ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 559, 2012-02-13 08:30

אלכס מילר: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אלכס מילר: אנחנו מברכים את השלטון המקומי.

אלכס מילר: קבענו כאן סדרה של ישיבות, הקשורות לשלטון המקומי בצורה ישירה.

אלכס מילר: אני מברך את ראש עיריית דימונה, מאיר כהן, את נחום חופרי מרעננה ואת יתר נציגי הערים שנמצאים כאן:

אלכס מילר: הסגנים, חברי מועצת העיר, את נציגי משרד החינוך ואת כל מי שעוסק במלאכה.

אלכס מילר: רבותיי, יש לי הערה לנציגי השלטון המקומי: כאשר אתם עושים יום שלטון מקומי בכנסת כאשר משרד האוצר נמצא ביום עיון, זה קצת בעייתי.

אלכס מילר: בסופו של דבר אנחנו נצטרך תשובות מהם, והם לא כאן.

אלכס מילר: ככה זה הולך להיות כל היום.

אלכס מילר: אני יכול לקיים כאן ישיבה על כל דבר ועניין, אבל בסופו של דבר אני לא רוצה לבזבז יותר מדי זמן של ועדת החינוך ושלכם.

אלכס מילר: אנחנו צריכים לצאת עם החלטות, ולא לקיים רק ישיבות עדכון.

אלכס מילר: תאמינו לי, שלא חסרים לנו כאן נושאים על סדר היום.

אלכס מילר: בחלק מהנושאים אנחנו נצטרך תשובות.

אלכס מילר: כאשר אנחנו מדברים על החינוך הטכנולוגי, אנחנו רוצים לשמוע ממשרד האוצר.

אלכס מילר: משרד הפנים כאן?

אלכס מילר: גם לא.

אלכס מילר: הדבר שעומד על סדר יומה של הכנסת ושלי, הוא הנושא של הארנונה במוסדות הטכנולוגים להנדסאים וטכנאים.

אלכס מילר: יש הצעת חוק.

אלכס מילר: אני גם יודע את עמדתו של אלי ישי בעניין הזה.

אלכס מילר: הדבר ברור לכולם.

אלכס מילר: לא יכול להיות, שבמדינה שהמשאב העיקרי שלה הוא המשאב האנושי, במיוחד כאשר אנחנו מובילים בנושא הטכנולוגיה, יש אפליה: מוסדות אקדמיים וישיבות לא משלמים ארנונה, ומוסדות הנדסאים וטכנאים, שגם ככה נמצאים בקריסה טוטאלית, צריכים לשאת בנטל הבעייתי הזה.

אלכס מילר: הפתרון צריך לצאת מכל מי שאחראי על העניין הזה: משרד הפנים או משרד האוצר.

אלכס מילר: מישהו צריך לממן את זה.

אלכס מילר: אנחנו לא מבקשים שאתם תספגו את זה.

אלכס מילר: זה לא דבר הגיוני.

אלכס מילר: חייב להיות פה פתרון משמעותי.

אלכס מילר: בסופו של דבר אנחנו מסתובבים סביב העניין של החינוך הטכנולוגי והחשיבות שלו, אבל אם לא יהיו מוסדות, אם לא יהיו מרצים ולא יהיו תקציבים לעניין הזה, אז אנחנו סתם מבזבזים את הזמן.

אלכס מילר: הגיע יו"ר השלטון המקומי.

אלכס מילר: אדוני, אני העליתי את הסוגיה, שעומדת על סדר יומי, בעניין הארנונה של מוסדות הנדסאים וטכנאים.

אלכס מילר: אני חושב, שקיימת אפליה מאוד גדולה בין מוסדות אקדמיים והישיבות לבין מוסדות הנדסאים וטכנאים, ויש צורך בטיפול.

אלכס מילר: בנושא הזה אנחנו צריכים לעשות מפגש נפרד.

אלכס מילר: יו"ר השלטון המקומי, אני כבר אומר לך שאני רוצה לכנס כאן שולחן עגול עם נציגים של השלטון המקומי, נציגים של משרד האוצר ונציגים של משרד הפנים.

אלכס מילר: חייבים לפתור את הסוגיה הזו.

אלכס מילר: בסופו של דבר אנחנו נראה את כל המוסדות האלה נסגרים, ואז אנחנו ניכנס לשלב שהוא מאוד בעייתי מבחינת מדינת ישראל – אקדמיזציה של כל התחומים שהם תחומים טכניים.

אלכס מילר: זה יהיה מאוד בעייתי.

אלכס מילר: אתם תאבדו אוכלוסייה עצומה של אנשים, שלא רואים את עצמם נכנסים ללימודי הנדסה במסגרת תואר ראשון, אלא רואים עצמם כהנדסאים וטכנאים.

אלכס מילר: כל העולם של התעשייה הולך לאבד מספר רב של אנשים.

אלכס מילר: צריך להיות כאן פתרון.

אלכס מילר: אנחנו בוועדת החינוך קיימנו כמה ישיבות בנושא של חינוך טכנולוגי.

אלכס מילר: אני רואה כמה פתרונות.

אלכס מילר: הפתרון המשמעותי הוא הקשר בין התעשייה לתושבים ולעיר.

אלכס מילר: לאותן ערים, שיש בהן מוסדות טכנאים והנדסאים ובתי ספר המכשירים כיתות י"ג-י"ד, הקשר הזה יכול לשמור על אותם הצעירים בעיר הפריפרית, כך שלא יעברו לכיוון המרכז.

אלכס מילר: אם יש תעסוקה ויש לימודים, אין סיבה לחפש פתרונות אחרים.

אלכס מילר: דבר שני, זה פיתוח של המשאב האנושי במדינת ישראל.

אלכס מילר: כמובן שאי אפשר להתקדם בלי תוכניות מיוחדות.

אלכס מילר: כולנו מכירים את הזליגה של תלמידי ישראל לכיוון תחומים יותר עיוניים ולא לתחומים של מדעים מדויקים.

אלכס מילר: אנחנו גם ראינו את המצב הלא פשוט של מערכת החינוך בתחום של לימודים מדויקים: מתמטיקה, פיזיקה וכימיה.

אלכס מילר: אנחנו יודעים שיש היום חוסר עצום במורים, שיכולים לא רק ללמד את המקצועות האלה בצורה טובה ואיכותית, אלא גם לעניין את תלמידי ישראל להתעסק בתחומים הטכנולוגים האלה.

אלכס מילר: זה הכל תלוי במורים.

אלכס מילר: אם מתחילים בגיל צעיר ללמד את חשיבות הטכנולוגיה, לתת רעיונות ולהוציא מאותם התלמידים את הכישרונות שלהם במדעים מדויקים, אז אף אחד מהם לא ילך.

אלכס מילר: אנחנו יודעים עד כמה לא פשוט היום ללמוד את התחומים האלה.

אלכס מילר: אלה תחומים הדורשים השקעה מאוד גדולה של הילדים.

אלכס מילר: מערכת החינוך יכולה לתת שעות, אבל לא מספיק.

אלכס מילר: אנחנו ראינו את זה בישיבה שקיימנו שבוע שעבר בנושא של לימודי המתמטיקה וביטול המיקוד.

אלכס מילר: ראינו עד כמה השעות התאורתיות שמשרד החינוך נותן הן לא השעות הפרקטיות בפועל שמלמדים בבתי הספר, בגלל כל התעסוקה מסביב.

אלכס מילר: זה לא אומר שזה דבר לא טוב, אלא שבמקצועות האלה צריכים להשלים את השעות האלה בצורה כזו או אחרת.

אלכס מילר: אני חושב, שיש עוד המון דברים שצריך לעשות בתחום הזה.

אלכס מילר: המערכת צריכה סינרגיה-סנכרון בין כל הגופים שאחראים על העניין הזה: האקדמיה ומשרד התמ"ת, שאחראי על לימודי הטכנולוגיה.

אלכס מילר: יש לנו הצעת חוק, שאני וחה"כ כץ מובילים, להקמת מועצה לחינוך לתעשייה והכשרה מקצועית, שתהיה דומה באופייה למועצה להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: כך אנחנו נגיע למצב שכל המערכת, שמתעסקת בתחומים הטכנולוגיים, יודעת מה היא עושה: משרד החינוך אחראי על בתי הספר, משרד התמ"ת האחראי על כל הנושא של לימודי טכנאים והנדסאים, המערכת להשכלה גבוהה אחראית על כל לימודי ההנדסה.

אלכס מילר: כמובן שהשלטון המקומי משחק כאן תפקיד ראשי.

אלכס מילר: שום בית ספר ושום מוסד לא יכול להתקיים ללא תמיכה של ראשי ערים, שרוצים לפתח חינוך חזק אצלם בעיר.

אלכס מילר: כמו שאני יודע, מצבכם לא פשוט.

אלכס מילר: אנחנו ראינו את המאבקים האחרונים שלכם סביב התקציבים.

אלכס מילר: אני כן חושב, שהעניין של סדרי העדיפויות צריך להיות כך שמה שלא נעשה נלך לכיוון החינוך.

אלכס מילר: זה עתידנו.

אלכס מילר: אנחנו נפתח איתך, שלמה.

אלכס מילר: לפני שהגעת ברכתי את השלטון המקומי לכבוד היום החשוב הזה.

אלכס מילר: אני ציינתי, שחבל שהיום הזה מתקיים ביום שמשרד האוצר נמצא ביום עיון.

אלכס מילר: אני מאמין, שגם לא יהיו נציגים בישיבות האחרות.

אלכס מילר: זה קצת פספוס.

אלכס מילר: הם היו אלה שצריכים לתת את התשובות.

אלכס מילר: אני מאמין, שאם נקבל סיכומים – ויש לנו כמה ישיבות חשובות היום הקשורות לשלטון המקומי – הם יוכלו ליישם אותם בצורה מלאה.

שלמה בוחבוט: אנחנו שמחים היום להיות כאן ולהתחיל דווקא עם ועדה מאוד חשובה – ועדת החינוך.

שלמה בוחבוט: אדוני היו"ר, גם אם נציגי משרד האוצר לא נמצאים כאן יש לכך חשיבות רבה.

שלמה בוחבוט: הנושא הוא בנשמתנו.

שלמה בוחבוט: מי כמונו ראשי הערים מרגישים את זה בשטח.

שלמה בוחבוט: תאמין לי, לא צריך להמציא את הגלגל.

שלמה בוחבוט: החינוך הטכנולוגי – ששונה שמו.

שלמה בוחבוט: פעם זה היה חינוך מקצועי, והיום חינוך טכנולוגי – הצליח בעבר.

שלמה בוחבוט: מתברר שהיום כולם רוצים להיות עורכי דין, כולם רוצים להצליח ולא רוצים להיות בעבודה יצרנית.

שלמה בוחבוט: אנחנו יודעים, שהיום גם בעבודה יצרנית אתה צריך להיות מאוד חכם.

שלמה בוחבוט: אין דבר כזה פועל פשוט.

שלמה בוחבוט: כולם בעלי מקצוע.

שלמה בוחבוט: אני אומר, שכבר מתחילת השנה הבאה צריך לחשוב איך מחזירים עטרה ליושנה.

שלמה בוחבוט: אנחנו מרגישים, שקשה מאוד לספק ידיים עובדות למפעלים תעשייתיים, בעיקר כאשר דורשים היום טכנאים ובעלי מקצוע אחרים.

שלמה בוחבוט: אם אנחנו לא נעשה את זה מהר מאוד, אנחנו ניתקל בקשיים.

שלמה בוחבוט: לצערי הרב, מדינת ישראל הכניסה מדיניות קלוקלת ולא חכמה – מדיניות של קיצוץ תקציבים.

שלמה בוחבוט: כל שנה אנחנו גדלים, יש צמיחה במשק של 4.5% ולמרות זאת יש משרדים שאוהבים לקצץ בהם.

שלמה בוחבוט: הנושא של הטכנולוגיה קוצץ לפני הרבה שנים, וצריך להחזיר את התקציב כמה שיותר מהר.

שלמה בוחבוט: אני מסכים איתך, אדוני היו"ר, שללא השלטון המקומי אי אפשר לעשות שום דבר.

שלמה בוחבוט: חבל מאוד שמתנהגים לשלטון המקומי כאילו הוא מגזר יצרני המייצר כסף.

שלמה בוחבוט: אתמול חתמו הסכם, ועכשיו מצפים שהשלטון המקומי יוציא לפועל את ההסכם מכסף שאין לו.

שלמה בוחבוט: אדוני, דיברת על הארנונה.

שלמה בוחבוט: אני מציע, שכמה חברי כנסת יציעו הצעת חוק לבטל בכלל את הארנונה.

שלמה בוחבוט: מי צריך ארנונה במדינה?

שלמה בוחבוט: מדינת ישראל חייבת לתקצב כל דבר שהיא עושה.

שלמה בוחבוט: אנחנו מוכנים לפטור את כולם: בתי ספר להנדסאים ואת כל התושבים עצמם.

שלמה בוחבוט: השאלה היא, מה המקור.

שלמה בוחבוט: ביום הזה אנחנו קוראים לראש הממשלה, שר האוצר, שר התמ"ת, שר החינוך, לפעול לקידום מדיניות המחזקת את החינוך המקצועי-טכנולוגי.

שלמה בוחבוט: אנחנו גם קוראים לממשלה להקים מועצה ציבורית לקידום החינוך הטכנולוגי, כמו שידעה להקים כל מיני רשויות אחרות.

שלמה בוחבוט: אנחנו מוכנים לשבת איתך מחוץ לישיבות, ולעשות תוכנית.

שלמה בוחבוט: אני יודע, ששר התמ"ת הוא שר שבא מהפריפריה ומכיר ומוקיר את הנושא הזה.

שלמה בוחבוט: יש לנו גם שר חינוך מצוין.

שלמה בוחבוט: אנחנו צריכים לנצל את זה לפני שהם יתחלפו.

שלמה בוחבוט: אתם יודעים שבכל 3 שנים בארץ הזו מתחלפים שרים.

שלמה בוחבוט: בואו ננצל את הרצון שלהם.

שלמה בוחבוט: אני מאחל לעצמנו יום דיון פורה.

שלמה בוחבוט: אנחנו באנו לא רק לשטח בעיות, אלא גם להצדיע לוועדת החינוך, שביחד איתנו עושה עבודה מצוינת.

אלכס מילר: בנוגע לעניין שדיברת עליו – הצעת החוק להקמת מועצה לחינוך לתעשייה והכשרה מקצועית עברה קריאה טרומית.

אלכס מילר: היא נמצאת בוועדת העבודה והרווחה בראשותו של חיים כץ.

אלכס מילר: אני מקווה, שאנחנו נצליח להתקדם עם הנושא הזה.

אלכס מילר: הנושא הזה לא פשוט.

אלכס מילר: זו רפורמה משמעותית.

אלכס מילר: אנחנו יודעים, שהממשלה רואה חשיבות בקידום העניין הזה.

אלכס מילר: אני מקווה, שבאמצעות לחץ שלכם זה יקודם בצורה מהירה יותר.

אלכס מילר: נחום חופרי, בבקשה.

נחום חופרי: אני לא אציין שוב את החשיבות של החינוך הטכנולוגי, הן למדינה והן לתלמידים.

נחום חופרי: החינוך הטכנולוגי קיבל את הנוק אאוט שלו כאשר הוא יצר הפרדה בין כאלה שיש להם תעודת בגרות ובין כאלה שאין להם תעודת בגרות.

נחום חופרי: אז הוא קיבל את הנוק אאוט שלו.

נחום חופרי: התדמית שלו, עד היום, קשורה באותה הפרדה, שנעשתה באמצעות הסקר וכל מיני תהליכים אחרים בבתי ספר לחינוך מקצועי כאלה ואחרים.

נחום חופרי: הדרך לשקם ולקדם את החינוך הטכנולוגי צריכה להיות דרך שתי תובנות: האחת, שאין מערכת המפרידה בין כאלה שיכולים לעשות בגרות טובה ובין כל היתר.

נחום חופרי: החינוך הטכנולוגי מתברג בצורה אורכית ולא בצורה רוחבית, וחלק מהתלמידים בו עושים תעודת בגרות מדעית מצוינת, עם 5 יחידות מתמטיקה ו-5 יחידות פיזיקה, בדיוק כמו במערכת החינוך העיונית.

נחום חופרי: הדבר השני הוא שינוי תרבותי.

נחום חופרי: אותה הפרדה שנעשתה בעבר השאירה לנו את הרצון של כל אמא יהודייה, שהילך שלה יהיה בתוך מערכת חינוך עיונית – מערכת חינוך הדואגת שלילד שלה תהיה תעודת בגרות.

נחום חופרי: אני לא זוכר, מתי בפעם האחרונה ציינו את היישובים בהם מלמדים חינוך מקצועי או את מספר התלמידים שבגרו חינוך טכנולוגי.

נחום חופרי: זה לא מצוין בשום מקום.

נחום חופרי: מה שמצוין בתקשורת – ויש למשרד החינוך חלק בעניין הזה - זה כמה תלמידים זכאים לתעודת בגרות ביישוב זה או אחר.

נחום חופרי: את זה אפשר לעשות בצורה מאוד פשוטה: אוספים את הנתונים, מפרסמים אותם ומאדירים את אותם יישובים או את אותן מערכות הדואגות לחינוך הטכנולוגי ולחינוך המדעי.

נחום חופרי: אני חושב, שהשינוי צריך קודם כל להיות שינוי תרבותי במדינת ישראל, כך שלא יהיה מצב שבו אלה שהולכים לחינוך המקצועי ולחינוך הטכנולוגי ייחשבו פחות חכמים.

נחום חופרי: את השינוי התרבותי הזה צריך לעשות דרך אותה מועצה, דרך ועדת החינוך, דרך הפרסומים של משרד החינוך.

נחום חופרי: אני לא הייתי מציע עכשיו לשכור עוד חברת לובי או פרסום.

נחום חופרי: זו צריכה להיות עבודה משותפת של כולנו: של משרד החינוך, של משרד התמ"ת, של המל"ג שלך, אדוני היו"ר, ושלנו.

נחום חופרי: אני חושב, שאתה יכול בהחלט להרים את הכפפה הזו ולרכז עבודה סביב השינוי התרבותי הזה.

אלכס מילר: בתור בוגר של חינוך טכנולוגי, אני את הכפפה הזו הרמתי כבר בקדנציה הקודמת.

אלכס מילר: זה קשה.

אלכס מילר: אני צריך פה 5 קילו, אבל זה בסוף יגיע.

נחום חופרי: השלטון המקומי יירתם לעניין הזה, מתוך ראיית החשיבות, הן עבור התלמידים והן עבור המדינה.

נחום חופרי: אני מברך על היוזמה, ואני מקווה שתצא היום בשורה, גם בלי שינוי תקציבי שכרגע הוא עדיין לא מוקד הבעיה.

נחום חופרי: מוקד הבעיה הוא השינוי התרבותי.

אלכס מילר: נציג משרד החינוך, ואחריו נציג משרד התמ"ת.

עופר רימון: אנחנו מצטרפים לברכות ומודים על קיום הישיבה.

עופר רימון: אנחנו מודים לחה"כ אלכס מילר בכלל על התמיכה בחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: יו"ר המרכז לשלטון מקומי, ראש עיריית מעלות תרשיחה, שלמה בוחבוט, יו"ר ועדת החינוך במרכז השלטון המקומי, ראש עיריית רעננה נחום חופרי, תומך נלהב וחבר של החינוך הטכנולוגי שנים, יו"ר התאחדות התעשיינים, מר צביקה אורן, ברכות.

עופר רימון: שר החינוך גדעון סער שם את הנושא של חינוך טכנולוגי, בקדנציה הזו, בראש סדר העדיפויות, לא רק בדיבורים אלא גם במעשים: בתקציבים מאוד גדולים שאנחנו קיבלנו.

עופר רימון: אחרי שנים של דעיכה בחינוך הטכנולוגי, יש שינוי משמעותי.

עופר רימון: אנחנו מרגישים אותו בשטח.

עופר רימון: אנחנו מקבלים גיבוי, שהחינוך הטכנולוגי לא קיבל אותו כבר הרבה שנים.

עופר רימון: אני חושב, שנכון לפרגן.

עופר רימון: נציג את העשייה.

אלכס מילר: לפרגן זה לא אצלנו.

אלכס מילר: כל מי שעושה את עבודתו, זו עבודתו.

אלכס מילר: אנחנו יודעים להגיד מילה טובה בתדירות די גבוהה.

עופר רימון: בניגוד לעבר, שבו החינוך הטכנולוגי הוצנע, אנחנו אמרנו שאנחנו רוצים לחזק את החינוך הטכנולוגי, גם ברמת המצוינות.

מאיר כהן: אדוני יכול להגדיר לנו מהו חינוך טכנולוגי?

עופר רימון: בוודאי.

מאיר כהן: אני חושב, שאנחנו מדברים על רתכים ומסגרים ואתם מדברים על חינוך טכנולוגי אחר.

עופר רימון: אנחנו מדברים גם וגם.

קריאה: על רתכים בחלוק לבן.

עופר רימון: אנחנו מדברים על 18 מגמות, המקיפות את כל מגמות החינוך הטכנולוגי שיש בארץ: חשמל, מכטרוניקה, הנדסת תוכנה.

עופר רימון: קח לדוגמא את מגמת הנדסת תוכנה.

עופר רימון: יש לנו מגמת הנדסת תוכנה לתלמידים המצטיינים, אשר לומדים 5 יחידות פיזיקה ו-5 יחידות מתמטיקה.

עופר רימון: בנוסף, אנחנו הקמנו את מגמת תקשוב, המיועדת לתלמידים שאולי לא יגיעו לתעודת בגרות.

מאיר כהן: אני ניהלתי בית ספר 30 שנה.

מאיר כהן: אני יודע.

עופר רימון: ההגדרה היא אחת מ-18 המגמות, המורכבת משלושה צבירים: המקצוע המדעי, המקצוע המוביל הטכנולוגי וההתנסות המעשית של התלמידים.

עופר רימון: זה חינוך טכנולוגי.

עופר רימון: אנחנו מדברים על יצירת מסלול התקדמות לצד תעודת בגרות, המובילים להשתלבות בתעשייה.

עופר רימון: אנחנו הצגנו תוכנית מקיפה, התומכת בדברים האלה וכל הזמן מתקדמת.

עופר רימון: אני רוצה להציג כמה חלקים מתוך התוכנית הזו.

עופר רימון: נציג קודם כל את תוכנית "טוב", שאנחנו מובילים ביחד עם התאחדות התעשיינים.

עופר רימון: כבר ב-100 בתי ספר פועלת תוכנית, שבמסגרתה עד לכיתה י"ב מגיעים גם לתעודת בגרות וגם לתעודת טכנאי.

עופר רימון: מדובר ב-2,500 טכנאים נוספים שאנחנו מכניסים לתוך המערכת.

עופר רימון: "הזנק לתעשייה" – זו תוכנית שפועלת בבתי ספר מקיפים על בסיס זה שחוק חינוך חובה אומר שיש אחריות מלאה לבתי הספר עד כיתה י"ב.

עופר רימון: אנחנו לא רוצים לתייג תלמידים: אלה ילכו למערכת התמ"ת ואלה ילכו למערכת החינוך.

עופר רימון: אנחנו רוצים לתת מענה לכולם.

עופר רימון: תוכנית "הזנק לתעשייה" היא תוכנית הנותנת מענה לתלמידים המאתגרים ביותר.

עופר רימון: אנחנו משלבים אותם בתעשייה במקביל ללימודים שלהם, כי אנחנו חושבים שזה מסלול נכון ורוצים להוביל גם אותם להמשך לימודי טכנאי בעתיד, לפחות ל-14 יחידות לימוד.

עופר רימון: "שילוב בנים חרדים בחינוך טכנולוגי" – תוכנית שיצאנו איתה בתקציבים חסרי תקדים.

עופר רימון: כבר 20 כיתות מהחינוך החרדי נכנסו למסגרת התוכנית בשנת הלימודים הקודמת.

עופר רימון: רבותיי, בחינוך החרדי לומדים חינוך טכנולוגי, כאשר אנחנו מקווים להרחיב את התוכנית הזו לעוד 20 בתי ספר בשנת הלימודים הבאה, בתיאום עם המגזר החרדי.

עופר רימון: זו תוכנית שנבנתה כחליפה המתאימה למגזר החרדי, כדי לעודד בנים חרדים שנפלטו מישיבות ללכת לחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: אנחנו מדברים על פתיחה של עוד מגמות.

עופר רימון: נתוני ה-OECD מדברים על זה שבממוצע 43.5% מהתלמידים הם בחינוך טכנולוגי.

עופר רימון: בישראל 34.5% מהתלמידים הם בחינוך טכנולוגי.

עופר רימון: אנחנו שמנו לנו יעד להגיע אל הממוצע של ה-OECD.

עופר רימון: כלומר, לגדול ב-10%.

עופר רימון: אני שמח להראות לכם את הטבלה המרשימה הבאה, שמצביעה על כך שתוך שנתיים עשינו גידול מ-112,846 תלמידים בחינוך הטכנולוגי ל-125,549 תלמידים השנה.

עופר רימון: זו עבודה מאוד קשה, סיזיפית.

עופר רימון: אנחנו כל הזמן מגדילים את החינוך הטכנולוגי, אחרי שנים של ירידה.

עופר רימון: יושב כאן גרשון כהן, מנהל תחום טכנולוגיה בחינוך הטכנולוגי, שעושה ימים ולילות כדי להביא עוד ילדים לחינוך הטכנולוגי, ביחד עם כל השותפים שלנו: התאחדות התעשיינים, שלטון מקומי, צה"ל.

עופר רימון: פתחנו הרבה מאוד מגמות, גם לתלמידים מצטיינים, גם לתלמידים בינוניים, בכל המגמות.

אלכס מילר: מה קורה עם המורים?

אלכס מילר: כאשר אתה קובע לעצמך יעדים לא פשוטים, מה קורה עם המורים?

עופר רימון: יחד עם התאחדות התעשיינים, כחלק מהתוכנית הזו, אנחנו בונים שני מרכזי טכנולוגיה אזוריים: אחד בצפון ואחד בדרום.

עופר רימון: התאחדות התעשיינים עזרה לנו מאוד לגייס את התקציב ממשרד האוצר – מדובר בהשקעה תוספתית של 50,000,000 שקלים.

עופר רימון: התעשיינים קובעים את המפרט של מה יהיה במרכזי הטכנולוגיה האזוריים.

עופר רימון: התעשיינים מעורבים, כדי שהתלמידים גם יהיו במרכזים וגם ישולבו בתעשייה.

עופר רימון: אנחנו מאמינים, שאת החינוך הטכנולוגי אי אפשר להפריד מהתעשייה.

עופר רימון: כבר בשנה שעברה יצאנו בקמפיין תקשורתי, בהשקעה של קרוב למיליון וחצי שקלים, ביחד עם צה"ל, על מנת לעודד תלמידים לבחור בחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: אתם רואים חלק מתוצאות הקמפיין בגידול התלמידים במגמות.

עופר רימון: השנה אנחנו נמשיך הלאה בקמפיין, אבל אנחנו נכפיל את התקציב לקמפיין ונמשיך להגיד לתלמידים: "תחשוב שונה, תחשוב מתקדם, בוא אל החינוך הטכנולוגי".

עופר רימון: אנחנו גם נעזרים באנשים המשפיעים על דעת הקהל, כמו שמעון פרס שבאתר שלנו קורא לתלמידים לבוא לחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: גם דב מורן קורא לתלמידים לבוא לחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: כך גם הרבה מאוד אנשים משפיעים באים לתלמידים ואומרים להם: "בואו לבחור בחינוך הטכנולוגי, זה העתיד".

עופר רימון: בקשר למורים – במענה לשאלתך – בשנה שעברה בפעם הראשונה, אחרי ששנים לא הוכשרו מורים לחינוך הטכנולוגי, הכשרנו 50 מורים לחינוך טכנולוגי, ששובצו כבר במערכת.

עופר רימון: אלה מהנדסים שהבאנו מהתעשייה.

עופר רימון: הכשרנו אותם ללמד חינוך טכנולוגי, גם במגמות העלית וגם במגמות המעניינות אותך, ולא פחות מעניינות אותנו.

עופר רימון: אנחנו מקווים השנה לפתוח עוד 4 כיתות של 100 מורים, שנשלב אותם במערכת.

עופר רימון: כמובן שזה תלוי בתקציבים.

עופר רימון: בשנה שעברה האוצר נתן לנו תקציב תוספתי להביא מורים מהתעשייה, לתגמל אותם ולהכשיר אותם.

עופר רימון: תוכנית של חרדים לחינוך הטכנולוגי דורשת תוספת תקציבית.

עופר רימון: אנחנו רוצים להגדיל את זה מ-20 ל-40.

עופר רימון: אנחנו צריכים תקציב תוספתי מהאוצר.

עופר רימון: "הזנק לתעשייה" – לא נתייג ילדים בתוך בתי הספר ונגיד: "אלה הולכים למשרד התעשייה".

עופר רימון: הם יישארו בתוך מערכת החינוך.

עופר רימון: לשם כך אנחנו צריכים עוד תוספת תקציבית.

מאיר כהן: איך אתה מתגמל את המנהל?

מאיר כהן: אני יכול לומר לך, שבדרום הם יסגרו את זה בשנה הבאה.

מאיר כהן: הם אמרו: "זה לא הוגן.

מאיר כהן: אנחנו מחזיקים 20 חבר'ה, שמורידים את אחוזי הבגרות, ואחר כך באים מהפיקוח ואומרים לנו: נו, נו, נו, איך ירדו האחוזים?

מאיר כהן: אנחנו אומרים: "אנחנו מחזיקים 20 ילדים במסגרת תוכנית הזנק לתעשייה.

מאיר כהן: שמישהו יתגמל אותנו על זה".

עופר רימון: בקשר לתוכנית "הזנק לתעשייה" - רמת התגמול שלנו היא חסרת תקדים, ואתה יודע את זה.

מאיר כהן: לא בכסף.

מאיר כהן: אני מדבר על שינוי תרבותי.

מאיר כהן: חופרי אמר את הדבר הכי חשוב.

עופר רימון: כסף זה גם חשוב.

עופר רימון: אנחנו הבאנו את התקציבים ואת המשאבים.

עופר רימון: כאשר אין כסף, אומרים: "כסף חסר".

עופר רימון: תראה את התקצוב שלנו לפתיחת כיתות טכנולוגיות במגזר החרדי.

עופר רימון: אנחנו עושים את כל המאמצים, ונחושים להמשיך קדימה.

עופר רימון: בדימונה יש המון שיתוף פעולה והרגשה של התקדמות ותזוזה קדימה.

עופר רימון: תודה רבה לך ולכל השותפים.

אלכס מילר: יו"ר התאחדות התעשיינים, בבקשה.

צביקה אורן: אני מאוד שמח על הדיון.

אלכס מילר: ברכות על התפקיד.

אלכס מילר: עוד לא נפגשנו ולא יצא לנו לשוחח, אבל היינו בקשר מאוד הדוק עם ההתאחדות - ואני מקווה, שכך ימשיך בעתיד בפרויקטים השונים - בעבר כיו"ר ועדת משנה של ועדת כספים לעסקים קטנים ובינוניים, והיום כיו"ר ועדת חינוך.

אלכס מילר: אגב, בזמנו שרגא דיבר על חוסר של 5,000 טכנאים בתעשייה בכל שנה.

אלכס מילר: זו היתה המקפצה שלנו בכנסת הקודמת לחקיקת חוק להקמת מועצה לחינוך לתעשייה והכשרה מקצועית.

אלכס מילר: מבחינתנו, זה הרגולטור העליון שצריך לתת לתעשייה את הכמות הנדרשת של אנשים שצריכים לעבוד בה.

אלכס מילר: התחושה שלנו היא, שאנשים יוצאים עם א' כאשר התעשייה צריכה ב'.

אלכס מילר: אנחנו מחפשים סנכרון.

אלכס מילר: כמובן שהתפקיד שלכם בעניין הזה הוא תפקיד ראשי.

אלכס מילר: אנחנו בטוחים, שבכל גוף ובכל מועצה שתקום חייבים להיות נציגים של התאחדות התעשיינים, שיוכלו לבוא ולשקף את הצורך של התעשייה בעניין של הבוגרים: הנדסאים והטכנאים.

אלכס מילר: זה צריך להיות תוך סינרגיה עם האקדמיה כשזה נוגע להנדסה, אבל עדיין אנחנו רואים בכם שותף בכיר בכל הסוגיה.

צביקה אורן: אני מסכים כמובן עם כל מילה שאמרת.

צביקה אורן: אני שמח על הדיון, גם בתור נשיא ההתאחדות וגם בתור איש פרטי.

צביקה אורן: חצי מחיי אני מתעסק עם הנושא של הכשרה מקצועית וחינוך טכנולוגי.

צביקה אורן: אני הייתי בעבר קצין חימוש ראשי, ואתם יודעים שאנחנו הצרכנים.

צביקה אורן: אני רוצה לרדת לרמה שעליה דיבר מאיר.

צביקה אורן: אני רוצה לומר הצהרה: "לנו בתעשייה יש מחסור עצום בבעלי מקצוע".

צביקה אורן: אני לא יודע למה אנחנו כל הזמן מדברים על חינוך טכנולוגי ולא מדברים על רתכים, מסגרים, רפדים ונגרים.

צביקה אורן: זו לא בושה.

צביקה אורן: אני חושב, שצריך לתת הרבה כבוד לאנשים שיש להם ידיים חכמות.

צביקה אורן: זו עיקר הבעיה.

צביקה אורן: כל המגמה שהתחילה לפני 20 ומשהו שנה, שאומרת לאנשים: "אל תפסלו את החינוך הטכנולוגי, מכיוון שזה דומה לחינוך העיוני.

צביקה אורן: תקבלו תעודת בגרות ותעשו דברים מהסוג הזה", רק מחמירה את הבעיה.

צביקה אורן: גם חלק ממה שאמרו כאן הדוברים, בעיקר נציגי משרד החינוך, מחמירים את הבעיה.

צביקה אורן: לדעתי, המחסור נובע כתוצאה מתדמית לא נכונה של בעלי מקצוע, כתוצאה מזה שאנחנו לא יודעים לתת כבוד לאנשים שיש להם ידיים חכמות.

צביקה אורן: כאשר אני התמניתי לקצין חימוש ראשי, חייבתי כל סדנה לשים על הקירות שלה את הסיסמה שאומרת שאנחנו מחפשים אנשים עם ראש טוב וידיים חכמות.

צביקה אורן: יש הרבה גאווה בלהיות רתך.

צביקה אורן: יש הרבה גאווה בלהיות נגר.

צביקה אורן: לא צריך לעטוף את המקצועות החשובים האלה בכל מיני עטיפות של מחשבים.

צביקה אורן: אנשים אומרים: למה שלא תהיה חרט, יש הרבה מחשבים.

צביקה אורן: מחשבים זה לא חזות הכל.

צביקה אורן: אני לא יודע מי קבע, שמי שיודע לדפוק על מקלדת הוא יותר חשוב מאשר אחד שיודע לרתך.

צביקה אורן: היום יש לנו בעיה עם כוח אדם מקצועי.

צביקה אורן: אני לא יודע מה מכשיר משרד החינוך ומהו הגידול ל-125,000 שמדברים עליו.

צביקה אורן: רתכים, מסגרים ורפדים אין.

צביקה אורן: ביחד עם ידידי מאיר כהן, אני הקמתי מפעל בדימונה.

צביקה אורן: אני רוצה להגיד לכם, שהחשש והסיכון הכי גדול היה מאיפה נמצא בעלי מקצוע.

צביקה אורן: היתה לי הפתעה עצומה.

צביקה אורן: חיפשנו אנשים למקצועות רכבת, וראו זה פלא: הגיעו 130 אנשים מצוינים מדימונה, שרוצים לעבוד עם נכונות עצומה, שרוצים ללמוד.

צביקה אורן: אני מניח, שלמאיר היה חלק בזה שהגיעו כל כך הרבה אנשים, אבל זה סימן שזו בעיה של תדמית.

צביקה אורן: אני רוצה להסביר לכם למה הבעיה הזאת קלה.

מוחמד ברכה: זו גם בעיה של תדמית, וזה גם שילוב בין ביטחון לתעסוקה.

צביקה אורן: נכון, אבל אני לא מכיר רתך אחד באזור הדרום שהוא מחוסר עבודה.

צביקה אורן: אם יש לך היום לתת לי 20 רתכים, אני עכשיו מראיין אותם וקולט אותם.

צביקה אורן: עד כדי כך המצב חמור.

צביקה אורן: בואו נסתכל על המציאות.

צביקה אורן: רתכים מקבלים בין 10,000-15,000 שקלים לחודש.

צביקה אורן: אין בעיה של משכורת.

צביקה אורן: זה מקצוע סופר חכם.

צביקה אורן: אגב, אני רתך בעצמי, ואני אוהב את זה מאוד.

צביקה אורן: למה אנחנו לא יכולים לשבת פה ולהגיד: בואו נכריז על תוכנית, שאומרת שמדינת ישראל חושבת שהכשרה מקצועית ובעלי מקצוע הם חשובים?

צביקה אורן: לא חינוך טכנולוגי, לא טכנאים ולא הנדסאים.

צביקה אורן: עזבו אתכם מכל העטיפות האלה, הן רק מזיקות.

צביקה אורן: חשוב להיות רתך.

צביקה אורן: זה כבוד להיות רתך.

צביקה אורן: רתך היום זה מקצוע מבוקש, ששכרו בצדו.

צביקה אורן: בואו נכשיר אנשים.

צביקה אורן: שמשרד החינוך ייקח על עצמו אחריות לבדוק.

צביקה אורן: עופר, למה אתה מגחך?

עופר רימון: אני לא מגחך, אני מחייך.

עופר רימון: עשינו מאמץ כל כך גדול, ביחד עם התאחדות התעשיינים, על מנת להגדיל את שיעור הטכנאים וההנדסאים ב-2,500, ולכן לא הייתי אומר עכשיו: "עזוב אותך מטכנאים וההנדסאים".

קריאה: זה לא במקום.

צביקה אורן: תסלח לי.

צביקה אורן: אני שמתי לב גם להערות שלך למאיר.

צביקה אורן: אתה יותר מדי מסתכל על הצדדים השליליים.

צביקה אורן: לכולנו פה יש מטרה משותפת.

צביקה אורן: אנחנו לא באנו להתעמת.

צביקה אורן: אני לא נגד טכנאים והנדסאים.

צביקה אורן: צריך טכנאים, הנדסאים ומהנדסים, אבל צריך גם נגרים, רתכים וחשמלאים.

צביקה אורן: זה נושא הדיון.

צביקה אורן: אני לא מתנגד למה שאתם עושים.

צביקה אורן: אני יודע מה עושים בהתאחדות, ואני מאוד גאה על מה שעושים בהתאחדות.

צביקה אורן: אני רק אומר לך, שצריך רתכים ובעלי מקצוע.

נחום חופרי: צריך רתכים טובים בצנרת.

קריאה: רתכים בחלוק לבן.

קריאה: זה הנושא.

נחום חופרי: הגיצים יעופו עליהם.

נחום חופרי: לא נורא.

צביקה אורן: אני לא רוצה גיצים, ואני לא רוצה שיעופו.

צביקה אורן: אני רוצה פה שיתוף פעולה, כדי שכולנו ביחד נעשה מאמץ.

צביקה אורן: הבעיה היא תדמיתית, והיא פשוטה.

צביקה אורן: אני אתן לכם דוגמא למה אני חושב שהיא פשוטה.

צביקה אורן: כאשר אני הייתי צעיר, בשביל שמישהו יודה שהוא טבח הוא היה צריך לקבל מכות רצח.

צביקה אורן: היום יש תוכנית טלוויזיה, והאמא היהודית כבר לא מתביישת להגיד שהבן שלה הוא שף.

צביקה אורן: האם אנחנו לא יכולים לעשות את זה לגבי דברים אחרים?

מוחמד ברכה: שף ולא טבח.

צביקה אורן: אין שום בעיה עם שמות.

מאיר כהן: מחבר ולא רתך.

קריאה: רתך זו מילה טובה ונכונה.

צביקה אורן: לזה יש בעלי מקצוע.

צביקה אורן: לא באתי פה לקטר, אלא לנסות להיות חלק מהמאמץ הקולקטיבי, שאני מקווה שכולנו נעשה פה, בשביל לדאוג לזה שיהיו בעלי מקצוע במדינת ישראל בכמות, באיכות ובמגוון הדרושים.

צביקה אורן: בשביל שזה יקרה, צריכים לעשות שתי פעולות.

צביקה אורן: פעולה אחת: משרד החינוך-ממשלת ישראל צריכה לקחת על עצמה את האחריות לאתר את הצרכים, כמו שהיא יודעת לאתר את הצרכים יפה מאוד בחינוך העיוני, ולהגיד: אני צריכה להכשיר בשנה איקס בעלי מקצוע במגוון הזה והזה, ולדאוג תדמיתית לכך שהאנשים הטובים יגיעו.

צביקה אורן: אגב, אני הרציתי לא מזמן ב-OECD, ואמרתי להם שאחת הסיבות לאופטימיות שלי היא הרמה של היזמים ושל בעלי המקצוע המגיעים היום לתעשייה הנקראת מסורתית.

צביקה אורן: אם אנחנו מצליחים להגיע להישגים שהגענו עד היום, תארו לכם מה יקרה אם נצליח להסית את כל האנשים הטובים, שאמא שלהם אמרה להם להיות עורכי דין, והם יהיו כל חייהם עורכי דין מתוסכלים, למקצועות האלה ולגרום לאמא לרצות שהבן שלה יהיה רתך.

צביקה אורן: זו לא בושה.

אלכס מילר: יש לי שאלה.

אלכס מילר: בזמנו, ניסיתי לקדם רעיון, כך שמפעלים מסוימים, במשותף עם מערכת החינוך, תמ"ת או לשכת התעסוקה, יעשו פרויקט, שבמסגרתו כאשר מפעל צריך 10-20 אנשים במקצוע מסוים, המפעל מתחייב לתת עבודה לכל מי שעובר את הקורס.

אלכס מילר: צריך לדאוג לזה גם בפרסום, כדי שאנשים יידעו.

אלכס מילר: היום כל מי שמתעסק בתחום הטכנולוגי-המקצועי יודע שלא מדובר במשכורות מינימום.

אלכס מילר: מפעלים יודעים לתת משכורות יפות, אבל הציבור לא כל כך יודע על זה.

אלכס מילר: אם יפנו לאותם אנשים שנמצאים ללא עבודה, נמצאים בלשכת התעסוקה ולא מצליחים למצוא את עצמם במסגרת כל הקורסים שנותנים, לא מצליחים למצוא עבודה גם אחרי קורסים שהם עוברים, יכול להיות שכאשר יבוא מפעל מדימונה, קריית שמונה או כל מקום אחר ויגיד: "אני צריך 20 אנשים עם תנאי סף כאלה, ואני מתחייב שכל מי שמסיים יתחיל לעבוד אצלנו, עם כל התנאי", זה יהיה משהו שימשוך.

צביקה אורן: זה מה שאנחנו עושים היום.

צביקה אורן: היום כל בעלי המקצוע מוכשרים בהכשרה פנים מפעלית.

צביקה אורן: אגב, ההצלה שלנו ב-20 שנה האחרונות היתה על ידי העלייה הרוסית.

אלכס מילר: לא רק שלכם, אלא גם של משרד החינוך.

צביקה אורן: זה מה שנתן לנו את המרווח של ה-20 שנה.

צביקה אורן: לצערנו, הם התבגרו כמו כולנו, והסיפור הזה נגמר.

אלכס מילר: אנחנו צופים שתהיה בעיה מאוד גדולה בעשור הקרוב, גם בתחום הרפואה, גם בתחום התעשייה וגם בתחום החינוך.

אלכס מילר: רוב האנשים שהגיעו לכאן, תוך עשור, ייצאו לפנסיה, ואז יהיה פה לא פשוט.

טל לוטן: אני אשלים את דבריו של צביקה אורן.

טל לוטן: נמצא איתנו כאן חיים רוסו, יו"ר ועדת חינוך שלנו.

טל לוטן: אני אספר בקצרה מה ההתאחדות עושה.

טל לוטן: כמובן שאנחנו רואים את החינוך הטכנולוגי כקשת רחבה של מקצועות: מהמקצועות עתירי המידע ועד המגמות של מתכת.

טל לוטן: הכל בעינינו זה חינוך טכנולוגי מקצועי.

טל לוטן: התעשייה צריכה את כל הרמות, כפי שנאמר: הרמות הנמוכות והרמות הגבוהות.

טל לוטן: אני לא אחזור ואומר איפה נמצאת ישראל היום מבחינת החינוך הטכנולוגי, הקיצוץ המאסיבי שהיה לאורך השנים והפגיעה בתעשייה כתוצאה מזה.

טל לוטן: התעשייה הישראלית, כידוע, היא מנוע צמיחה של המשק.

טל לוטן: כבר היום חסרים לנו אלפי עובדים בכל הרמות, ממכונות חשמל, עיבוד שבבים, פלסטיקה, עץ, מסגרות וריתוך.

טל לוטן: אנחנו חוששים, שחסרה לנו העתודה הטכנולוגית למחקר והנדסה.

טל לוטן: אין מספיק תלמידים שלומדים ברמה של 5 יחידות מתמטיקה ופיזיקה במקצועות גבוהים.

טל לוטן: כמו שנאמר, מזלנו שהיתה העלייה מחבר העמים.

טל לוטן: היא הצילה אותנו.

טל לוטן: אם אנחנו לא נגדיל את היקף הלומדים, כמו המגמה שאנחנו פועלים בכיוונה היום עם משרד החינוך ומשרד התמ"ת, אני חוששת שאנחנו נצטרך להעביר את רצפת הייצור לחו"ל.

טל לוטן: זו הסיבה שהתאחדות התעשיינים, בהובלתו של נשיא ההתאחדות הקודם, שרגא בראש, וגם בהובלתו של הנשיא הנוכחי, פועלת אקטיבית להעלאת מספר הבוגרים בחינוך הטכנולוגי והמקצועי, בשיתוף משרד החינוך ומשרד התמ"ת.

טל לוטן: אנחנו עושים את זה כל השנים האחרונות, והמגמה הזו צריכה להמשיך.

טל לוטן: אנחנו חושבים, שנדרשת תוכנית ממשלתית יסודית מקיפה לקידום החינוך הטכנולוגי מקצועי בכל הרבדים, מרתכים ועד תלמידים שלומדים רובוטיקה, בכמות ובאיכות הנדרשת, בהתאם לצרכים העתידיים של המשק.

טל לוטן: צריכים לזהות את הצרכים העתידיים של המשק והתעשייה, ובהתאם לכך להכשיר את היקפי הלומדים.

טל לוטן: ראשית, אנחנו חושבים שצריכים להגדיל את היקפי הלומדים בחינוך הטכנולוגי המקצועי לממוצע של ה-OECD – 46%.

טל לוטן: בנוסף, הגדלה משמעותית של התלמידים בתחום מדעי-טכנולוגי.

טל לוטן: המגמה הזו נעשית, אבל צריך להעצים את המגמה הזו, אם לא להכפיל את היקף הלומדים.

טל לוטן: צריך להתאים את מקצועות הלימוד לצורכי המשק העתידי והנוכחי.

טל לוטן: אנחנו כבר היום עושים את זה בתחום של אלקטרו אופטיקה, אנרגיה, אחזקה, ובשיתוף המעסיקים בתעשייה בונים תוכניות לימודים שהן רלוונטיות לשוק העתידי.

טל לוטן: החכמה היא לא ללמד עכשיו רק לצרכים הנוכחיים, אלא לראות 10-15 שנה קדימה, ובהתאם לכך מערכות החינוך יכוונו לצרכים הנוכחיים והעתידיים.

טל לוטן: בנוסף, נדרשת השקעה מאסיבית בסדנאות מתקדמות.

טל לוטן: חינוך טכנולוגי-מקצועי לא לומדים בהתכתבות.

טל לוטן: צריך ללמוד "הנדז און" בסדנאות מתקדמות.

טל לוטן: הכיוון עכשיו הוא של שתי סדנאות בבאר שבע ובחיפה, בהשקעה של 25,000,000 שקלים לכל מרכז.

טל לוטן: זה הכיוון, וצריך להעצים אותו.

טל לוטן: היעד הוא להגיע לפחות ל-10 מרכזים כאלה.

טל לוטן: אנחנו חושבים, שצריכים לטפל בעתודת כוח האדם.

טל לוטן: העלייה מחבר העמים הצילה גם את תחום החינוך.

טל לוטן: צריך לחשוב, איך עושים את זה ביחד על מנת שיהיו לנו מורים טובים, מדריכים טובים, שילמדו את המקצועות האלה.

טל לוטן: בנוסף, צריך להכשיר את המורים הנוכחיים, כמו שאנחנו עושים היום בשיתוף עם התאחדות התעשיינים.

טל לוטן: אנחנו מכשירים מורים נוכחיים שיהיו אפ דייט לחינוך הטכנולוגי.

טל לוטן: בנוסף, אנחנו מדברים על שינוי תדמית.

טל לוטן: צריך לעשות משהו.

טל לוטן: כולנו ביחד צריכים להירתם לשינוי התדמית ושיווק של החינוך הטכנולוגי המקצועי והתעשייה.

טל לוטן: הדבר האחרון הוא לגבש מדיניות ארוכת טווח לחינוך הטכנולוגי, באמצעות אותה מועצה שדיברנו עליה, בשיתוף כל הגורמים, שתקבע את המדיניות בהתאם לצורכי המשק, שתגדיר כיוונים עתידיים, תוכניות אופרטיביות: לובי וחקיקה, תטפל טיפול מהותי בנושא של המורים, מחקרים ושינוי תדמית.

אלכס מילר: תודה רבה.

אלכס מילר: חה"כ ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אני מצטרף לברכות על קיום הדיון הזה.

מוחמד ברכה: מעבר לזה, אני מברך על הקשת הרחבה שנוכחת בישיבה הזו, שיכולה לייצר דיון רציני ומקיף.

מוחמד ברכה: אני מסכים עם מה שנאמר, שאחת הבעיות העיקריות של החינוך הטכנולוגי המקצועי הוא העניין של הדימוי.

מוחמד ברכה: אני לא יודע, באיזו מידה הקמפיין לקרוב המקצועות האלה אל התלמידים מגיע לכלל הציבור ולכלל התלמידים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: למרבה הצער, חלק גדול מהעבודה לקרוב תלמידים מצטיינים לא נעשית בידי המוסדות הממלכתיים של המדינה אלא דרך חברות שמתעניינות בכוח עבודה מיומן.

מוחמד ברכה: הן באות, מחפשות ומאתרות.

מוחמד ברכה: אני חושב, שהמדינה צריכה לקחת את תפקידה ביתר שאת בעניין הזה.

מוחמד ברכה: אני חושב, שהבעיה העיקרית – וזה גם משתמע מדבריו של נשיא התאחדות התעשיינים, ואני מברך על חלק ניכר מהדברים שהוא אמר – היא החיבור בין לימוד טכנולוגי לבין תעסוקה.

מוחמד ברכה: כמו אותה אמירה שאנחנו אומרים מדי פעם כאשר אנחנו מדברים על הצמיחה במשק המדינה, כאשר באותו זמן אנחנו מדברים על כך שמספר העניים לא ירד.

מוחמד ברכה: פה יש מחסור, אבל יש גם אנשים מובטלים.

מוחמד ברכה: פעם היה דיון בכנסת בנוכחות ראש הממשלה, והוא אמר שהממשלה תקדם תגבור התחבורה הציבורית ותגבור מעונות יום.

מוחמד ברכה: אני חושב, שהגישה צריכה להיות אחרת, אדוני היו"ר: לא איך להביא את העובד לעסק, אלא איך להביא את העסק לעובד.

מוחמד ברכה: הפריסה של מקומות העבודה צריכה לקחת בחשבון גם צרכים כלכליים וגם צרכים חברתיים.

מוחמד ברכה: המדינה צריכה לתת הטבות לפי אזורי עדיפות, גם במקומות בהם יש אבטלה גדולה או אחוז בלתי מועסקים גבוה, כך שמקום העבודה יבוא למקומות האלה.

מוחמד ברכה: אני מדבר בעיקר על הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: בתחום של תעסוקת נשים יש אבטלה איומה בקרב הנשים והצעירות הערביות.

מוחמד ברכה: קרוב ל-68% אינן מועסקות.

מוחמד ברכה: זה דבר מחייב הסתכלות.

מוחמד ברכה: זה דבר המחייב התייחסות.

מוחמד ברכה: אני יודע שאחוז הבנות בבתי ספר טכנולוגיים הוא הנמוך ביותר.

קריאה: שליש.

מוחמד ברכה: זה בהחלט נמוך.

מוחמד ברכה: יש מקום לברך על המאמצים של התעשייה ושל בעלי עניין באיתור ועידוד תלמידים שיבואו ללימוד הטכנולוגי, אבל יש גם מקום לתוכנית ממשלתית שתטפל בעניין הזה בראייה רחבה, כך שהיא תטפל גם במוקדים של אבטלה.

מוחמד ברכה: כולם שמחים שאחוז האבטלה ירד ל-5.3% בישראל, אבל כאשר בודקים רואים שיש שתי מדינות לשני עמים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אצל הערבים אחוז האבטלה קרוב ל-15%.

מוחמד ברכה: זה דבר שהוא בלתי נסבל לחלוטין.

מוחמד ברכה: אני לא יודע אם מישהו יכול לראות בזה ברכה או סיבה שהדבר הזה ימשיך להתקיים.

מוחמד ברכה: המשולש של לימוד טכנולוגי, אבטלה ותעסוקה צריך להיות משולש מאוד משמעותי בקביעת המדיניות.

מוחמד ברכה: אני רוצה להסב את תשומת הלב לנושא של העלמות של כמה מהמקצועות הטכנולוגים.

מוחמד ברכה: נשיא התאחדות התעשיינים דיבר על רתכים.

מוחמד ברכה: אני מדבר גם על הנגרים, גם על המסגרים.

מוחמד ברכה: בחינוך המקצועי הערבי זה מצטמצם למכונאות רכב וחשמלאות רכב.

מוחמד ברכה: במקומות אחרים יש את מקצועות המחשבים, הדרושים לאינטל וכו'.

מוחמד ברכה: אני חושב – וכאן אני מתחבר לדבריו של נשיא התאחדות התעשיינים - שצריך לראות במקצועות האלה מקצועות מכובדים, מקצועות שהמדינה מעוניינת בעידודם.

מוחמד ברכה: מותר לטפל גם בעניין של הפריסה.

מוחמד ברכה: אתה אמרת, אדוני, שאם יביאו לך 20 רתכים בדימונה.

מוחמד ברכה: כנראה, שבדימונה יש תעסוקה מלאה או עומדת על הממוצע הארצי.

מוחמד ברכה: אני חושב, שיש מקום שהתאחדות התעשיינים ומשרד התמ"ת יפנו משאבים לקליטת עובדים מקומות שבהם יש אבטלה.

מוחמד ברכה: כלומר, לקחת את העסק לאנשים ולא את האנשים לעסק.

מוחמד ברכה: ככל שמדובר בנשים - וזה לא עניין מנטאלי, שהנשים הערביות לא עובדות מחוץ ליישוב.

מוחמד ברכה: - נשים לא ייעדו מהבית 10-12 שעות, בגלל המטלות שיש עליהן כאמהות.

מוחמד ברכה: כאשר מביאים את העבודה למקום, אפשר לשלב צרכים חברתיים וצרכים הנחוצים למשק.

אלכס מילר: אצלי בבית זה הפוך.

אלכס מילר: אני צריך להיות בזמן בגלל המטלות.

מוחמד ברכה: אצלי זה אותו דבר, אבל הילדים שלי גדלו.

מוחמד ברכה: כאשר אשתי עשתה את הדוקטורט בכימיה, אני ישבתי בבית וטיפלתי בילדים.

אלכס מילר: גם אנחנו עושים מטלות.

אלכס מילר: הכל מתחלק בסופו של דבר.

אלכס מילר: משרד התמ"ת, בבקשה.

שלום בן משה: אדוני היו"ר, אני מודה לך על הדיון הזה ועל ההזדמנות והיוזמה של השלטון המקומי.

שלום בן משה: אני מבקש לפתוח ולומר, כי המשרד שלנו, כמי שאחראי על התעשייה, המסחר והתעסוקה, אומר שכל הפעילות נעשית כדי שלאנשים יהיה מקצוע.

שלום בן משה: אנחנו מדברים באופן ישיר ואומרים: התפקיד שלנו הוא להכשיר אנשים וללמד אותם על מנת שיהיה להם מקצוע – חינוך והכשרה למקצוע.

שלום בן משה: טכנולוגיה היא אמצעי.

שלום בן משה: השימוש בטכנולוגיה נעשה לפני כך וכך שנים כדי לתת לזה אימאז' מיוחד של תדמית.

שלום בן משה: אנחנו מדברים על לימוד מקצוע.

שלום בן משה: במערכת שלנו, שהיא מערכת משלימה למשרד החינוך ולא מתחרה איתו – והלוואי שזו תהיה התפיסה הכוללת – נותנת הזדמנות לתלמידים, שלא רוצים ללמוד לימודים עיוניים אלא מקצוע, ללכת למסלול של מקצוע.

שלום בן משה: צריך לאפשר להם את הבחירה הזו.

שלום בן משה: היא לא תמיד מתאפשרת, בטח לא כמו שנעשה בעבר.

שלום בן משה: היום שמעתי שהם מתויגים.

שלום בן משה: כלומר, מי שעובר ממשרד החינוך ללימודים בבתי ספר כאלה מתויג.

שלום בן משה: אני מתקומם נגד האמירה הזו.

שלום בן משה: אין לה שום מקום.

שלום בן משה: היא מיותרת, והיא נעשית בכוונת מכוון.

שלום בן משה: אנחנו מסתכלים על ההכשרה באופן הרבה יותר רחב.

מאיר כהן: מי מכוון?

שלום בן משה: כשלא מאפשרים לתלמידים והורים לבחור לעבור לבית ספר בפיקוח שלנו, זה במתכוון.

מאיר כהן: האם אתה מכיר הרבה מקרים בהם הורים רוצים לעבור לבית הספר שלכם ועוצרים אותם?

שלום בן משה: מקרים רבים מאוד.

שלום בן משה: אנחנו יכולים היום לקלוט עוד אלפי תלמידים, והם לא מגיעים.

קריאה: הפתרון הוא להעביר את זה למשרד החינוך.

עופר רימון: אנחנו מסכימים.

אלכס מילר: לפני שאתם מקבלים החלטות להעביר משהו ממקום אחד למקום אחר, קודם תשאלו את השרים שלכם.

שלום בן משה: כאשר מזכירים את אירופה מדברים על מערכת חניכות של חינוך נוער סיסטם, של לימודים בבית הספר והתנסות תוך כדי עבודה במשך שנתיים בתעשייה ולא בביקור כזה או אחר.

שלום בן משה: מאז שנות החמישים אנחנו פועלים על פי חוק ולא בגלל מישהו שהתנדב והוא מחוץ למערכת.

שלום בן משה: המערכת שלנו פועלת בצורה שהיא מסתכלת על הצרכים הכלליים - ויש לנו קשר הדוק מאוד עם התעשייה ועם גורמי המסחר - מתחילים בנוער, אחר כך ממשיכים עם כל מי שמגיע אחרי צבא ורוצה ללמוד מקצוע טכנאי או הנדסי – ויש לנו היום מערכת שמלמדת 23,000 סטודנטים לתעודת הנדסאי או טכנאי ב-24 מגמות שונות.

שלום בן משה: אחר כך, את כל מי שלא הצליח ואין לו מקצוע אנחנו מקבלים כבוגר.

שלום בן משה: אנחנו עושים הכשרה מקצועית למבוגרים.

שלום בן משה: כלומר, אנחנו מטפלים בחצי השני – החצי שמסיבות אלה ואחרות אין לו בגרות.

שלום בן משה: אם אין לו בגרות, אין לו מקצוע.

שלום בן משה: הוא צריך לרכוש מקצוע.

עופר רימון: בחצי אתם מטפלים?

שלום בן משה: אנחנו רוצים לטפל.

שלום בן משה: אנחנו מטפלים בהם אחר כך כמבוגרים.

שלום בן משה: אנחנו בסך הכל 10% מכלל החינוך הטכנולוגי.

שלום בן משה: אנחנו מדברים על כך שהמדינה מטפלת בהם כאשר הם בוגרים שאין להם מקצוע.

שלום בן משה: אני רוצה להדגיש עוד שני דברים.

שלום בן משה: כמו שאמר עופר, יש מהפיכה שנמשכת כמה שנים.

שלום בן משה: מזה שנתיים, חרדים, שמעולם לא באו ללמוד מקצוע, באים ללמוד מקצוע.

שלום בן משה: יש לנו 500 תלמידים שלומדים בבתי ספר בפיקוח שלנו, חלקם בפנימיות.

שלום בן משה: יש לנו גם כ-500 מבוגרים, שבאים ללמוד מקצועות חשמל ומחשבים.

שלום בן משה: אני רוצה לסכם ולומר, שאני ממליץ ומציע שכל גידול שנעשה אצלנו בחינוך מקצועי יירשם במסגרת הסטטיסטיקה של משרד החינוך כגידול כללי.

שלום בן משה: זה לא עסק פרטי שלנו.

שלום בן משה: אם נגדל יותר, סך הכל הכולל יהיה יותר.

שלום בן משה: אני רוצה להזכיר שתי נקודות שאתה הזכרת.

שלום בן משה: לאחרונה, ביחד עם האוצר, העברנו 10,000,000 שקלים מתקציבנו ו-10,000,000 מתקציב משרד האוצר, כדי לעשות ניסיון לגייס מעסיקים, שיקבלו אנשים בוגרים ויכשירו במשך זמן נתון 500 רתכים.

שלום בן משה: עכשיו בעקבות הכניסה של הגז הטבעי, במדינת ישראל אין בעלי מקצוע במגוון רחב מאוד בתחום הגז.

שלום בן משה: היינו צריכים להביא 3 אנשים מקצוע מאיטליה ב-15,000 שקלים, כדי שילמדו אנשים שלנו סוג של ריתוך מיוחד שלא קיים בארץ.

שלום בן משה: אנחנו בשוקת שבורה בתחום הזה.

שלום בן משה: הדבר האחרון: אני מציע שבקמפיין הבא שיעשה משרד החינוך, הוא ישתף אותנו ונכוון לשני כיוונים: האחד לתלמידים עיוניים שילכו למקצועות טכנולוגים גבוהים של 7-10 יחידות.

שלום בן משה: השני, לקרוא לתלמידים שיבואו ללמוד מקצועות חשמל, אלקטרוניקה, ריתוך, נגרות וכו' - מקצועות שאנחנו מומחים בהם.

אלכס מילר: תודה רבה.

אלכס מילר: דן, בבקשה.

דן שורון: אני רוצה להצטרף למה שאמר יו"ר ההתאחדות.

דן שורון: אני חושב, שזה הכיוון.

דן שורון: הכיוון צריך להיות בעלי מקצוע.

דן שורון: אני לא חושב, שאנחנו צריכים להיכנס לוויכוח שבין משרד התמ"ת ומשרד החינוך, שעוסק בהשכלה טכנולוגית, בהעשרה ובכל מיני מקצועות.

דן שורון: אני הזקן של כולכם פה.

יהודית גידלי: הוותיק.

דן שורון: אני רוצה לומר לכם, שהתפוקה של בעלי מקצוע, מתוך בתי הספר המקיפים, לא היתה מי יודע מה בעבר.

דן שורון: זאת אומרת, רובם לא פנו למקצוע.

דן שורון: יושב פה מאיר, שיודע מה זה ילדים שקופים בבתי ספר מקיפים.

דן שורון: אלה ילדים שבמרתף למדו נגרות.

דן שורון: זה לא תמיד הצליח.

מאיר כהן: אצלי זה לא הצליח.

דן שורון: נכון, אנחנו יודעים.

דן שורון: לאחרונה פרסם קרוגמן, כלכלן שכותב בניו יורק טיימס, על Apple.

דן שורון: הוא אמר: תראו חבר'ה המנייה עלתה, סטיב ג'ובס נפטר והיה כל הסיפור של ההצלחה שם.

דן שורון: כמה אנשים עובדים יש ב Apple בארצות הברית?

דן שורון: קרוב ל-50,000 עובדים.

דן שורון: זה מספר גדול.

דן שורון: כמה עובדים יש ל Apple-בסין?

דן שורון: מיליון.

דן שורון: זאת אומרת, Apple מייצאת עבודה לסין.

דן שורון: למה?

דן שורון: משום שבמייל אחד מסדרים שם את כל ההזמנה.

דן שורון: יש שם את כל הקלסתר של אלה שמייצרים ויודעים לקרוא ולכתוב את השרטוטים.

דן שורון: זאת אומרת, שאנחנו מדברים על רקע תעשייתי, שיכול לנצל את הכישרון הלאומי שלנו.

דן שורון: ברגע נתון זה אנחנו מייצאים עבודה למזרח, מחזיקים מרכזי פיתוח בישראל לכל מיני מוצרים על ידי הבוגרים של עופר ואחרים, כדי שיפתחו.

דן שורון: הייצור עובר לחו"ל, ובשלומי יש אבטלה.

דן שורון: זה הסיפור הפשוט.

דן שורון: אנחנו מייצרים אבטלה מצד אחד, ומייצרים ייצוא של עבודה מן הצד השני.

דן שורון: אלה הנתונים הקשים.

דן שורון: ככה אנחנו נראים.

דן שורון: אכן היתה הצלה.

דן שורון: הרוסים עזרו לנו, אבל הם נגמרים.

דן שורון: הם מזדקנים.

דן שורון: אנחנו עומדים לפני משבר חברתי וכלכלי מאוד רציני.

דן שורון: הדיון פה הוא לא דיון אקדמי.

דן שורון: חבר'ה זה רציני מאוד.

דן שורון: לא יהיה מי שיעבוד בארץ.

דן שורון: מה המשימה של החינוך?

דן שורון: מערכת החינוך צריכה להתאים חינוך לכישרונות ולנטיות של התלמידים.

דן שורון: זאת אומרת, אם יש לנו כך וכך ילדים בשנתון, צריך להתאים כמה שיותר סוגי חינוך ולא רק הכשרות ולמידה עיונית.

דן שורון: המטרה היא להכשיר בעלי מקצוע.

דן שורון: בעלי מקצוע מכשירים.

דן שורון: זה לא קטע של עוד מקצוע או עוד 10 שעות.

דן שורון: הנטייה שלנו לבנות תוכניות לימודים על סמך שעות של נושאים, היא נטייה אקדמית.

דן שורון: היא נחמדה מאוד, אבל זה לא הקטע של ייצור בעלי מקצוע.

דן שורון: הנקודה הראשונה שאני רוצה להדגיש - גיוון ההיצע של החינוך בארץ צריך לעלות בצורה דרמטית.

דן שורון: אין לנו מורים ומדריכים ללימוד המקצועות.

דן שורון: אנחנו מנסים ללמד בבתי הספר שהקמנו, אבל אין לנו מורים.

דן שורון: כאשר יש, הם לא בעלי מקצוע מספיק טובים.

דן שורון: המורים האלה לא טובים מספיק.

דן שורון: כאשר אנחנו מסתכלים על בחינות ההסמכה בחו"ל, בגרמניה בעיקר, אנחנו רואים שאנחנו אפילו לא מתקרבים אליהם ביכולות.

דן שורון: יש לנו בעיה עמוקה מאוד, שאליה צריכים להיכנס מחר בבוקר.

דן שורון: אם לא נתחיל, לא נוכל לייצר רתכים, חרטים או אנשי מקצוע אחרים.

דן שורון: עוד סוד אחד: בעלות מקצוע או רכש מקצוע איננו תהליך של למידה.

דן שורון: הוא תהליך של חיברות, של התחברות חברתית של נער או נערה לתוך התעשייה.

דן שורון: אנחנו מכשירים כבר כמה שנים טובות בעלי מקצוע.

דן שורון: כאשר אני מסתכל על אלה שיוצאים מהצבא, אחרי שלמדו אצלנו ועשינו כל מה שיכולנו, אני רואה שהם לא מתכוונים לפנות למקצוע.

דן שורון: הם הולכים לעבוד בפיצה, בביטוח, בסוכנויות, אבל לא במקצוע.

דן שורון: כדי שהם יחזרו למקצוע, אנחנו חייבים לעשות מנגנון שלם – מנגנון חברתי, שכנועי, חימומים וכן הלאה.

נחום חופרי: ושכר.

דן שורון: ושכר, נכון.

דן שורון: גם לימודים.

דן שורון: כאשר מפעל עושה את תהליך החיברות הזה, קורה תהליך יפה מאוד.

דן שורון: לא מדברים רק על הקניית ידע, אלא גם על הקניית יכולות ביצוע.

דן שורון: יכולות ביצוע זה תהליך של אימון.

דן שורון: הצטרפות לתעשייה זה תהליך של חיברות.

דן שורון: אני רוצה לומר, שאין לנו סולם הסמכות מקצועי ראוי לשמו.

דן שורון: זה לא כדאי היום מבחינת פרסטיז'ה, מבחינת תפיסת עולם, מבחינת האמא ששולחת את הילד.

דן שורון: חסרות לנו הסמכות מקצועיות אמיתיות.

דן שורון: אני יודע, שבמשרד התמ"ת התחילו לעבוד על זה.

דן שורון: צריך לעודד אותם לזה.

דן שורון: חבר'ה, אם אנחנו לא נעשה פה שינוי, לא יהיה לנו אוכל.

אלכס מילר: מאיר, בבקשה.

מאיר כהן: חברי דן שורון אמר בעצם הכל.

מאיר כהן: לא בכדי שאלתי את השאלה, עופר.

מאיר כהן: לא בכדי ביקשתי שתנסו להגדיר את החינוך הטכנולוגי.

מאיר כהן: את התשובה מצאתי בשקף של הגברת מהתאחדות התעשיינים.

מאיר כהן: השקף האקלקטי הזה ביטא יותר מכל מה אנחנו רוצים.

מאיר כהן: אני נסעתי לגרמניה כדי לבדוק את החינוך הטכנולוגי בעיר התאומה.

מאיר כהן: אמרתי לעצמי: אולי נלך ללמוד, חוץ מלדשדש בשלג.

מאיר כהן: חזרתי נפעם.

מאיר כהן: לומדים את המקצועות הטכנולוגיים: רתכים וטבחים, בתוך בית הספר, לא מתויגים, עם סדנאות יפות, כאשר הילדים האלה גם ניגשים לבחינות בגרות.

מאיר כהן: השכילו לבנות תעודת בגרות בסדר גמור, מקצועית, שנספרת כשאר תעודות הבגרות.

מאיר כהן: לא באים למנהל בית הספר.

מאיר כהן: ממה נפשנו?

מאיר כהן: כולנו יושבים פה ומדברים על כמה אנחנו צריכים מסגרים ואנשי מקצוע אחרים.

מאיר כהן: תראו לי מנהל בית ספר שיהיה מוכן לוותר על 10% בגרות.

מאיר כהן: יורידו לו את הראש.

מאיר כהן: תראו לי את ראש העיר, שיהיה מוכן להכניס בצורה מאסיבית – כמו שעופר אומר – את תוכנית "הזנק לתעשייה".

מאיר כהן: משרד החינוך אומר בעצמו: "קח את הילדים האלה ושים אותם במסגרת התמ"ת, כי שם הם לא נספרים".

עופר רימון: לא.

מאיר כהן: אתה יכול להגיד עד מחר לא, אבל אני חי את המציאות.

מאיר כהן: אני אתווכח איתך אחרי זה.

עופר רימון: על איזו קדנציה אתה מדבר?

עופר רימון: אנחנו קיבלנו מהשר ומהמנכ"ל הנחיה אחרת.

מאיר כהן: ובכל זאת, בסוף השנה הבאה אתה לא תפרסם כמה ילדים יש במסגרת הפרויקט "הזנק לתעשייה".

מאיר כהן: אתה תפרסם את תוצאות בחינות הבגרות, וזה יפחיד את מנהל בית הספר בפעם הבאה.

עופר רימון: לא.

עופר רימון: אנחנו מדווחים רק על התלמידים שלנו.

מאיר כהן: זה יפחיד את מנהל בית הספר.

מאיר כהן: אתם גורמים לכך.

עופר רימון: אלה התלמידים שאנחנו הכי גאים בהם.

עופר רימון: עזוב את זה שאתה גאה בהם.

נחום חופרי: זה יפחיד את מנהל בית הספר רק אם אתה תפחיד אותו.

מאיר כהן: אני אומר, שזו שרשרת של דברים.

עופר רימון: להפך.

עופר רימון: אנחנו לא רוצים לוותר עליהם, לא מוכנים לוותר עליהם, לא רוצים להעביר אותם לתמ"ת.

מאיר כהן: אמר דן, שהנושא הוא השינוי התרבותי.

מאיר כהן: האמהות לא רוצות לשלוח את הילדים שלהם להיות השוליה של הרתך.

מאיר כהן: תזכרו שילד יכול ללמוד 4 שנים רתכות ומסגרות, אבל הוא גם יכול לעשות קורס של 3 חודשים, כמו שאני עושה עכשיו עם צביקה, במסגרת משרד העבודה, והוא יקבל את אותה התעודה.

מאיר כהן: לכן, משרד החינוך צריך לקבל החלטה אמיצה, שבכל בית ספר צריכה להיבנות סדנה.

מאיר כהן: מנהל בית הספר יבחר: סדנה לריתוך, סדנה לנגרות או כל סדנה אחרת.

גרשון כהן: וזה לא נעשה?

גרשון כהן: בעיר שלך יש שתי מעבדות גדולות לשילוב תלמידים בתעשייה.

מאיר כהן: למה כל פעם שמדברים עם משרד החינוך הוא מתגונן.

מאיר כהן: אתם לא צריכים להתגונן.

גרשון כהן: זה נעשה.

מאיר כהן: יהיה נהדר, אם בבית ספר התיכון הכי טוב אצל חופרי ובבית ספר התיכון הכי טוב אצלי, מנהל בית הספר יידע שהוא מקים – ואתם תעזרו לו – סדנה לריתוך.

גרשון כהן: הקמנו לו את זה בבתי ספר הכי טובים.

מאיר כהן: אני מזמין אותך לעשות את זה בכל מקום בארץ.

מאיר כהן: זה יפתור את הבעיה.

גרשון כהן: בקריית אונו הקמנו מגמת ביו-טכנולוגיה בבית ספר בן צבי.

מאיר כהן: אל תגיד עוד פעם "ביו-טכנולוגיה".

מאיר כהן: אני מדבר על ריתוך, כרסום, חרטות.

גרשון כהן: אצלך הקמנו מגמות עליהן אתה מדבר כרגע.

מאיר כהן: תקים גם אצל חופרי.

אלכס מילר: יש לנו עוד שתי ישיבות היום, ותוכלו להתבטא גם בסוגיות האלה.

אלכס מילר: אני רוצה לסכם את הישיבה.

אלכס מילר: אנחנו מזהים פה כמה בעיות.

אלכס מילר: אכן יש בעיה בסנכרון בין משרד החינוך לבין משרד התמ"ת.

אלכס מילר: הגיע הזמן ליישר קו ולעשות סנכרון בין שני הגופים, במיוחד כאשר מדובר על הנושא של לימודי טכנולוגיה.

אלכס מילר: אנחנו רואים שיש חוסר בלימודי מקצועות, שהשלטון המקומי מזהה בחסרונם.

אלכס מילר: בעניין הזה מי שצריך לטפל הוא גם משרד החינוך וגם משרד התמ"ת.

אלכס מילר: אני חושב, שאתם צריכים לקיים ישיבה מיוחדת, ביחד עם השלטון המקומי, שיכולה לתת מענה ופתרונות, לפחות אסטרטגית, ל-5 שנים קדימה, כדי שתוכלו לבנות תוכנית שמכשירה אנשים למקצועות שהם הכי בעייתיים מבחינת המודעות של הציבור ואותם הצעירים.

אלכס מילר: יש לנו פחות עניין בשיווק ופרסום של מקצועות מחשוב ואלקטרוניקה, שכולם מכירים.

אלכס מילר: צריך להתמקד במקצועות כמו נגרות.

אלכס מילר: שם צריך להתמקד ולתת את התשובה במערכת החינוך.

אלכס מילר: כמו שאמר מאיר, אנחנו מכירים הרבה מדינות בהן תחת קורת גג של מערכת החינוך מלמדים מקצוע של עבודת יד, במסגרת סדנאות אליהן התלמידים יכולים להיחשף.

אלכס מילר: כמובן שהיום במדינת ישראל, עם המצב הכלכלי, צריך לגעת בסוגיה הזו.

אלכס מילר: יכול להיות שאותם אנשים המחפשים מקצוע או עבודה לא כל כך יודעים כמה משלמים במקצועות האלה.

אלכס מילר: השאלה היא האם זה רלוונטי.

אלכס מילר: אם זה רלוונטי והנושא של המשכורות הוא דבר שניתן לצאת איתו לשיווק, אז יכול להיות שגם בעניין זה כדאי לחשוב ולעשות צעד נוסף, ביחד עם לשכת התעסוקה.

אלכס מילר: יש לנו במדינת ישראל המון אנשים שנמצאים עם מקצוע מסוים ולא מצליחים למצוא עבודה.

אלכס מילר: הם יכולים לעשות שינוי.

אלכס מילר: שם צריך להתמקד.

אלכס מילר: לפני שאנחנו מצליחים לשכנע את הצעירים שלנו ללכת וללמוד את אותם מקצועות, כדאי להתמקד בפול של האנשים שנמצאים כרגע ללא עבודה ומסוגלים לעבור קורס כזה או אחר ולעבוד במקצועות האלה ולפרנס את משפחתם.

אלכס מילר: אחרי הפגרה אני רוצה לקיים 2-3 ישיבות.

אלכס מילר: נקיים ישיבה מורחבת בנושא של חינוך מקצועי.

אלכס מילר: נקיים גם ישיבה הקשורה לחינוך ולחיבור עם התעשייה בעניין של אותם המקצועות הנדרשים בתעשייה.

אלכס מילר: אני אבקש מהתאחדות התעשיינים לשלוח לנו מסמך המפרט את אותם המקצועות, שהם מזהים שחסרים היום בשוק.

אלכס מילר: בעבר דיברנו על הנושא של סנכרון בין טכנאים, הנדסאים ואקדמיה.

אלכס מילר: יש פה פער עצום שאינו מנוצל.

אלכס מילר: לאותם אנשים שלומדים שנתיים ורוצים להמשיך ללמוד לתואר ראשון, צריך לבנות תוכנית מסודרת.

אלכס מילר: היום לאותם אנשים שלמדו שנתיים, מכירים בסמסטר אחד מסכן.

אלכס מילר: אני כן חושב שאפשר לסנכרן את זה.

אלכס מילר: צריך לעבוד במשותף.

אלכס מילר: אני רוצה לברך את כל הנוכחים.

אלכס מילר: אני מתנצל שלא הצלחנו לתת לכל האורחים להתבטא כאן.

אלכס מילר: כמו שאם יודעים זו ועדת כנסת, ואנחנו כפופים לזמנים שקבענו.

אלכס מילר: יש היום לו"ז מאוד צפוף.

אלכס מילר: אני מברך את השלטון המקומי על כך שהעלה את הנושא הזה על סדר היום.

אלכס מילר: אני חושב, שנגענו בבעיות הקשות שהשלטון המקומי מתמודד איתן בכל הנוגע לאנשי המקצוע ומקומות עבודה.

אלכס מילר: מבחינתי, נקיים ישיבות נוספות שיוכלו לתת ביטוי לכל אותם אנשים שלא הצלחנו להגיע אליהם מבחינת סדר הדוברים.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.