוני בר-און: אנחנו מחליטים לקבוע ישיבת מעקב נוספת בעוד כחצי שנה ואנחנו מדגישים פעם נוספת, שאנחנו נרצה לראות שלד של רעיון מסדר, לקראת ההסדרה הכוללת של עניין חדרי הניתוח, חדרי האשפוז ומיגון יתרת בית החולים, או מיגון החלקים החדשים שנבנים ברמה משביעת רצון.

רוני בר-און: אני מודה לכל המשתתפים ונועל את הישיבה.

רוני בר-און: תודה רבה.