ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 238, 2012-02-21 13:30

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צהריים טובים לכולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צהריים טובים למגיש ההצעה לדיון מהיר, חבר הכנסת אורי אריאל ולחבר הכנסת חברי היקר שלמה מולה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פותחת את הדיון בנושא צמצום לא מוצדק של מכסות העלייה מאתיופיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האמת היא שכשאמרו לי שאני מחליפה את יושב ראש הוועדה וזה הנושא, חשבתי בהתחלה שזה קצת מדע בדיוני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי בכלל איך מדינת ישראל מעיזה לחשוב על צמצום מכסת עלייה מאיזה שהוא מקום, על אחת כמה וכמה מאתיופיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כידוע לי, הממשלה ביקשה להציג בפני הוועדה את עמדותיה בנושא בעוד שבוע, ולכן אנחנו היום לא נסכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו נדון כדי שהממשלה תדע שהנושא הזה הוא נושא שמאד מאד קרוב לחלק נכבד, לא כולם נמצאים כאן, אבל הרבה מאד חברי כנסת מצטרפים לדיון הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתכוונת שרוחם נמצאת איתנו, וזה מאד מאד חשוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתכבדת להעביר אליך, אדוני מציע הדיון, חבר הכנסת אורי אריאל, את זכות הדיבור.

אורי אריאל: תודה גברתי יושבת הראש.

אורי אריאל: אני אשתדל לקצר.

אורי אריאל: אנחנו מקיימים פה דיונים בוועדה הזאת במקומות אחרים ולצערי הרב יש נסיגה בעת האחרונה.

אורי אריאל: אם כל חטאת זה הסכמה בכלל למכסות, כפי שאת ציינת.

אורי אריאל: אין דבר הזה בעלייה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, זה לא ברור.

אורי אריאל: רק לגבי העלייה הזאת של העדה האתיופית, דווקא העדה הזאת שסובלת אני חושב יותר מכל עדה אחרת בארץ מוצאם, בתנאים קשים מאד.

אורי אריאל: הייתי יחד עם ידידי חבר הכנסת שלמה מולה בוועדה שנשלחה מטעם הכנסת.

אורי אריאל: ראינו את הדברים מקרוב, לפני חצי שנה בערך.

אורי אריאל: ובמקום לזרז את העלייה מאתיופיה, מהגלות הזאת ולסיים אותה, כפי שהממשלה החליטה, הממשלה מוצאת כל פעם תירוץ אחר כדי לדחות את עלייתם של יהודי אתיופיה.

אורי אריאל: והדבר הזה לא יכול להישאר בלי זעקה גדולה ובלי לשנות את ההחלטה הזאת, ואנחנו לא מתכוונים להניח לממשלה.

אורי אריאל: לא רק שהיא צריכה לחזור למה שהיא עצמה קבעה, שזה 200 עולים בחודש, לפי דעתי היא צריכה להעלות את המכסה הזאת הרבה יותר.

אורי אריאל: נקווה שנשמע פה את נציגי הסוכנות על היכולת להתארגן לעלייה, כי יש טענות שונות ומשונות.

אורי אריאל: אלה מסבירים על אלה ואלה מסבירים על אלה.

אורי אריאל: במקום שכל אחד יגיד מה הוא עושה ואיך הוא פותר את הבעיות, אז כל אחד מסביר על השני מה הבעיות.

אורי אריאל: אני רוצה לציין שהפחידו אותנו שנים רבות בעניין הזה - שייצאו היהודים, אז תמיד יבואו עוד מהכפרים וזה יתמלא, ויש מיליונים, פחות ממיליונים לא מדברים במדינת ישראל.

אורי אריאל: לא בא אחד, בסדר?

אורי אריאל: אחד.

אורי אריאל: כל ההפחדות האלה זה מן סוג, אני מחפש את המילה, כדי לא להשתמש במילה בוטה מדי.

אורי אריאל: סוג של שערורייה שאין כדוגמתה, עוד פעם, כדי למנוע את העלייה.

אורי אריאל: עכשיו, הרב הראשי, הרב עמאר ולפניו הרב עובדיה ואחרים, כבר פסקו שהם יהודים.

אורי אריאל: הנושא הזה הוא לא לדיון מבחינתי.

אורי אריאל: אין שום פקיד שיכול פה בעניין הזה לחוות דעתו, אלא בבית שלו, באופן פרטי יעשה מה שהוא רוצה.

אורי אריאל: אנחנו מזמן אחרי זה.

אורי אריאל: לא עכשיו, לא בזמן האחרון, אנחנו מזמן אחרי זה.

אורי אריאל: וישראל, מדינת ישראל שאני רוצה שעושה מעשה אדיר בעלייה ובקליטה בכלל, וגם בקשר לעדה הזאת, צריך לומר את זה.

אורי אריאל: זה לא שהכל רע פה.

אורי אריאל: יש הרבה דברים טובים, אבל מטבע הדברים אנחנו עוסקים בבעיות.

אורי אריאל: והבעיות הן קשות מאד.

אורי אריאל: ביקשה הממשלה, דרך משרד ראש הממשלה, שלא נקיים את הדיון היום כי פלוני לא יכול לבוא ואלמוני לא יכול לבוא, כי יש דברים יותר חשוב.

אורי אריאל: אז אלף, זה מעיד בעצמו על ההתייחסות של הממשלה ושל העוסקים בעניין, לעניין הזה עצמו.

אורי אריאל: אז אני אומר את זה לאלה הרי שכן באו, אז זה תמיד בעיה, אבל עצם זה שזה לא מספיק חשוב אלא יש דברים יותר חשובים, בעיני מעיד על המציאות שבה אנחנו חיים.

אורי אריאל: ב', היות ויש רצון הרי לאכול ענבים ולא לריב עם השומרים, רוצים לגמור את העניין, הסכמנו, הסכמתי שהדיון יתחיל היום ונסיים אותו בשבוע הבא בהשתתפות נציגי משרד ראש הממשלה, שהודיעו שהם לא יכולים לבוא.

אורי אריאל: אני מקווה שאכן בשבוע הבא תתקיים הישיבה, מנסים לתאם אותה פה עכשיו ואני מקווה שנוכל לסיים באיזו שהיא הסכמה בישיבה הבאה, בעוד שבוע.

אורי אריאל: לעתים כשאומרים אבל תגיד, מה זה כל כך חשוב?

אורי אריאל: בסדר.

אורי אריאל: אז סיכמנו שזה ייגמר תוך שנתיים ועכשיו זה קצת יותר.

אורי אריאל: מי שאומר את זה – איננו יודע מה הוא סח.

אורי אריאל: לא מבין על מה מדובר בכלל.

אורי אריאל: מה, יש יהודי אחד, נניח שזו המציאות, רק אחד שסובל באיזה שהוא מקום בעולם, אז אנחנו נגיד לו – לא נורא, תחכה עוד יום?

אורי אריאל: אמרתי, אני לא רוצה להגיד פה את השמות אבל אמרתי לפקיד בכיר מאד ממשרד ראש הממשלה – שעה אחת לא, מה זה יום?

אורי אריאל: מי אתה או מי האנשים שמחליטים שאפשר לחכות?

אורי אריאל: מה זה הדבר הזה?

אורי אריאל: הרי אנחנו יושבים פה ברוך השם במדינת ישראל, יש חשמל, יש מיזוג, יש אוכל, הכל מסודר, ואנחנו מחליטים שהאחים שלנו יכולים לסבול עוד קצת.

אורי אריאל: מה קרה?

אורי אריאל: זה פשוט, עוד פעם, אני לא רוצה ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שערורייה אמיתית.

אורי אריאל: אני לא רוצה להחריף במילים.

אורי אריאל: זאת שערורייה שאין כדוגמתה, ואני מקווה שאנחנו פה בכנסת לא נאפשר אותה ולא ניתן אותה.

אורי אריאל: צריך לעשות כל מאמץ להעלות.

אורי אריאל: אני רוצה לציין, לסיום דבריי, עבודה טובה של כל העוסקים במלאכה ויש כאלה שעוסקים ואם אני שוכח מישהו אז סליחה מראש.

אורי אריאל: יש פה את משרד הפנים שבעבר היו בעיות קצת ואני חושב שאפשר להגיד עכשיו שהעבודה מתקיימת.

אורי אריאל: אולי נשמע אחרי זה איזה דיווח קצר מהם.

אורי אריאל: אנחנו יודעים שלא כל מי שבמחנה קיבל אשרת עלייה, או אשרת כניסה יותר נכון, אם אני רוצה לדייק עכשיו במינוחים.

אורי אריאל: כי נמצאו אלפים, זה לא בודדים, שהם לא יהודים.

אורי אריאל: וזו עבודה טובה של משרד הפנים ששלח את האנשים שלו, בתנאים לא קלים הייתי אומר, אבל עשה את העבודה.

אורי אריאל: אנחנו יודעים מי יהודי, מי מגיע לו לעלות, מי לא מגיע לו לעלות.

אורי אריאל: נצטרך לטפל גם באלה שלא עולים כי הם היו במחנות.

אורי אריאל: זה סיפור נפרד, הוא לא להיום, אבל אנחנו יודעים היום מי עולה ואנחנו יכולים להעלות את כולם ולסגור את המחנה.

אורי אריאל: צריך לזכור, מי כמו אנשי הסוכנות יודע את זה, אם נצליח לחסוך בזמן, מעבר להקלה לאנשים, למשפחות, מעבר לאיחוד המשפחות, מעבר לזה שנחסוך את הרעב ואת הסבל ואת התנאים.

אורי אריאל: היינו שם ביחד בחדר של , 6 נפשות.

אורי אריאל: אין שירותים כמובן, חבל לדבר על חשמל, מים זורמים - מי בכלל מזכיר.

אורי אריאל: זה לא דברים שצריכים להימשך, אבל גם בצד הכספי, הרי אם נצליח לחסוך על ידי העלאה מהירה של העולים שנה, נדמה לי שהעלות, ככה נמסר לי, אבל נציגי הסוכנות פה.

אורי אריאל: עלות החזקת המחנה כרגע, עם כל הדברים של לימוד עברית וכל מה שעושים שם, היא עצמה איזה 2 מיליון דולר לשנה.

אורי אריאל: זה לא ששם נמצאים בחינם ופה זה עולה כסף.

אורי אריאל: אז אולי נועיל דרך השיקול הכלכלי, אם לא מספיק כל השיקולים האחרים והם לפי דעתי כמובן מספיקים, אבל לפחות מהצד הכלכלי, למה לא לחסוך שנה ולהשקיע את זה פה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי אדוני, נציגי הציבור והממשלה נהנים להיות בגונדה והם רואים את זה כמחנה קיץ וטוב להם שם.

אורי אריאל: לא, לא, גברתי יושבת הראש.

אורי אריאל: אני הייתי שם, אני אומר לך באחריות – יותר טוב להיות בארץ ואני לא חושד באף אחד בעניין הזה.

אורי אריאל: בואו, אני לא רוצה עכשיו להטיל רפש באף אחד.

אורי אריאל: יש לנו עניין רציני מאד שאנחנו עוסקים בו הרבה מאד שנים.

אורי אריאל: הזכרתי את משרד הפנים, הסוכנות פה, האחרים, משרד הקליטה, הרבנות, הארגונים הלא פורמאליים, אבל נדמה לי שהם מניעים לא מעט פה.

אורי אריאל: נציג ראש הממשלה.

אורי אריאל: יש פה רבים וטובים שרוצים ועוסקים, אבל אנחנו צריכים להביא את זה לשפת המעשה.

אורי אריאל: הדיבורים זה בסדר גמור, צריך לדון, דנים, אבל בסוף צריכה להיות החלטה.

אורי אריאל: בסוף, אחרי כל הכידרורים האלה, צריך להיות גול, אחרת לא מנצחים, זה סיפור כל השאר.

אורי אריאל: זה יגיד לזה, הוא אמר לזה.

אורי אריאל: אני מבקש שהוועדה, בהמשך למה שהיא כבר קבעה, שהמספר לא ירד מ-200, כמו שהממשלה החליטה, ראש ה- עשה על זה מסיבת עיתונאים, כל העולם ואשתו, הוא הזמין את כולם.

אורי אריאל: אני מודה, הזמינו אותי, אמרתי שאני לא אגיע.

אורי אריאל: שאלו אותי למה לא תגיע, סוף סוף פעלת, הנה עושים, החלטה היסטורית.

אורי אריאל: אמרתי ההחלטה היא אכן חשובה, אני לא מזלזל בה, אבל לפי מיטב ניסיוני אנחנו עוד נדון בה כמה וכמה פעמים לצערי, והלוואי והטעה.

אורי אריאל: אז לא טעיתי אבל זה לא חשוב.

אורי אריאל: חשוב הוא שממשלה תעשה את המינימום וזה מה שהיא החליטה.

אורי אריאל: אני חושב שצריך להגביר את הקצב, לגמור את העלייה הזאת.

אורי אריאל: זה באמת יהיה מעשה היסטורי, נגמרה הגלות, מכאן ואילך סוגרים את המחנה.

אורי אריאל: יש על זה הסכמות, עם נאקוג' ואחרים, אני לא רוצה להיכנס לכל הסוגיות האלה, וכל אחד יהודי, יבוא לשגרירות כמו כל יהודי בכל העולם, יגיד אני לפי חוק השבות מגיע לי לעלות, מאה אחוז, Welcome to Israel, ברוכים הבאים.

אורי אריאל: סיכום, משפט ממש אחרון, אלף, תודה לכל העוסקים במלאכה במשך כל השנים, זה לא התחיל אתמול ולא היום, ועושים עבודה מצוינת.

אורי אריאל: ובכל זאת צריך עוד להשתפר ולגמור, ולעבור לגלויות אחרות, יש מספיק עבודה בכל העולם.

אורי אריאל: תודה גברתי יושבת הראש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה על הדברים המאד חשובים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני שאני מעבירה לשמוע את נציגי המשרדים הממשלתיים, מה יש להם להגיד בנושא הזה, אני מניחה שאי אפשר שלא לשמוע קודם כל את חבר הכנסת שלמה מולה.

שלמה מולה: תודה רבה גברתי, תודה רבה אורי.

שלמה מולה: האמת היא שאני אומר כל הזמן, זה כמו פגישת מחזור קבועה שאנחנו באים לפה וכמעט אפשר לפתוח את הפרוטוקול שהיה, ורק להחליף את התאריך וללכת הביתה.

שלמה מולה: זה פחות או יותר מה שקורה עם העניין הזה.

אורי אריאל: לא, בינתיים עלו כמה יהודים.

שלמה מולה: תיכף.

שלמה מולה: אני מדבר עכשיו על, ולא אמרתי נרשום את מספר העולים שעלו, אני רק אמרתי, הדיונים שאנחנו מקיימים פה עם נציגי המשרדים, משרדי הממשלה וחברי הכנסת, זה בדיוק אותו דבר.

שלמה מולה: תראו, מדינת ישראל עושה טעות חמורה בעיני.

שלמה מולה: אתם יודעים שלא סוד שיש מסתננים שמגיעים דרך סיני.

שלמה מולה: כל יום בין 100 ל-300.

שלמה מולה: בחודש – לפחות 1,000.

שלמה מולה: בשנה – יותר מ-12,000 מגיעים לכאן והמדינה קשה לה להתמודד עם זה.

שלמה מולה: כל מה שאנחנו עוסקים בעצם בסיפור הזה, שאנשים יגיעו אחרי שהם נבדקו, משרדי הממשלה עשו את העבודה המאומצת, הסוכנות מעלה אותם על המטוס, מגיעים לארץ, לקלוט אותם.

שלמה מולה: בשנה, בואו נדבר על 200 לחודש.

שלמה מולה: כמה זה, 2,400?

שלמה מולה: 2,600?

שלמה מולה: 2,500?

שלמה מולה: 2,000?

שלמה מולה: זה המספר.

שלמה מולה: זה ביחס למספר המסתננים, 2,000 מול 12,000 בשנה.

שלמה מולה: זה הסיפור.

שלמה מולה: הרי כולנו הסכמנו בעצם במשא ומתן שהיה, שבין 300 ל-600 ירדנו, אנחנו באנו ואמרנו בואו נעשה באמת את המעשה הנכון, נתכנס כולנו לאותה החלטת ממשלה, נדבר בשפה אחת.

שלמה מולה: רק על דבר אחד לא הסכמנו, אם הממשלה או נציגי הממשלה יפרשו או יתנו פרשנות מוטעית להחלטת הממשלה, אנחנו נמשיך לעשות את הלובי למען העלייה הזאת.

שלמה מולה: אנחנו בדיוק נמצאים במקום הזה.

שלמה מולה: עכשיו, אחרי ההקדמה הזאת אני רוצה לומר שקודם כל מילים טובות ביותר למשרד הפנים.

שלמה מולה: אני חושב אחרי החלטת הממשלה, משרד הפנים והנציגים שלו, אני יודע את זה מקרוב, באמת עשו את עבודת הקודש הזאת.

שלמה מולה: יש היום קרוב ל-4,000, יכול להיות שעמוס יתקן אותי, אנשים שכבר יש להם אישורים ביד באתיופיה.

שלמה מולה: אני גם יודע שהנציגים או היו או שנמצאים עדיין באתיופיה, לבדוק את זכאי חוק השבות, 400-500 הלכו עם הרשימות.

שלמה מולה: זאת אומרת משרד הפנים, מכל המשרדים, שעמד על פי החלטת ממשלה.

שלמה מולה: משרד החוץ לא עמד בהחלטת הממשלה ככתובה, כלשונה.

שלמה מולה: היה צריך להסדיר את מעמד הסוכנות, זה לקח הרבה זמן.

שלמה מולה: בסופו של דבר הנאקוג' שהיו צריכים לעזוב בצורה פורמאלית, נאקוג' עדיין פורמאלית לא עזבו.

שלמה מולה: האמנם העבירו את האחריות לסוכנות?

שלמה מולה: הפורמאליות הזאת, חילופי אגרת בין ממשלת אתיופיה לממשלת ישראל, האגרות, דרך אגב הולכים, אנחנו הגענו ברגל דרך סודן בדרך קצרה.

שלמה מולה: זה לקח לנו כמה חודשים.

שלמה מולה: האיגרת הזאת היא כבר מאוקטובר, עד היום היא מסתובבת.

שלמה מולה: מה הבעיה?

שלמה מולה: אני לא מבין, לא יודע למה.

שלמה מולה: האיגרת הזאת לא נחתמה עד היום, לכן פורמאלית הנקאוג' לא עזבו את המעמד, לא פורמאלית, לא עזבו את גונדר למשל, אפשר להגיד.

שלמה מולה: נכון שפורמאלית הסוכנות היהודית התארגנה, הסוכנות התארגנה, אפשר היה לתת יותר, אבל במה שהיא נותנת לפחות התארגנה.

שלמה מולה: אשר עושה עבודה מצוינת באתיופיה, והשליחים שגם כאן.

שלמה מולה: ואני חושב שכאן בעצם, מכאן אנחנו חוזרים למספרים.

שלמה מולה: אני רוצה להגיד גברתי יושבת הראש, אומרים לנו, הפרשנות שנותנים גם בוועדה בראשות חיים, של מנכ"ל האוצר שהוקמה ---

אורי אריאל: חיים שני.

שלמה מולה: כן.

שלמה מולה: היו צריכים לסיים את עבודתם בפרק זמן קצוב מסוים.

שלמה מולה: נדמה לי קיבלנו את ההחלטות שלהם כמעט חצי שנה, אם לא תשעה חודשים אחרי.

שלמה מולה: זאת אומרת הממשלה מקבלת החלטה, היא לא עומדת ביעדים ובתאריכים שהיא קובעת.

שלמה מולה: למה?

שלמה מולה: עכשיו, נניח קבעתם גם את התאריכים, אבל יש החלטות שהתקבלו.

שלמה מולה: אנחנו חולקים על החלטות של ועדת שני, בעיקר על הפרשנות של חלק של המשפט שנכתב שם, אם יש צורך חיוני להוריד את המספרים.

שלמה מולה: אנחנו מתווכחים על המספר הזה.

שלמה מולה: ועכשיו, אני רוצה מראש לבוא ולהגיד, אני לא חושב שיש מישהו כאן בבית הזה, בא ואומר בוא נפתח מרכז קליטה.

שלמה מולה: אנחנו לא נמצאים בקטע הזה שבאים ואומרים בואו נפתח מרכז קליטה.

שלמה מולה: הויכוח שלנו הוא בעצם היום על המספרים.

שלמה מולה: נכון לעכשיו גברתי יושבת הראש, יש כמעט נדמה לי 5,600 מיטות במרכזי הקליטה, בכל מרכזי הקליטה.

שלמה מולה: יש כ-1,200 מיטות ריקות נכון להיום בבוקר.

שלמה מולה: 1,200 מיטות ריקות נכון להיום בבוקר.

שלמה מולה: יש 365 בתי אב שרכשו דירות, שהם 1,578 נפשות, מתוכם כ-1,269 אמורים לעזוב עד אוגוסט, שהם 287 בתי אב.

שלמה מולה: היתר, לדעתי משהו בסביבות 400 נפשות, 249 סליחה, 250 אמורים לעזוב.

שלמה מולה: בסך הכל, אם אני מתכלל את כל המספרים, יש היום 2,778 מיטות למשך מהיום עד סוף השנה.

שלמה מולה: אז מה הבעיה לבוא ולהגיד אנחנו נוכל להביא 200 לחודש.

שלמה מולה: בינתיים הרי משרד הקליטה גם יהיה מתוקצב למשכנתאות לשנת 2013.

שלמה מולה: אם תהיינה מצוקת מיטות, אפשר לבוא להתדיין איתנו, להוריד את המספרים ל-110, אבל בינתיים למה לעצור?

שלמה מולה: למה?

שלמה מולה: אני חושב שזה גם 1,200 מיטות ריקות שהם אולי נמצאים.

שלמה מולה: זה בזבוז כספי הציבור.

שלמה מולה: למה?

שלמה מולה: זאת אומרת תראי, עמוס היה באתיופיה, חביב היה באתיופיה יחד איתי.

שלמה מולה: יהודה היה באתיופיה, אללי לא צריך להגיד מאיפה הוא בא.

שלמה מולה: תראו, כולנו היינו באתיופיה, אורי היה באתיופיה.

שלמה מולה: אנחנו יודעים בדיוק באיזה תנאים אנשים נמצאים.

שלמה מולה: לכן אם יש 1,200 מיטות ריקות עכשיו, יתפנו עוד 1,278 מיטות בהמשך השנה, מה הבעיה לקחת ולהביא את האנשים האלה?

שלמה מולה: למה?

שלמה מולה: למה?

שלמה מולה: למה לתת פרשנות, איזה צורך חיוני עכשיו יש כי אין מקום?

שלמה מולה: עכשיו, אני רוצה להגיד עוד דבר נוסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ממתי בגלל שאין מקום אנחנו לא מקבלים?

שלמה מולה: תראי, את יודעת מה, נגיד קיבלתי את ההחלטה ויש מקום, אבל אני ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אין מקום?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולמה צריך ---

אורי אריאל: למען הסר ספק, אם חסר מקום – צריך לפתוח עוד מרכז קליטה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, ומה זה הדבר הזה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה, להם צריך מקום ו---

שלמה מולה: בסדר, אני רוצה להיות בן אדם ריאלי, אני חי את המציאות.

שלמה מולה: אני הייתי מוכן להיות אפילו גם פרגמאטי וגם באמת, אני רוצה שאנחנו נגיע, נתכנס לעמק השווה שכולנו יכולים לחיות איתו.

שלמה מולה: אורי, ידידי הטוב, אני הייתי רוצה לראות את כולם מחר בבוקר, אבל אני חי בתוך עמי ולכן קשה לי לפנטז.

שלמה מולה: לכן אני רוצה לסיים ולהגיד, גברתי יושבת הראש, זה נכון, יש מימים ימימה כבר, יותר מ-20 שנה אנחנו עוסקים בעלייה הזאת.

שלמה מולה: הויכוח הזה הוא ויכוח קיים.

שלמה מולה: מי זכאי עלייה, לא זכאי עלייה וכן הלאה.

שלמה מולה: עכשיו תראו, אני רק אמרתי את זה גם בשיחה אישית שהייתה לי עם אודי פרבר.

שלמה מולה: אני רוצה להגיד לכם, מי שחושב שאנחנו נמנה במספר הזה את המיטות, את זכאי חוק השבות שגם כן, בלי קשר אם הם צריכים לבוא לארץ, בנוסף למספרים הקיימים, אנחנו לא נקבל את הדבר הזה.

שלמה מולה: זאת אומרת, זכאי חוק השבות, מצידי תפתחו להם מסגרת קליטה, תפתחו להם עוד לא יודע מה תתנו להם, אין לי.

שלמה מולה: זאת אומרת אנחנו עומדים על כך, ב-2,778 מיטות אנחנו רוצים את העלייה הזאת של החלטת הממשלה מאוקטובר 2010 ולזכאי חוק השבות תמצאו פיתרון אחר, אם כי זכאי חוק השבות לא יכול להתעכב אפילו שעה באתיופיה.

שלמה מולה: שעה הוא לא יכול להתעכב.

שלמה מולה: אז אני מציע שאנחנו ננסה למצוא את הפתרון ההולם, שכולנו יכולים להיות שבעי רצון.

שלמה מולה: רבותי, אנחנו רוצים לסיים, אני רוצה להגיד, אנחנו רוצים לסיים את הפרק הזה של העלייה מאתיופיה.

שלמה מולה: אנחנו רוצים.

שלמה מולה: אני רוצה.

שלמה מולה: אני לא רוצה לעשות Advocate.

שלמה מולה: אני רוצה לעשות, לסנגר על הקליטה בארץ.

שלמה מולה: אני רוצה.

שלמה מולה: עכשיו, לפני כמה שנים אמרו לנו אל תתנו תשובות שליליות לאנשים.

שלמה מולה: אני הזהרתי ואמרתי – תתנו תשובות שליליות.

שלמה מולה: מי שיקבל תשובה שלילית ימצא את פתרונו באתיופיה.

שלמה מולה: סוף סוף נותנים, זה בסדר גמור.

שלמה מולה: יש אלפים שקיבלו תשובות שליליות.

שלמה מולה: הם לא צריכים להיות מטופלים אצלנו.

שלמה מולה: הנה, נעמי בלומנטל מגיעה, יושבת ראש ועדת ראש ועדת העלייה והקליטה לשנים רבות, שהייתה ידידה שלנו גם כן.

שלמה מולה: נעמי, את יכולה להיכנס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נעמי, בואי שבי לידינו.

שלמה מולה: האמת זה נכון.

שלמה מולה: דרך אגב נעמי, לא השתנו הדברים מאז שאת-.

שלמה מולה: אז אני רוצה לסכם ולהגיד שאנחנו חייבים למצוא פתרון, להתכנס כולנו ביחד ואפשר לחזור לאותו מספר שנקב ידידי הטוב אורי אריאל.

שלמה מולה: אפשר תמיד הרי לקבל החלטה בספטמבר או אוקטובר, לבוא ולהגיד אין מיטות, אנחנו לא רוצים.

שלמה מולה: תשתפו איתנו פעולה.

שלמה מולה: אני אומר לך, נציגת האוצר, רבקה, אנחנו נהיה שותפים לכל החלטה שאתם תבואו ותגידו לנו - אנחנו במצוקה.

שלמה מולה: אבל תנו כרגע להמשיך להביא.

שלמה מולה: יש מקומות.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: אני יודע שאני הארכתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אתה מדבר מדם ליבך, בגלל זה הארכת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני האמת שומעת, בגלל שאני מנהלת את הוועדה הזאת ומחליפה כרגע את יושב הראש דני דנון, האמת היא שזה קצת מוזר לי לדבר על דיני נפשות, על חיי יהודים שממתינים אי שם, ולדבר על מספר מיטות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כאילו אולי אפשר להשתמש במה שראש ממשלה, יש דבר כזה שהוא אומר – יתנו יקבלו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אפשר לשנות את זה – יהיו מיטות – יעלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יהיו מיטות – לא יעלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יודעת, זה קצת מוזר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת לעבור למנהל אגף מרשם ומעמד, מנהל רשות האוכלוסין, עמוס ארבל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת אבל להיות מאד תכליתי.

עמוס ארבל: לגמרי.

עמוס ארבל: גברתי יושבת הראש, אנחנו על פי החלטת הממשלה ב-31 בדצמבר 2011, סיימנו את הבדיקה שנדרשנו לעשות באתיופיה, בארץ, בכל יתר המקומות וכל הפוטנציאל שמצורף להחלטת הממשלה נבדק.

עמוס ארבל: בגדול זה בסביבות 8,000 נפשות שנבדקו, אושרו כ-6,000 איש לעלייה.

עמוס ארבל: זאת אומרת שהמספרים יהיו עגולים.

עמוס ארבל: כ-2,000 איש סורבו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה אי אפשר, אני מצטערת, אני חייבת להגיד לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מדברים על בני אדם ואנחנו רוצים לעגל מספרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נראה לי, לא סתם כאילו הערה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא אחד יותר אחד פחות.

עמוס ארבל: לא, לא, את צודקת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בני אדם.

עמוס ארבל: הרשימות שלי הן למספרים, את רוצה לרשום מספר – בבקשה: 5,927 אושרו, 1,857 סורבו.

עמוס ארבל: אז יותר קל לזכור 2,000 ו-6,000.

אורי אריאל: כמה ממתינים עוד שם?

עמוס ארבל: אני אומר אושרו וסורבו, זו תחילתה של העבודה וזה עד סוף דצמבר סיימנו את כל התהליך.

עמוס ארבל: כל השמות, כל התשובות הועברו לסוכנות היהודית בתהליך הקבוע שאנחנו עובדים איתם, גם לגבי המאושרים וגם לגבי המסורבים.

עמוס ארבל: מתוך מה שאני יודע, עלו כמחצית מתוך ה-6,000, כ-3,000 איש מתוך כ-3,000 מתוך 6,000, כ-50% עלו.

עמוס ארבל: יהודה יוכל לפרט קצת יותר במספרים קצת יותר מדויקים.

עמוס ארבל: ויתר האנשים, כ-3,000 שאושרו – עדיין נמצאים באתיופיה על מנת לעלות על פי הסדר, על פי הקצאות או על פי מה שסוכם.

עמוס ארבל: אנחנו לא עוסקים באקט של העלייה, אנחנו עושים באקט של הזכאות, באישור העלייה ולאחר מכן הכובע, או התהליך מתבצע על ידי אנשים אחרים.

עמוס ארבל: המספרים האלה אינם כוללים את זכאי חוק השבות.

עמוס ארבל: נכון לרגע זה נמצאים שלושה שליחים, שלושה עובדים של רשות האוכלוסין בשליחות קצרה של כחודש.

עמוס ארבל: הם כבר משבוע שעבר שם, בשיתוף, שוב, עם הסוכנות, ואני מציין את זה כל הזמן.

עמוס ארבל: שיתוף הפעולה הוא מאד טוב עם הסוכנות היהודית, שם ופה.

עמוס ארבל: והם אמורים לבדוק עוד כ-400 נפשות, שמרביתם זכאי חוק השבות, שהצטברו אלינו במהלך 2011 כי שמנו אותם קצת בצד, כי התעסקנו יותר בהחלטת הממשלה ועוד כל מיני תיקים או בקשות נוספות, משפחות נוספות, של בירורים ועוד כל מיני תהליכים משלימים להחלטת הממשלה.

עמוס ארבל: מבחינתנו זכאי חוק שבות הוא ברגע שמסתיימת הבדיקה לגביו ויש אישור, אמר את זה חבר הכנסת מולה, שעה אחרי זה הוא יכול לעלות על המטוס מבחינתנו.

עמוס ארבל: אין לגביו שום הליך אחר, כפי שאנחנו נוהגים לגבי כל יתר המדינות, או בטיסה מרוכזת, או בבודדים, או כפי שהסוכנות מוצאת לנכון לעשות.

עמוס ארבל: מבחינתנו, ברגע שהוא נוחת בשדה התעופה הוא מקבל מעמד עולה כמו כל יתר העולם.

עמוס ארבל: אנחנו, כששליחים יחזרו משם, נראה שאין שלנו יותר מה לעשות באתיופיה, בהיבט של טיפול בהחלטת הממשלה הנוכחית ובהתאם לכך אנחנו סיימנו את תפקידנו.

עמוס ארבל: אני ברשותך הייתי רוצה להעלות פה שתי סוגיות שהן חשובות ומשמעותיות.

עמוס ארבל: בהחלטת הממשלה בסעיף 3 צוין שאכן זו הפעילות וזו הרשימה והיא תסתיים ולא תהיינה רשימות נוספות, ולא תתבצע שום פעילות מרוכזת אחרת לגבי אתיופיה.

עמוס ארבל: ולא כך הדברים הם לאחרונה, לצערי הרב, ויש רשימות שמתחילות להתגלגל בשטח.

עמוס ארבל: אני לא יודע מי יוזם אותן, אני לא שוטר, אני לא ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שמה זה, חוק שבות או מה?

עמוס ארבל: לא, לא, לא, רשימות אחרות מכל מיני, שמתחילות גם להגיע אלינו ואנחנו לא בודקים אותן מן הסתם, כי אנחנו מצווים על פי החלטת הממשלה לא לבדוק שום רשימה אחרת, שהיא לא בפוטנציאל של החלטה.

עמוס ארבל: והעניין הזה עושה לא טוב בתחושות הטובות שלנו, של לעשות כל מאמץ לאומי להעלות את הקבוצה הזו.

עמוס ארבל: ברגע שמתחילות להיות רשימות אחרות אז זה מוריד אוויר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם הם כן יהודים, אז מה אתה עושה?

עמוס ארבל: סליחה, ומוריד אוויר ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם הם כן יהודים, אז מה אתה עושה עם זה?

עמוס ארבל: לא, לא, לא יהודים, לא יהודים.

עמוס ארבל: אני מדבר על רשימות חדשות, נוספות, של ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מה, אתם כבר יודעים בכל אתיופיה מי הוא זכאי חוק השבות ומי ---

עמוס ארבל: לא.

עמוס ארבל: אני יודע לבדוק זכאי שבות.

עמוס ארבל: בשביל לבדוק זכאות שבות אני שואל מי האבא, מי האמא, יש חוקים.

עמוס ארבל: עד נכד, עד גיל מסוים, לא נעשה עכשיו שיעורים.

שלמה מולה: עמוס, קיבלת רשימה כזאת?

עמוס ארבל: אני קיבלתי גם רשימה כזאת של מעל 1,000 איש.

שלמה מולה: אתה יכול להעביר לנו?

עמוס ארבל: אני יכול להעביר אותה, זה לא משנה.

שלמה מולה: אתה יכול להגיד מאיפה זה בא?

עמוס ארבל: היא הגיעה אלי דרך לשכת שר הפנים.

עמוס ארבל: היא לא סודית, היא לא.

עמוס ארבל: אני לא עוסק עכשיו בפוליטיקה, אני עוסק בצד מקצועי לגמרי, ובצד של אם אנחנו מצווים לקיים את החלטת הממשלה כלשונה, וכולנו מצווים, כי היא החלטת ממשלה וזה בסדר גמור.

עמוס ארבל: אוקי, אני חושב שכל רשימה כזו עושה נזק ---

שלמה מולה: גברתי, אני רוצה להגיד ---

עמוס ארבל: היא עושה נזק להחלטה הזו, ולא משנה מי מכין אותה ולא משנה מי רושם אותה.

שלמה מולה: אני רוצה להגיד גם לפרוטוקול ----

עמוס ארבל: אני מצווה, אני כפקיד ממשלתי ---

שלמה מולה: רק רגע, שנייה, אנחנו התחייבנו.

שלמה מולה: אני אומר לפחות בשמי, אנחנו התחייבנו לא לעשות שום דבר נוסף, עלייה מאורגנת או רשימה מאורגנת כל שהיא.

שלמה מולה: אני מסתכל גם על ג'ו, גם על אברהם, וכולנו התחייבנו.

שלמה מולה: הדבר היחיד שכן אנחנו ביקשנו, ששר הפנים יפעיל את סמכותו, אם יש עניין של איחוד משפחות בלבד, אין ותו לא, אין, לא יכולה להיות רשימה מאורגנת.

שלמה מולה: עכשיו אני רוצה לבוא ולהגיד, דווקא בגלל זה, ואני אומר לך כדי שהסוכנות תסיים את פעולתה והאנשים האלה יבואו, נסגור את העניין.

עמוס ארבל: נקודה נוספת ברשותך גברתי, זה לגבי, אנחנו, אמרתי, עוד שבועיים-שלושה מחזירים את החברה' שלנו משם, וזכאי שבות יש עוד באתיופיה, ואנחנו לא נסיים לבדוק אותם עכשיו.

עמוס ארבל: אנחנו מניחים שעם השנים כל הזמן יצוצו זכאי שבות ובקשות לעלייה לחוק השבות, ושם צריך למסד את התהליך, באחריות הסוכנות היהודית באתיופיה, כמו כל יתר מדינות העולם.

עמוס ארבל: וברגע שתהיה נציגות קבועה, שהם יבדקו זכאות, יאשרו עלייה דרך הקונסוליה הישראלית, אז ייסתם החור הזה, או ייסתם הצינור הזה של כל מיני בקשות אחרות.

עמוס ארבל: אתה זכאי שבות, ראשי לבוא ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ויש תהליך כזה של הסוכנות?

עמוס ארבל: היום לא קיים כזה הליך, צריך לבנות אותו ביחד.

עמוס ארבל: אני מעלה אותו כאן כמשהו שצריך לבנות אותו ומהר, כדי להוביל את זכאי השבות לאותו נציג, כי מחר בבוקר זכאי שבות יהיו באתיופיה, אין מי שיבדוק אותם, אין מי שיטפל בהם ושוב נתחיל לשאול את עצמנו שאלות למה זכאי שבות לא עולים מאתיופיה.

עמוס ארבל: תודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוקי, אני מאד מודה לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פה שמעתי מחבר הכנסת שלמה מולה שעשיתם עבודה יוצאת מן הכלל, דרך אגב, הוא מאד מפרגן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה את נציגת האוצר, ממש בקיצור, כי בדרך כלל אתם אומרים רק משפט אחד – אין כסף וזהו, כך שזה יכול להיות נורא ---

שלמה מולה: אבל היא יכולה להרחיב קצת.

רבקה לויפר: אפשר לסכם את זה בזה, אבל אני אגיד קצת יותר מזה.

רבקה לויפר: אני לא יודעת איך כל הסיפור הזה כל פעם מתגלגל, כאילו האוצר, יושב איזה פקיד באוצר עם האצבע על השלטר.

רבקה לויפר: יש החלטת ממשלה, החלטת הממשלה נתנה מנדט לוועדת שני לקבל איזה שהן החלטות או מסקנות.

רבקה לויפר: המסקנות הוצגו לממשלה וקיבלו את ברכתה.

רבקה לויפר: עכשיו, אני רק ---

שלמה מולה: לא, נדמה לי שהחלטת ועדת שני לא באה להחלטת ממשלה.

שלמה מולה: היא לא קיבלה תוקף של החלטת ממשלה.

רבקה לויפר: היא הוצגה לקבינט השרים.

שלמה מולה: אז עשיתם את זה בסתר, בלי שידענו.

אורי אריאל: לא, היא הוצגה, אבל לא קיבלה החלטה.

רבקה לויפר: היא הוצגה והוצגה גם בוועדת שרים.

חביב קצב: בוועדת שרים לענייני כלכלה.

רבקה לויפר: קיבלה החלטת קבינט כלכלי חברתי.

חביב קצב: היא גם הוצגה בפני ה ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, חביב, אתה עוד מעט מקבל זכות דיבור.

רבקה לויפר: כן, נכון, חביב מוסיף היא גם הוצגה בוועדת התיאום של הממשלה עם הסוכנות.

רבקה לויפר: אז קודם כל זה התוקף.

שלמה מולה: דרך אגב, למה אנשי הסוכנות לא הוזמנו לוועדה הזאת?

רבקה לויפר: לוועדת שני?

רבקה לויפר: אני אסביר בקצרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם היו באתיופיה.

רבקה לויפר: הוועדה עצמה קיבלה בעצם מנדט על ידי הממשלה, ,לדון בקצב העלייה וגם נקבע כמה קצב העלייה יהיה, בין 110 ל-170.

רבקה לויפר: זאת הייתה כל ההחלטה בנוגע למספר.

רבקה לויפר: עכשיו, עיקר העבודה של הוועדה הסתכם בהגדלה של המשכנתאות, בפתיחה של מסלול שכירות, בהמון המון פתרונות, כדי לקלוט יותר טוב את האוכלוסייה, וזאת הייתה העבודה.

רבקה לויפר: שוב, הוועדה הייתה בראשות מנכ"ל האוצר, אבל אנשי המקצוע הרלבנטיים הם אלה שהיו שם והם אלה שגם נתנו את הטון ואת הנתונים.

רבקה לויפר: לכן אני לא מבינה למה כל פעם חוזרים ואומרים ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגלל שהכוונות שלכם הן טובות, אבל את יודעת, זה עניין של יעילות וזמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת אין ספק שאתם רוצים לקלוט אותם פה טוב, אבל השאלה כמה זמן לוקח לכם כדי להגיע לזה.

אורי אריאל: רבקה, רק משפט אחד אם תוכלי להתייחס.

אורי אריאל: האוצר הוא לא השעיר לעזאזל ולא זה הסיפור, הדיון הוא דיון.

אורי אריאל: למה מזכירים אתכם?

אורי אריאל: כי בכירים מאד, מאד, מאד בלשכת ראש הממשלה, אומרים שהבעיה היא תקציבית בשני מישורים.

אורי אריאל: אחד, אין מספיק מיטות.

אורי אריאל: כדי לפתוח עוד מרכז קליטה צריך כ-6 מיליון, אל תתפסו אותי בסכומים כי זה לא משנה אם זה 6 מיליון או 7 מיליון, ומי שמתנגד לזה זה האוצר.

אורי אריאל: זה ציטוט.

אורי אריאל: אני לא נותן לו ציון, זה הציטוט.

אורי אריאל: והדבר השני שאומרים, בכלל לא צריך להגביר את הקצב, כי המשמעויות בעיקר במשכנתאות ודברים אחרים, הם כאלה שהאוצר לא מוכן לשמוע על זה.

אורי אריאל: אני לא רוצה להגיד מילים יותר חריפות שמצטטים בשמכם.

אורי אריאל: לא בדקתי ולא צריך להחריף.

אורי אריאל: לכן זה מוטל במידה רבה לא רק, בסוף יש החלטות מנהיגותיות.

אורי אריאל: אני שמעתי איך התקבלה ההחלטה על הגדר במצרים.

אורי אריאל: אמרו זה ככה, זה ככה.

אורי אריאל: הוא שאל כמה זה עולה, אמרו לו 1-2 מיליארד, אמר אז זה מאושר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר הכנסת אורי אריאל, אנחנו חייבים לסיים כי מתחילה ועדה נוספת בוועדת הקליטה, ואסור לקיים שתי ועדות באותו זמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סתם, חוקי כנסת, תלמדו.

אורי אריאל: אני מאשר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אני מבקשת, אני מבינה שיש לך הרבה מה להגיד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה את השאלה התמימה שלך שלמה האוצר אשם, אבל את יכולה לקבוע איתי פגישה, אני אסביר.

רבקה לויפר: אני לא שאלתי למה האוצר אשם.

רבקה לויפר: מדובר כאן על החלטת ממשלה, זה העניין.

אורי אריאל: בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוקי, ואתם חלק מהממשלה.

שלמה מולה: נכון.

שלמה מולה: רבקה, הבעיה שלנו בפרשנות שאתם נותנים.

שלמה מולה: יש לנו בעיה.

שלמה מולה: אני אומר לך עוד פעם, יש 2,700 מיטות ריקות עד אוגוסט.

שלמה מולה: אתם באים ואומרים – אם יהיה צורך חיוני אנחנו נוריד את המספרים.

שלמה מולה: רבותי, מה הסיפור פה?

רבקה לויפר: לא, פה יש מחלוקת על הנתונים.

חביב קצב: אין.

שלמה מולה: מה זה אין, חביב?

שלמה מולה: יש 1,200, בוא נתחיל בזה.

חביב קצב: אין 1,200.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שנייה רגע, אני מבקשת חביב, תגיד באמת מה יש לנו.

שלמה מולה: מה אין 1,200?

חביב קצב: שלמה, אין 1,200.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה יש לנו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בוא תגיד מה יש לנו.

חביב קצב: אתה יודע בדיוק שאת הנתונים בדיוק שאני אומר לה מילה אתה יודע את זה.

חביב קצב: אין 1,200.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז כמה יש?

שלמה מולה: יש.

חביב קצב: סליחה, זה לא נעים.

שלמה מולה: אני עומד דרך אגב על כל מספר שאמרתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה יש?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואתה צריך להיות מאד קצר.

חביב קצב: סליחה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחריך ידבר יהודה שרף ואחריו אף אחד לא מדבר, למרות שכולם רוצים לדבר, אני מצטערת, אני לא יכולה לתת לך בגלל שאנחנו חייבים פשוט לסיים.

אברהם נגוסה: לפחות שאחד ידבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין ספק שאתה בעד שאנחנו נביא את כולם מהר.

אברהם נגוסה: לא, הבעיה כי זה רק הממסד מדבר ואנחנו שומעים והולכים.

אברהם נגוסה: אנחנו גם רוצים להגיב לכמה דברים שנאמרו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל בשביל זה נבחרו, מה לעשות?

אברהם נגוסה: לפחות אחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, תן לי רגע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אברהם, תגיד.

אברהם נגוסה: עכשיו אני אגיד?

אברהם נגוסה: אני עמדתי להגיד אחרי קצב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, לא, אתה קודם תגיד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה רואה, אני אפילו מכבדת אותך יותר מהממסד.

אברהם נגוסה: תודה, תודה.

אברהם נגוסה: אני קודם כל מברך את חברי הכנסת שמתמידים בנושא הזה.

אברהם נגוסה: באמת יישר כוח.

אברהם נגוסה: הממסד זה כמו ממסד, זה כל הזמן הם יבואו עם תירוצים חדשים.

אברהם נגוסה: שנים סיפרו לנו שהאנשים האלה לא שייכים ולא זכאים ולא מגיע להם לעלות.

אברהם נגוסה: אבל ברגע שהם נבדקים – הנה, הם זכאים.

אברהם נגוסה: כשהם מקבלים גם את הזכאות – לא רוצים להביא אותם.

אברהם נגוסה: אז הפרצוף האמיתי של הממסד, אנחנו רואים אותו שכל השנים היו מסתתרים בלא יהודים ולא זכאים.

אברהם נגוסה: אבל כשהם זכאים – אנחנו ראינו.

אברהם נגוסה: זה תקציב, זה כל זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברור.

אברהם נגוסה: באיזו מדינה, תנקטו בשם מדינה אחת, שיש מכסת עלייה.

אברהם נגוסה: באיזו מדינה?

אברהם נגוסה: רק באתיופיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוקי, אברהם, תודה רבה.

אברהם נגוסה: אז לכן אנחנו נגד מכסה, צריך להעלות את כל ה-3,500, כמה שיותר מהר ולאחד אותם עם המשפחות.

אברהם נגוסה: כל היתר זה פשוט ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אברהם, אתה צודק.

שלמה מולה: אברהם, ידוע לך השמות של ה-1,000 החדשים שמדברים עליהם שהגיעו ללשכת השר?

אברהם נגוסה: לא ידוע לי על שום רשימה שהוגשה לשר הפנים.

אברהם נגוסה: אם הוגשה, בוודאי שר הפנים יודיע ממי הוא קיבל אותה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מישהו מנצל פה את הפרצה הזאת.

אברהם נגוסה: ולכן, ממי הוא קיבל אותה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוקי אברהם, סליחה, אני מבקשת.

אברהם נגוסה: ולכן עמוס אתה יכול לשאול את שר הפנים מי נתן לו את הרשימה.

אברהם נגוסה: מטעמנו היא לא התקבלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אברהם, אני מצטערת, די.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חייבת לסיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד שאני קיבלתי פה פתק מיצחק הילדסהיימר, שכותב לי שסבו, עוד לפני 400 שנה ---

יצחק הילדסהיימר: 100 שנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 100 שנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יודעת, פה כתוב לך כמו 400.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 100 שנה כבר בדק ואמר שהקהילה האתיופית היא קהילה יהודית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא נשמע אותך כרגע, כי פשוט אין לנו זמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חביב, בבקשה, מה יש לך להגיד?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פשוט מאד סומכת על חבר הכנסת שלמה מולה ---

חביב קצב: גם אני מאד סומך עליו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שהוא כנראה יודע על מה הוא מדבר, ויתכן שהוא אפילו הלך וספר את המיטות באופן אישי.

שלמה מולה: כמעט.

חביב קצב: אני אשמח שנלך ביחד לספור אותן ונגיע למסקנה אחרת בוודאי.

שלמה מולה: טוב.

חביב קצב: אני רוצה להגיד שלושה דברים.

חביב קצב: קודם כל אנחנו מבצעים החלטת ממשלה.

חביב קצב: החלטת הממשלה קבעה באופן הברור ביותר 200 בשנה ראשונה.

חביב קצב: אחרי שנה ראשונה, באמצעות ועדה שבראשות מנכ"ל משרד האוצר, קובעת בין 170 לבין 110, תלוי בצרכים, ביכולת הקליטה וקבעה בשלב זה 110.

חביב קצב: אנחנו מבצעים בדיוק את החלטת הממשלה.

חביב קצב: זה נקודה אחת.

חביב קצב: על מנת לבצע את החלטת הממשלה גברתי, וזו הנקודה הכי רצינית, אסור לנו לקלוט פחות מ-110 לחודש.

חביב קצב: החלטת הממשלה אמרה, עד מרס 2014 – אסור לנו לקלוט פחות מ-110 לחודש.

אברהם נגוסה: לא נכון.

אברהם נגוסה: אם יהיה צורך חיוני.

אברהם נגוסה: אם יהיה צורך חיוני.

אברהם נגוסה: כשיש 2,700 מיטות פנויות – איזה צורך חיוני יש למדינת ישראל היום?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, אברהם, סליחה.

אברהם נגוסה: ולכן זה סילוף של החלטת הממשלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אברהם, אתה יודע מה מוזר לי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בחיי, אני פעם ראשונה מתעסקת בנושא הזה ---

חביב קצב: סליחה, גברתי, אני לא מוכן לשמוע מילה כזאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני כאילו שומעת שאנחנו לא מדברים על בני אדם, כאילו אנחנו מדברים על איזה, אני אפילו לא רוצה להיות בוטה ולהגיד על מה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על, עזוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עדיף שאני לא אגיד.

חביב קצב: סליחה, גברתי, יש החלטת ממשלה שאת יכולה לעבור עליה.

חביב קצב: אם את כנבחרת ציבור חושבת אחרת אני אשמח מאד שתתקני החלטת ממשלה.

חביב קצב: אנחנו עובדים בהתאם להחלטת הממשלה.

שלמה מולה: אני חולק עליך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: החלטת ממשלה, אולי הפרשנות שלכם לא נכונה?

שלמה מולה: חביב, רק רגע ---

חביב קצב: אין בעיה, את נבחרת ציבור, לא אני.

חביב קצב: אנחנו מבצעים החלטת ממשלה.

חביב קצב: שלמה, אנחנו מבצעים החלטת ממשלה.

שלמה מולה: חביב שנייה, אני רוצה להגיד לך משהו.

חביב קצב: תרשה לי, אני לא נגרר ל----

שלמה מולה: החלטת ממשלה שאתם מדברים עליה, הפרשנות שלכם היא מוטעית, זו הבעיה שלנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוקי, הבנו.

חביב קצב: מאה אחוז.

חביב קצב: מצוין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה אומר שזה 110.

חביב קצב: אתם נבחרי ציבור, זכותכם לתקן.

חביב קצב: אנחנו פקידים מבצעים, זו החלוקה בינינו.

חביב קצב: אנחנו על פי הבנתנו, לפי מה שאנחנו מבינים זאת החלטת ממשלה ואסור לנו להגיע למצב שנקלוט פחות מ-110 עולים לחודש.

חביב קצב: זאת החלטה ברורה.

חביב קצב: על מנת לקלוט 110 עולים לחודש, אנחנו צריכים לדאוג מעכשיו לכל השנה וגם שנה הבאה, שנוכל לקלוט 110 עולים לחודש.

חביב קצב: איך אומרים, זה כל התורה על רגל אחת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוקי, הבנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ונקודה שלישית.

חביב קצב: ונקודה שלישית, על פי הנתונים האלה שנמצאים אצלנו כרגע, מבחינת מספר המיטות ואלה שאמורים להתפנות, אנחנו עד אפריל שנת 2013 יכולים לקלוט כל חודש 110.

חביב קצב: אין לנו בעיה.

חביב קצב: אם אנחנו לא נעמוד בזה ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה, הם צריכים שנה שלמה להיות שם האנשים האלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה.

אברהם נגוסה: לא, עוד שנתיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שנה פלוס.

אברהם נגוסה: עד מרס 2015, זה עוד שנתיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מה קרה תגידו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם מומחים בקליטת עלייה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קרה שדווקא יש בעיה עם קליטת העלייה האתיופית?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: משהו לא ברור לי פה, באמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאילו, אני נפעמת שלילית.

חביב קצב: יש יכולת חיובית מאד לקלוט את האנשים ולעמוד בהחלטת הממשלה.

חביב קצב: אלה הנתונים.

חביב קצב: אם מישהו רוצה לתקן, יש תג מחיר לכל דבר ---

אברהם נגוסה: לא, זאת לא החלטת הממשלה.

אברהם נגוסה: אתה מפרש את זה לפי מה שאתה רוצה.

שלמה מולה: אברהם, רק רגע, תראו ---

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: הוא מפרש לפי מה שהוא רוצה.

חביב קצב: לכל דבר יש לו תג מחיר שלו.

אברהם נגוסה: זו לא החלטת הממשלה.

שלמה מולה: רק רגע, תראו, אם האוצר והמדינה, אללי אני מסתכל עליך.

שלמה מולה: ראש הממשלה, אם הוא יחליט, אם ראש הממשלה יגדיר שהדבר הזה חיוני, שצריך להביא את 3,000 האנשים האלה, אני כמה שאני יודע, מדינת ישראל ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במכה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה, אתה תקלוט אותם?

שלמה מולה: לא במכה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אבל מבצע שלמה היה במכה, נכון?

שלמה מולה: נכון.

שלמה מולה: 24 שעות, 14,000 איש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז למה לא במכה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הבעיה?

חביב קצב: אם יש יכולת או אין יכולת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל השאלה היא אם הממשלה באה ואומרת – אתה במכה, 110 בשעה, לא ביום, מה אתה עושה?

חביב קצב: מצוין.

חביב קצב: הממשלה יכולה גם לפתוח מחנות צבא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבנתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב שאתה חושב שקליטה מאתיופיה צריך לזרוק למחנות צבא.

חביב קצב: למה לזרוק?

חביב קצב: למה את אומרת דברים כאלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי ככה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ככה זה נשמע לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצטערת, מוזר לי, לא מכירה את הנושא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עצם העובדה שבמדינת היהודים אני מדברת על מכסת קליטת עלייה, נשגב מבינתי, לא מבינה את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קשה לי להבין את זה ותצטרף אותי למאבק שלכם, לא רק שאני מנהלת את הישיבה הזאת, כי משהו פה נראה מאד מאד מאד לא ברור לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת מיהודה שרף, בבקשה, תקצר, כי באמת אנחנו חייבים לסיים.

יהודה שרף: גברתי יושבת הראש, חברי הכנסת הנכבדים, אני אהיה מאד קצר.

יהודה שרף: אנחנו הסוכנות היהודית אחראים על כל מה שנעשה בגונדר.

יהודה שרף: אנחנו בארץ לגבי העלייה מבצעים מדיניות של הממשלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבנתי, אוקי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז יש לנו אשמים, קוראים לזה הממשלה, אנחנו צריכים לסיים.

יהודה שרף: אמרת לי לקצר.

שלמה מולה: יש מרכזי קליטה של הסוכנות, לא?

חביב קצב: לא, לא, לאט לאט כבר מסתיימים.

יהודה שרף: לא, יש מרכזי קליטה של הסוכנות היהודית.

יהודה שרף: הם לא מסתיימים.

חביב קצב: יש שניים שעכשיו מבקשים מאיתנו שנשלם להם כסף.

יהודה שרף: מבחינת העלייה האתיופית 14 מרכזי קליטה ממומנים על ידי ממשלת ישראל, לא התכנים, התכנים זה משהו אחר, ושניים על חשבון הסוכנות היהודית.

יהודה שרף: 16 מרכזים סך הכל.

חביב קצב: גם שניים של הסוכנות היהודית הם ... של משרד הקליטה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוקי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רק רוצה לחדד, חביב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול אותך שאלה אחת קטנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שאתה אומר בעצם, שהבעיה היא לא היכולת שלכם לקלוט, אלא הבעיה היא החלטת ממשלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת ---

חביב קצב: היכולת שלנו לקלוט.

חביב קצב: החלטת הממשלה תהיה קשורה ביכולת שלנו לקלוט, אבל הממשלה היא אחראית.

חביב קצב: היא יכולה לקבל כל החלטה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת אתם מעבירים להם את היכולת שלכם, ואז הממשלה אומרת שהבנו שאתם לא יכולים.

חביב קצב: גברתי, ברשותך, בזמן העלייה הברוכה מתחילת העלייה מחבר העמים, שנת 1990, מדינת ישראל, ממשלת ישראל, פתחה מחנות צבא לקלוט אנשים זמנית ---

שלמה מולה: חביב, ואיפה אתם קולטים את ה-300?

שלמה מולה: את ה-400 זכאי חוק השבות שצריכים להשתחרר עוד חודש, איפה תקלטו אותם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה איתם?

שלמה מולה: על חשבון המיטות האלה?

חביב קצב: אני חייב להגיד לך, בוודאי.

חביב קצב: זו פעם ראשונה שאני שומע על המספר.

חביב קצב: אף פעם אף אחד לא דיבר איתנו על המספר.

חביב קצב: אנחנו כל יום שומעים נתונים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו עוד רשימה שמתגלגלת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוקי, חברים יקרים, אני רק רוצה לתת ---

חביב קצב: זו פעם ראשונה שאנחנו שומעים את הנתונים האלה, אני חייב להגיד לך את זה.

שלמה מולה: אני יכול להגיד לך שזה לגבי מספר זכאי חוק השבות, לפחות אני יודע יותר מעשרה חודשים.

יהודה שרף: יש מעל 400.

קריאה: הלוואי שיהיו אלפים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הלוואי, אמן.

שלמה מולה: מעל 400, אתה שמעת מה שהוא אומר?

שלמה מולה: מעל 400.

שלמה מולה: מה תעשו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה תעשה?

חביב קצב: אנחנו נקלוט אותם באותם מקומות.

רבקה לויפר: אנחנו בבעיה.

שלמה מולה: רק שנייה, אתם מבינים שיש לכם בעיה?

שלמה מולה: זאת אומרת ---

רבקה לויפר: ממה שאנחנו שומעים פה אנחנו בבעיה.

שלמה מולה: אני רוצה לחדד ואני רוצה לומר לכם, אנחנו לא נאפשר, אני אומר לכם, לא נאפשר ,במיטות הפנויות האלה תקלטו את זכאי חוק השבות, תצטרכו לפתוח מרכז קליטה, נקודה.

שלמה מולה: לא יעזור לכם שום דבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי הצעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאולי בגונדר אנחנו נקים מועצה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מועצה ישראלית, אבל כאילו שם, ואז הם ירגישו חלק ממדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב, זה תם ולא נשלם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו נעשה דיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוקי, בקיצור ורק אם יש לך משהו שעוד לא נאמר פה.

יוסף פייט: מאד, מאד קצר.

יוסף פייט: דבר ראשון, נקבל את הפרשנות שלכם, נקבל אותה.

יוסף פייט: אני לא מסכים, אבל נקבל.

יוסף פייט: ועדת שני החליטה 110 על סמך שלא יהיו מיטות פנויות בדצמבר.

יוסף פייט: זה מה שכתוב שם.

יוסף פייט: זה מה שכתוב שם.

יוסף פייט: עובדה.

יוסף פייט: עכשיו, מדברים על כ-1,000 מיטות.

יוסף פייט: אז ועדת שני הייתה צריכה להחליט מזמן לזמן מה הקצב.

יוסף פייט: עובדה שהשתנו העובדות.

יוסף פייט: יש עוד 1,200, אז למה אתם לפחות לא אומרים 170?

יוסף פייט: למה היא לא התכנסה על עובדות שונות?

יוסף פייט: אני לא מבין את זה בכלל.

יוסף פייט: דבר שני, אני אשאל את ידידי יהודה שרף, אתם אחראים שם.

יוסף פייט: כמה מיטות פנויות היום, לדעת הסוכנות, כמה יהיו פנויות בקיץ והאם יש לכם אפשרות לקלוט 200 לשנה.

אורי אריאל: בחודש.

יוסף פייט: בחודש.

יוסף פייט: שלוש שאלות – כמה היום, מה הצפי לקיץ, ואם אפשר 200 ל-2012.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאפשרת לך לענות ובזה נסיים את הישיבה.

יהודה שרף: יש לי נכון להיום קצת יותר מ-1,000 מיטות במרכז הקליטה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שהוא אומר.

שלמה מולה: ברור.

יהודה שרף: יש לו את הנתונים, גברתי יושבת הראש.

יהודה שרף: אני פקחתי זוג עיניים כשהוא אמר את הנתונים, כי חשבתי שהם רק אצלי, אבל יש לו אותם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: העלייה מאתיופיה היא מאד איכותית, הם יודעים על מה הם מדברים.

יהודה שרף: אנחנו גם במקרה חברים אישיים.

אורי אריאל: כמה יהיו בסוף, יהודה?

יהודה שרף: אני צופה שעד אוגוסט יהיו לי מעל 1,000 מיטות ריקות גם כן.

יהודה שרף: כלומר סך הכל מעל 2,000 מיטות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז איך יש הבדלים?

חביב קצב: אני לא מאשר את זה, גברתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא מאשר?

חביב קצב: לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יכול להגיד מאיפה אתה חושב יש את השינויים האלה, ההבדלים?

חביב קצב: במקרה אני זה שעוקב אחרי כל אכלוס ואני מאשר כל משכנתא ואני יודע בדיוק את המועדים ואת הלו"ז לפינוי.

חביב קצב: זה בדיוק ככה.

חביב קצב: עכשיו אתה מבין את ההבדל?

שלמה מולה: אבל חביב, אבל מדובר בחוזים של אנשים שיש להם חוזים, רכשו דירות, ביצעו משכנתא.

שלמה מולה: חביב, נו באמת.

חביב קצב: שלמה, לך תבקר במרכזי קליטה ותראה בכל דירה של 30 ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי באמת צריך לעשות, אולי תגיד לי חביב ---

שלמה מולה: אתה יודע מה, אני שולח את העוזר שלי מחר בבוקר לעשות ספירה בכל מרכזי הקליטה.

שלמה מולה: אתה מוכן לקבל את ספירת המלאי שלי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באמת תעשה את זה.

יהודה שרף: הוא עשה את זה.

שלמה מולה: אתה תקבל?

שלמה מולה: בבקשה, אני מוכן לשלוח מחר בבוקר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוקי, אנחנו נסכם.

אברהם נגוסה: אתה לא יכול להמשיך לעבוד על אנשים.

חביב קצב: בבקשה, בואו איתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברים יקרים, אנחנו נסיים את הישיבה הזאת, עד לישיבה הבאה שתהיה בשבועות הקרובים מאד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמו שראיתם פה את רוח הדברים, לפחות חברי כנסת לא יתנו להחלטות ממשלה כאלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תראו, אם הייתי יודעת שאותם 110 מחכה להם לא רק מיטה, כי כשאני שומעת רק מיטה זה נורא מפחיד אותי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה מה זה המושג הזה – מיטה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נניח שיש לו דירה ויש לו פה בית ספר, והוא גם מקבל סל קליטה של איזה 50,000 דולר, וגם יש לו פה תכנית עבודה והוא כבר מצאו לו בת זוג, אז נוכל להגיד אוקי, 110 אתם פשוט כל כך בפינצטה רוצים לקלוט אותם, מילא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הרי זה לא העניין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אנחנו נמשיך את הישיבה הזאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה לכולם.