ועדת המשנה לעסקים קטנים ובינוניים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 7, 2012-01-17 14:00

ליה שמטוב: צהריים טובים.

ליה שמטוב: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת המשנה לעסקים קטנים ובינוניים בנושא עצמאים במילואים.

ליה שמטוב: הנושא הזה הוא לא נושא חדש.

ליה שמטוב: בעבר דיברו על הנושא הזה בפורומים שונים, גם בוועדת המשנה לעסקים קטנים ובינוניים.

ליה שמטוב: בוועדה האחרונה של עסקים קטנים ובינוניים, שישב בראשה חבר הכנסת אלכס מילר, היתה החלטה להקים פורום הידברות.

ליה שמטוב: היום הוועדה התכנסה כדי לשמוע מכל הגורמים הרלוונטיים מה קרה מאז, ומה הפורום החליט.

ליה שמטוב: לפני שאתן רשות דיבור לכל המשרדים והעמותות שהגיעו, אני מבקשת לראות את המצגת.

ליה שמטוב: אבי סייג, בבקשה, תציג את המצגת.

אבי סייג: שלום, צהריים טובים לכולם.

אבי סייג: היינו בכנסת לפני שנה וחודשיים בוועדה של אלכס מילר עם רוחמה אברהם, והוחלט על ועדת הידברות בין כל הגופים, שנרכז את הוועדה ושננסה לשבת אחד-אחד עם כולם יחד, ולהציע דרכים איך אנחנו מתקדמים עם הנושא הכבד שנקרא עצמאים במילואים.

אבי סייג: אנחנו מכים על חטא שבמסגרת חוק המילואים ב-2008, מקוצר הזמן לא הצלחנו להגיע לסוגיה הזאת, והסוגיה הזאת היא מאוד כואבת.

אבי סייג: אנחנו לא באים לדבר פה על הקושי, אבל בכל זאת מאחר שישנם פה אנשים שלא היו בעבר, אז במספר מלים נראה לכם פה שניים-שלושה נתונים לגבי הפגיעה באנשי המילואים העצמאים, ואחרי זה אסקור מה עשינו השנה ואיך אנחנו מתקדמים.

אבי סייג: כבוד היושבת-ראש, הייתי מבקש, אם אפשר, מאחר ועבר הרבה זמן והיה קשה לכנס את הוועדה – הוועדה התחלפה – היינו רוצים שנצא מפה עם החלטות ותאריך נוסף לישיבה.

אבי סייג: אנחנו מבוקרים גם על-ידי מבקר המדינה, שליווה אותנו במהלך השנה וכתב על הנושא הזה בדוח האחרון שלו.

אבי סייג: אחרי הפגישה פה נצטרך לדווח לו.

אבי סייג: היתה גם ועדת ביקורת המדינה לפני שלושה חודשים עם רוני בר-און, שקבעה שתוך שלושה חודשים יש להתכנס ולראות מה השגנו.

אבי סייג: אז שלושה חודשים זה עכשיו ממש בימים האלה.

אבי סייג: אנחנו גם נבקש ממנו לכנס את הוועדה ולראות מה השגנו עד עכשיו.

ליה שמטוב: אולי לא נצטרך החלטות, ואולי השגנו הכול.

אבי סייג: אז רק ניכנס לשתות שם איזה משקה.

אבי סייג: מרכז המחקר והמידע של הכנסת הוציא חוברת לקראת הפגישה הקודמת שהיינו כאן, חוברת מאוד מקיפה על עצמאים במילואים, כאשר לפני זה הוא אסף נתונים מכולנו.

אבי סייג: כ-10% מהמשרתים במילואים הם עצמאים, מתוכם כ-85% מועסקים בגופים של עד חמישה עובדים.

אבי סייג: נרוץ עם החמישה עובדים קדימה, כי אין לנו כאן כוונה לטפל בעצמאים גדולים.

אבי סייג: עצמאי שיש לו 20 עובדים, 50 עובדים אולי, אנחנו לא באים לפתור את הבעיה, כי אנחנו חושבים שאולי גם שם קיימת בעיה, אבל זה לא בשולחן כאן היום.

אבי סייג: אנחנו מדברים על פגיעה של עשרות אלפי שקלים בשנה, על דברים שהעסק ממשיך לעבוד כשאיש המילואים לא נמצא.

אבי סייג: ההוצאות הקבועות של העסק נמשכות.

אבי סייג: אם רופא שיניים יוצא למילואים האסיסטנטית שלו נמצאת, הקליניקה נמצאת, הליסינג על המכשירים, הארנונה, השכירות, ועוד ועוד דברים.

אבי סייג: נתתי כאן דוגמה אחת.

אבי סייג: אף אחד לא מפצה אותו על הדבר הזה, שלא נדבר על יתר הפגיעות שהם נפגעים כמו יתר חיילי המילואים: הוצאות נסיעה ודברים אחרים שאנחנו בוועדות אחרות עוסקים בהם.

אבי סייג: אנחנו מאוד חוששים לפגיעה במערך המילואים ולפגיעה בעסקים.

אבי סייג: משני ההיבטים אנחנו חוששים מאוד.

אבי סייג: ישבנו כמעט עם כל הגופים פה מספר פעמים, בין אם יחד ובין אם בנפרד.

אבי סייג: עם הסוכנות לעסקים קטנים ישבנו הרבה, עם הביטוח הלאומי – אני מדבר פרטנית – ישבנו, עם האוצר באגף התקציבים היתה לנו ישיבה לראות ולנסות לגבש מה עושים.

אבי סייג: אנחנו מבינים שהבעיה העיקרית היא שיטת התגמול.

אבי סייג: איך משלמים לחייל המילואים העצמאי כשהוא חוזר מהמילואים?

אבי סייג: מה הנוסחה שמשלמים לו?

אבי סייג: לגבי השכירים הבעיה כמעט ונפתרה.

אבי סייג: פתרנו את זה בחוק המילואים אחרי המון ישיבות.

אבי סייג: לגבי איש המילואים העצמאי היום בצורה גסה שכרו לטובת ההחזר, כשהוא חוזר ממילואים, מחושב על-פי הדוחות של שנה קודמת שהוא הגיש למס הכנסה פחות או יותר, כשהרווחים שלו מחולקים במספר הימים של השנה, שהם 365, כפול מספר הימים שהוא יצא למילואים.

אבי סייג: נוסחה מאוד מעוותת בכמה פרמטרים.

אבי סייג: ביקשנו משהו כללי, נבקש כאן מהפורום להתייחס או להציע משהו חלופי, אבל לתגמל את איש המילואים שיוצא למילואים בצורה עניינית יותר.

אבי סייג: לקחת את המחזור שלו בשנה הקודמת, לחלק למספר ימי העבודה האפקטיביים – 250, 280 ימי עבודה אפקטיביים – לקבוע את הפרמטר היומי ולכפול את זה במספר הימים שהוא יצא למילואים.

אבי סייג: זאת נוסחה שלדעתנו מקרבת אותו יותר להחזר שמגיע לו.

אבי סייג: לחברי האוצר שנמצאים פה, לי כמעסיק יש מפעל בצפון בחיפה ויש לי מפעל באשדוד.

אבי סייג: אני לא עצמאי, אני חברה, מעסיק כמאות עובדים.

אבי סייג: במלחמת לבנון הראשונה ובעופרת יצוקה קיבלנו טפסים ממס הכנסה למלא, וקיבלנו החזרים ממס הכנסה על הפגיעה בעסק, כאשר הם לקחו בחשבון את המחזורים שלנו ולא את הרווחים שלנו.

אבי סייג: אני לא רואה חשבון – יושב פה שוקי לשמאלי, הוא רואה החשבון של לה"ב, של ארגון העצמאים, הוא יכול לפרט יותר – אבל במדינה יודעים לתגמל בהתאם למחזורים, או לקחת איזושהי נוסחה משוכללת אחרת.

אבי סייג: זה הדבר העיקרי שהיינו רוצים לשנות.

אבי סייג: מה זה עוסק לטובת העניין?

אבי סייג: אנחנו מדברים פה על סדר גודל של חמישה עובדים לעצמאי במילואים.

אבי סייג: זה אדם שמעסיק עד חמישה עובדים במשרה מלאה.

אבי סייג: אנחנו לא מדברים על שותפויות, לא מדברים על חברה, אלא על עצמאי כמו שמוגדר במס הכנסה.

אבי סייג: גם יש כאן היקף כספי שתוכלו לראות.

אבי סייג: זה בנושא של הנוסחה.

אבי סייג: הבהרות אפשר לקבל משוקי, אבל מי שירצה להתייחס ולהגיד אם זה מקובל או לא מקובל או מה אנחנו צריכים להמשיך לעשות.

אבי סייג: אנחנו מבקשים שאת איש המילואים העצמאי שפתח עסק, בשנה הראשונה לפתיחת העסק שלא יזמנו אותו למילואים.

אבי סייג: מאחר שאנחנו חוששים שתהיה פרצה לאיש המילואים להקים עסקים כל שנה, כי לא בעיה להקים עסק, אז קבענו בבקשה שלנו שזה לא יהיה יותר מאשר פעם בשבע שנים.

אבי סייג: עצמאי שלא היתה לו פעילות ב-12 חודשים האחרונים, זאת אומרת אין לו דיווח עדיין למס הכנסה, אנחנו מבקשים שיתוגמל בימים שהוא במילואים לפי שכר היסוד במשק, ולא לפי 68% משכר היסוד שאותו קבענו בחוק המילואים.

אבי סייג: כדי להסביר פה, שכר היסוד במשק זה משהו שהוא קרוב לשכר הממוצע.

אבי סייג: השכר הממוצע הוא 8,500-8,000 שקלים, והיום השכר המינימלי לאיש מילואים בכלל הוא כ-5,600 שקל, שזה 68% משכר היסוד במשק.

אבי סייג: אז אנחנו מבקשים שזה לא יקטן מ-100% משכר היסוד לאותו עצמאי, מאחר ואין לנו בסיס נתונים שלפיו אנחנו יכולים להחזיר לו.

אבי סייג: אנחנו מבקשים לתעדף איש מילואים עצמאי במכרזים ממשלתיים, ולראות איך פותחים יותר מכרזים שגם הם יוכלו להשתתף.

אבי סייג: אנחנו רואים היום הרבה מכרזים שרק חברות ענק יכולות להשתתף, והיינו רוצים שגם עצמאים כאלה יוכלו להשתתף במכרזים ואפילו לקבל נקודת הטבה.

אבי סייג: אני מציין שבחוק המילואים בסעיף 20 יש את ההבחנה המותרת, לא אפליה מתקנת שקיימת לגבי ארבעה מגזרים במשק: נכים, אתיופים, נשים ומיעוטים.

אבי סייג: היינו מתים להיות באפליה מתקנת.

שוקי בן ענת: זה העדפה מתקנת, לא אפליה מתקנת.

שוקי בן ענת: אפליה זה בדרום אפריקה.

שוקי בן ענת: לא ביקשנו דבר כזה.

אבי סייג: העדפה מתקנת, סליחה.

אבי סייג: אתה צודק.

אבי סייג: היינו מתים להיות שם.

אבי סייג: אנחנו לא שם, אבל לפחות לנצל את סעיף 20 בחוק המילואים בהבחנה המתקנת ולהכניס אותנו.

אבי סייג: אנחנו מבקשים מכולכם, מכל מי שנותן הטבה בנושא המילואים, לפרסם אותה עד כמה שיותר ובאינטרנט, כולל את הצבא, כולל את משרד הביטחון.

אבי סייג: הנושא שצריך לפרסם את ההטבות מופיע גם בחוק המילואים.

אבי סייג: יכול להיות שאין היום בעיה, כי אנחנו מבקשים הטבות מהיום, אז נבקש לפרסם אותן.

אבי סייג: אני יודע שבתמ"ת, בסוכנות לעסקים קטנים, קיימות לא מעט הטבות לאנשי מילואים, שהן מעבר להטבות שניתנות לעצמאים רגילים, אבל אנחנו לא מכירים אותן.

אבי סייג: נרצה לשמוע עליהן ולראות אותן בתפוצת נאט"ו, כמו שאומרים.

אבי סייג: הקמת מערך סיוע לעצמאים במילואים על-ידי הסוכנות לעסקים קטנים.

אבי סייג: כל מיני רעיונות שהעלינו בסנטר קול או בסיוע של מתן שעות נוספות של חונכות למי שנמצא במילואים, ויש נכונות גדולה של הסוכנות לעשות את זה.

אבי סייג: קרן מסוימת שתעסוק רק בנו, היינו מאוד רוצים לראות את זה.

אבי סייג: לגבי הצבא ומשרד הביטחון, אנחנו מבקשים להתחשב יותר באנשי המילואים ולא לזמן אותם בתקופת העיסוק המרכזי של העסק.

אבי סייג: דהיינו אם אני טכנאי מזגנים להשתדל לא לקרוא לי בקיץ, וכך לעשות את ההשלכות.

אבי סייג: כמובן שאם אותו טכנאי כל הזמן מתחמק, אז אנחנו לא מדברים על התופעה הזאת.

אבי סייג: דיברנו על השנה הראשונה.

אבי סייג: יותר קווי אינטרנט ועמדות מחשב ביחידות המילואים.

אבי סייג: לעזור לנו למנוע את הניתוק מהעבודה.

אבי סייג: דבר אחרון.

אבי סייג: אנחנו מנסים לקדם בוועדת החוץ והביטחון את הנושא של חוק דחיית מועדים.

אבי סייג: חוק דחיית מועדים חוקק בשנת 1974, אחרי מלחמת יום-כיפור, בו חיילים היו במילואים חצי שנה, שמונה חודשים, והעסקים קרסו.

אבי סייג: אז שכיר אני מניח שהעסק שלו עוד איכשהו ישרוד אולי, אבל לעצמאי קטן במילואים אין עסק כשהוא חוזר.

אבי סייג: חוק דחיית המועדים בא להגן על כל החובות שלו כלפי החוזים שקיימים בינו לבין כל המשק ובטח לגבי המדינה.

אבי סייג: עד היום לא הפעילו את החוק הזה כי לא פרצה מלחמה, והחוק מאוד יקר ליישום, ויש לו השלכות רוחב עצומות.

אבי סייג: הגשנו הצעה לחוק דחיית מועדים "לייט", הוא נמצא עכשיו אצל היועצת המשפטית, מירי פרנקל-שור, של ועדת החוץ והביטחון.

אבי סייג: ברגע שנגמור את הפרטים הקטנים החוק הזה יוגש, ואנחנו נקווה שהוועדה תאשר לנו להפעיל אותו בכל מקרה שקוראים לחייל מילואים בצו חריג, לא רק אם הוכרזה מלחמה.

אבי סייג: כי במדינת ישראל במהלך 60 פלוס שנים מעולם לא הוכרזה מלחמה, ולכן לא הפעילו את החוק הזה מעולם.

אבי סייג: אחרי שהיה המבצע קבעו מה שם המלחמה לטובת האותות, ורק אחרי זה התחשבו פה ושם.

אבי סייג: זה חוק מאוד מהותי, ומאוד מהותי לעצמאים במילואים.

אבי סייג: עד כאן.

אבי סייג: לגבי השנה האחרונה, לה"ב תורם הרבה מזמנו ומהאנשים המקצועיים, עורכי-הדין ורואי החשבון שלו.

אבי סייג: יש כאן נכונות של כולם, גם של התמ"ת על כל שלוחותיו, גם של הביטוח הלאומי, גם של הצבא ומשרד הביטחון.

אבי סייג: וכבוד היושבת-ראש, אני מבקש ממך לראות איך אנחנו מקדמים את הדברים האלה ויוצאים עם החלטות מפה.

אבי סייג: תודה רבה.

ליה שמטוב: תודה לאבי סייג.

ליה שמטוב: ראינו את המצגת ויש לנו עוד מצגת אחת של משרד הביטחון, אבל לפני זה רציתי לשמוע את משרד התמ"ת, את רן קיויתי, מנהל הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, מתייחס לסעיפים האלה שעכשיו ראינו.

ליה שמטוב: אני חושבת שזה הגוף שצריך לרכז את כולם.

רן קיויתי: שלום.

רן קיויתי: אנחנו בסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד התמ"ת מכירים בצורך המיוחד שיש לעצמאים שיוצאים למילואים.

רן קיויתי: בהמשך לדוח מבקר המדינה שעסק בהקמת הסוכנות כבר ביצענו מספר שינויים בתוכניות שלנו, ואיפשרנו לאנשי מילואים לקבל הקלות בכל מיני תוכניות שאנחנו מפעילים.

רן קיויתי: אנחנו מכירים בזה שכשמישהו יוצא למילואים וחוזר, יש דברים שמשתנים, ואנחנו צריכים לעזור לו.

רן קיויתי: בהתאם לכך בתוכניות שלנו שנותנות שעות ייעוץ, בכל תוכנית כזו יש הגבלה של מספר השעות שאפשר לקבל.

רן קיויתי: מישהו שרוצה לקבל ייעוץ משלם 60 שקל לשעה – במקום בסביבות 400 ו-500 שקל לשעה ליועצים מומחים – בכל התחומים העסקיים, ואנחנו מאפשרים למי שיוצא למילואים לחרוג מההיקפים שקבועים במספר השעות המקסימלי שאנחנו מאפשרים.

רן קיויתי: אם אנחנו מאפשרים לעסק קטן עד 30 שעות בחמש שנים, אם הוא יצא למילואים, חזר, המצב שלו בעסק השתנה, הוא צריך עוד שעות, הוא יוכל לקבל עוד 30 שעות נוספות גם אם הוא כבר ניצל את מכסת השעות הקיימת.

רן קיויתי: אותו דבר בתוכנית אחרת שאנחנו מפעילים, תוכנית שעוזרת בהפניה להלוואות.

ליה שמטוב: מה שאתה מדבר, עד היום לא היה?

רן קיויתי: זה משהו שכבר ביצענו במהלך השנה האחרונה לאחר דוח מבקר המדינה.

רן קיויתי: הצגנו את זה גם לפני אבי סייג ופורום מג"דים.

רן קיויתי: אני מסכים אתו שיש לנו בעיה וצריך לראות איך עושים את זה ביחד איתם במשותף, בלהנגיש את המידע לציבור, שמי שיוצא למילואים יידע שהוא זכאי להטבות האלה.

רן קיויתי: נושא של תוכניות עסקיות והפניה למימון.

רן קיויתי: בעל עסק זכאי לתוכנית עסקית אחת פעם בחמש שנים.

רן קיויתי: מי שיצא למילואים וכתוצאה מזה צריך עכשיו לעשות תוכנית עסקית, לגשת עוד פעם לבנק לבקש הלוואה, או לגשת לגופים פילנתרופיים לבקש את ההלוואה, יוכל לקבל שוב פעם את אותה תוכנית עסקית למרות שהוא כבר קיבל אותה.

רן קיויתי: בכל הכלים שלנו, בכל מקום שראינו שיש צורך במתן הקלה, ולתת עוד פעם את אותו שירות שכבר נתנו, אבל בגלל שהיתה יציאה למילואים דברים השתנו, הכנסנו את זה לתוך הנהלים.

רן קיויתי: נושא של דף אינטרנט באתר שלנו, שמרכז את ההטבות, זה רעיון טוב, ואנחנו ניקח את זה על עצמנו.

רן קיויתי: נושא הפיצויים לא נמצא תחת אחריותנו.

רן קיויתי: אנחנו מסכימים עם זה שהפיצוי לעצמאי שיוצא למילואים צריך להיות מחושב אחרת.

רן קיויתי: לא יכול להיות שמסתכלים רק על הרווח שלו, ולא מסתכלים על זה שיש לו גם הוצאות קבועות.

רן קיויתי: ההוצאות הקבועות זה חלק מהעסק וצריך לתת לזה מענה.

רן קיויתי: לפני שלושה חודשים היתה ישיבה בוועדה לענייני ביקורת המדינה, אצל רוני בר-און.

רן קיויתי: לאחר מכן קיימנו מפגש עם פורום מג"דים ופורום חפ"שים.

רן קיויתי: דיברנו עם אגף התקציבים במשרד האוצר, עם ביטוח לאומי.

רן קיויתי: מחר אנחנו נפגשים עם קצין מילואים ראשי.

רן קיויתי: הכוונה שלנו היא לייצר פתרון מוסכם על כל הצדדים, כשעוד פעם, הסמכות היא לא שלנו.

רן קיויתי: הסמכות היא איפשהו בין משרד האוצר ומשרד הביטחון כנראה, אבל אנחנו רוצים לראות איך מגיעים לפתרון כזה.

רן קיויתי: זהו.

ליה שמטוב: לפי המחזור אתה מתכוון?

רן קיויתי: הכוונה היא לפי מחזור.

רן קיויתי: אני לא אומר שדווקא הנוסחה הזאת היא הנוסחה הנכונה, צריך לשבת ולדון על הנוסחה הזאת.

רן קיויתי: היא מחשבת כאילו כל ההוצאות הן הוצאות קבועות, וזה לאו דווקא נכון.

רן קיויתי: לכן צריכה להיות ישיבה מפורטת עם הגופים האלה – משרד הביטחון ומשרד האוצר – לדון על הנוסחה עצמה.

רן קיויתי: הכוונה שלנו זה לסיים את תהליך הדיונים המקדימים עם הגופים האלה במהלך החודש הקרוב, ואז לקיים דיון במשרד התמ"ת אצל מנכ"ל משרד התמ"ת, שרון קדמי, ושם לסגור את הנושא.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: נעקוב אחרי זה.

ליה שמטוב: אם אתה אומר שתוך חודש, אז נזמן ישיבה ונשמע מה החלטתם.

ליה שמטוב: ניתן את רשות הדיבור למשרד הביטחון.

שוקי בן ענת: שוקי, קצין מילואים ראשי.

שוקי בן ענת: אני יושב גם בצבא וגם במשרד הביטחון בכפיפות ישירה לסגן הרמטכ"ל ולמנכ"ל משרד הביטחון.

שוקי בן ענת: פורמלית זה לרמטכ"ל ולשר.

שוקי בן ענת: זה הסיפא של המצגת.

שוקי בן ענת: אני רוצה להראות לכם מודל שכבר קיים במדינה קטנה שהמילואים שם הוא בכלל צבא מקצועי, שמטפלת בעניין הזה, אבל בהרבה דברים אנחנו יכולים ללמוד משם.

שוקי בן ענת: אבל זה הסיפא.

שוקי בן ענת: אני רוצה לפתוח בהערה.

שוקי בן ענת: לי ברור שמתייחסים גם לעסקים בינוניים.

שוקי בן ענת: ההבדל הוא לא משמעותי.

שוקי בן ענת: ההבדל הגדול הוא בין עסקים גדולים, עם היכולת שלהם, לבין בינוניים וקטנים.

שוקי בן ענת: חוק המילואים עשה כמה דברים מאוד חשובים, ואחד מהם שהוא פתח שיח כלכלי עם אנשי המילואים.

שוקי בן ענת: אני מתייחס אל השיח לא כוועד עובדים, אלא כשיח עקרוני בין המדינה למגזר ייחודי, המגזר האזרחי היחיד שמסכן את עצמו פיזית, ולוקח עליו נטל כלכלי ומשפחתי.

שוקי בן ענת: כבר היום אנחנו רואים שהדינאמיקה של החיים יותר מהירה מהחוק.

שוקי בן ענת: במקביל אני רואה תהליכים שהם פנים צבאיים, אנחנו מציגים אותם בוועדת החוץ והביטחון, כי המספרים הם לא תמיד להצגה.

שוקי בן ענת: מערך המילואים הולך וקטן.

שוקי בן ענת: לא רק שהוא הולך קטן, היום מערך המילואים זה העתודה האנושית היחידה של הצבא.

שוקי בן ענת: צה"ל קיבל שתי התראות בתקופה האחרונה.

שוקי בן ענת: במה שקורה במצרים הוא קיבל התראה לבניין כוח.

שוקי בן ענת: כפי הנראה יצטרך עוד כוחות, בלי לפרט.

שוקי בן ענת: היום כולו יושב במילואים, לפחות בחמש שנים הקרובות.

שוקי בן ענת: התראה נוספת שהוא קיבל זה להפעלת כוח.

שוקי בן ענת: כבר השנה צריך יותר מילואים, הרבה יותר ממה שהחוק מתיר, עושים את זה בצורה מסודרת.

שוקי בן ענת: צה"ל הבין שמילואים זה משאב קצר מועד שאסור להשתמש בו "בנדיבות".

שוקי בן ענת: הקושי העיקרי היום במערך המילואים – והוא מערך לא גדול, הוא אחוז קטן מכלל האוכלוסייה – אפילו מתוך אלה שיכולים להיקרא לשירות פחות מ-50% משרתים בפועל.

שוקי בן ענת: ואני לא מתעסק באלה שלא משרתים.

שוקי בן ענת: המוטיב העיקרי הבעייתי היום זה המוטיב הכלכלי.

שוקי בן ענת: לא נפרט את זה, אבל אגיד רק אמירה אחת, שגם הצבא מבין אותה: היום המחויבות הראשונה, גם של איש מילואים, זה לפרנסתו.

שוקי בן ענת: הקיבוץ נגמר.

שוקי בן ענת: לא ניכנס פה לכל התהליכים שקורים של היעדר ממלכתיות, הפרטה, וכל הדברים האלה.

שוקי בן ענת: זאת היום הבעיה העיקרית של אנשי מילואים.

שוקי בן ענת: היום החתך הכללי של אנשי מילואים – חוק המילואים מאוד הצעיר את המערך – זה חבר'ה שהם לקראת אמצע החיים.

שוקי בן ענת: הגיל הממוצע היום במערך המילואים הוא 32-30.

שוקי בן ענת: גיל המפקדים – ותיכף ידברו פה שניים שעושים הרבה מאוד מילואים בפיקוד על יחידות – 40-36.

שוקי בן ענת: הממוצע לא התייצב עוד בחיים הכלכליים, רק סיים את הלימודים בארבע שנות איחור, נכנס לשוק העבודה בארבע שנות איחור, מתמודד עם האקדמיה, הקמת משפחה, פתאום נכנסים מילואים.

שוקי בן ענת: אז אומנם חוק המילואים הקל.

שוקי בן ענת: היום חיילים משרתים פחות.

שוקי בן ענת: מפקדים לא הרבה פחות, לפעמים אפילו יותר.

שוקי בן ענת: ואגב רוב המפקדים, בתוך האחוזים, נמצאים בדרגי הניהול או בדרגי העצמאים, וזה נופל עליהם בצורה מאוד ברורה.

שוקי בן ענת: פה הוצגו דברים טכניים.

שוקי בן ענת: אני חושב שהמקום הזה, הריבון, צריך להתעסק באסטרטגיה.

שוקי בן ענת: אני לא נכנס לדברים הטכניים, נגיד אחרי זה איזה מלה.

שוקי בן ענת: והאסטרטגיה יושבת, ולכן הבאתי את הדוגמה האמריקאית, בזה שהריבון יגיד איך הוא רוצה לראות את מערך המילואים הזה, ואיך המדינה רוצה לשמור אותו.

שוקי בן ענת: המערך הזה הוא לא של הצבא בלבד, זה מערך של הצבא והמדינה.

שוקי בן ענת: הוא מערך צבאי חברתי, והיום מעגלי החיים האזרחיים, ואני נוגע רק בתחום הכלכלי, משפיעים הרבה יותר מאשר הצבא.

שוקי בן ענת: הצבא הוא זה שצריך לקבוע את הנורמות האופרטיביות, המדינה היא זאת שצריכה לקבוע את הנורמות החברתיות.

שוקי בן ענת: חוק המילואים התחיל תהליך, ואנחנו חייבים להמשיך אותו.

שוקי בן ענת: מדוע?

שוקי בן ענת: אגיד את זה במלה אחת – זאת תזה, אני לא הולך להוכיח אותה פה, היא מוכחת – אם לא נטפל בזה, בעוד פחות מדור לא יהיו לנו מספיק אנשים לשמור על ביטחונה של המדינה.

שוקי בן ענת: לא אגיד שלא יבואו, זו אמירה מאוד לא יפה, ואני כלובש מדים לא אגיד אותה, אבל יהיו פחות אנשים, כי המוטיב הזה הוא המוטיב המכריע היום ביכולתו של בן-אדם לבצע שירות מילואים.

שוקי בן ענת: אני ניגש לנושא ההבחנה.

שוקי בן ענת: העליתי את הנושא לפני שנה וחצי אצל ראש הממשלה, והוא הנחה כמה הנחיות שעדיין לא התקיימו, אבל הכיוון הוא בפירוש לכיוון ההבחנה.

שוקי בן ענת: אני חושב שהמדינה רשאית, במשאבים לגיטימיים שלה, להעדיף בצורה פשוטה אנשי מילואים ואנשים שבמעגל הסביבתי הקרוב שלהם.

שוקי בן ענת: למה?

שוקי בן ענת: כי זה המגזר האזרחי היחיד שמסכן את עצמו פיזית, ולוקח עליו נטל כלכלי, שמגזרים אחרים לא לוקחים עליהם, ואני מדבר רק על הנטל הזה.

שוקי בן ענת: אם לא נגיע למצב הזה ונמשיך להתקשקש בהבדל בין ההבחנה המותרת שבפועל לא מתקיימת – היא מתקיימת באגרות ממשלתיות, "nice to have", אבל זה לא הדבר העיקרי, ואנשי מילואים מבינים את זה.

שוקי בן ענת: זה מגיע למצב – אני אתן לך, כבודה, רק דוגמה אחת – שאם אני מביא מג"ד צנחנים ששנה ומשהו מובטל למכרז בעירייה לא רחוקה מפה, שהוא לא רק סביר ומידתי, הוא מתאים לנתונים הטכניים.

שוקי בן ענת: אני לא אומר תנו לו את זה.

שוקי בן ענת: זו אפליה מתקנת.

שוקי בן ענת: הוא אפילו לא מגיע לקו הזינוק.

שוקי בן ענת: את זה המדינה לא יכולה להרשות לעצמה.

שוקי בן ענת: אני לא אומר להעדיף אותו על פני ארבעת המגזרים האחרים, אבל לתת לו ללכת לקו הזינוק, ושהפרמטר של המילואים יסייע בידו, ואחרי זה התאמה מקצועית.

שוקי בן ענת: אם לא נגיע למקומות האלה לא יהיו לנו את האנשים שיוליכו את המערך הזה וישמרו על הביטחון.

שוקי בן ענת: גם ראש הממשלה קיבל את הדברים האלה, ואמרתי לו, שהדגל האדום הורם.

שוקי בן ענת: אני רוצה להמשיך עם היכולת הזאת.

שוקי בן ענת: אגב, יש אמירה של מבקר המדינה מלפני שבוע בנושא ההעדפה המתקנת, שהוא כן מקבל את השימוש במקצוע צבאי, שזה אומר יוצאי צבא, וזה אומר משרתי מילואים, כמובן לפי כמות הימים: עשית יותר – תקבל יותר, אתה גם מסתכן יותר.

אבי סייג: זה מבקר המדינה או היועץ המשפטי לממשלה?

שוקי בן ענת: סליחה, וינשטיין, היועץ המשפטי.

אבי סייג: בקשר לדיור, זה וינשטיין.

שוקי בן ענת: אבל אמירה שלו מלפני חמישה ימים.

שוקי בן ענת: הרבה דיונים היו על הדברים האלה, וסוף-סוף אמירה של הריבון.

שוקי בן ענת: יש פה שני מגזרים.

שוקי בן ענת: איש המילואים כעצמאי, והמעסיק עצמו.

שוקי בן ענת: אני אתן לך דוגמה פשוטה שהיא לא מקרה פרטי.

שוקי בן ענת: נהג שעושה עשרה ימים.

שוקי בן ענת: עד לפני כמה שנים הבעיה היתה של המפקדים שעשו הרבה.

שוקי בן ענת: היום הבעיה במציאות הכלכלית שלנו היא מול השוק החופשי שהוא עוכר את המקצוע הצבאי.

שוקי בן ענת: גם אנשים שמשתחררים מצבא הקבע מצבם פחות טוב בשוק הכלכלי, שלא לדבר על האזרח החייל שלא יודע היום אם להתלבש ולפנות ימינה על מדים לצבא, או על אזרחי שמאלה לעסק שלו.

שוקי בן ענת: מצבם הרבה פחות טוב בשוק הזה.

שוקי בן ענת: נהג שעושה עשרה ימים, ואני אומר לך את זה כתופעה, אומר: תשמע, באתי למעסיק שלי – הוא גם נהג באזרחות – אז הוא אמר לי: אם אני סוגר את המשאית לעשרה ימים, משבית אותה, אין לך לאן לחזור.

שוקי בן ענת: אני מבין את המעסיק הזה.

שוקי בן ענת: אני מטפל אישית בהרבה מקרים של פיטורים, בעיקר בעזרת נציבות שוויון הזדמנויות והייעוץ המשפטי של משרד הביטחון.

ליה שמטוב: מה במקרה כזה?

שוקי בן ענת: במקרה כזה צריך לטפל במעסיק שלו, בצורה שחלק ממנה יושב פה.

שוקי בן ענת: אני לא נכנס פה לתחשיבים והתמחירים, אבל גם המעסיק שלו צריך לקבל מהמדינה אינסנטיב להעסיק אותו.

שוקי בן ענת: אני מבין אותו.

שוקי בן ענת: המשאית הזאת עולה מיליון שקל, והחזר ההלוואות שלה הוא 1,000 שקל ליום לשלוש שנים.

שוקי בן ענת: זה בערך הפרמטרים.

שוקי בן ענת: והוא אומר לו: אם אני לא מסוגל להחזיר את המשאית, אני אקח אחר שלא עושה מילואים.

שוקי בן ענת: וזה מה שרואים היום בשוק.

שוקי בן ענת: ואני מבין את המעסיק הזה.

שוקי בן ענת: אתן לך את הדוגמה השנייה, של מג"ד שהיה מנכ"ל של מפעל תיירותי, פוטר באכזריות, הלכנו אתו דרך, תבענו תביעה פרטית, והוא זכה בכול.

שוקי בן ענת: מיקמנו אותו בעבודה בארגון – ה-CEO מרשה לי להשתמש בזה – ב"הולמס פלייס".

שוקי בן ענת: קיבל שמה משרה.

שוקי בן ענת: אחרי שלושה חודשים באתי ל-CEO, לוריין, ושאלתי אותה: מה עם מושיק, מה קורה?

שוקי בן ענת: אז היא אומרת: נפרדנו.

שוקי בן ענת: למה נפרדתם?

שוקי בן ענת: הוא "תותח".

שוקי בן ענת: היא אומרת: נכון, אבל אני לא יכולה שהוא ייעלם לי פתאום ל-20 יום.

שוקי בן ענת: ולבחורה הזאת יש אינסנטיב חברתי חזק מאוד.

שוקי בן ענת: מכל 100 מנויים היא נותנת מלגה למעוט יכולת, וזה הדבר היותר חשוב לה מהרווח שלה.

שוקי בן ענת: אז היא אומרת: תשמע, שהמדינה תדאג לו.

שוקי בן ענת: אני לא יכולה לדאוג לו.

שוקי בן ענת: אני לא יכולה לנהל עסק ככה.

שוקי בן ענת: שתי התופעות האלה הן תופעות בסיסיות במשק, ואני טוען שצריך לטפל בהן בראי של הריבון.

ליה שמטוב: ומה קורה אם בעל העסק, או עובד שאצלו זו עבודה עונתית?

שוקי בן ענת: עצמאי.

שוקי בן ענת: בוודאי, אני מדבר על איש המילואים כעצמאי.

ליה שמטוב: עכשיו דיברת על נהג שאצלו בכל העונה יש עבודה.

ליה שמטוב: בעשרה ימים שהוא לא מגיע לעבודה העסק עומד.

ליה שמטוב: אני מדברת עכשיו על עסק למשל שעושה מצות.

ליה שמטוב: מתי עושים מצות?

ליה שמטוב: לפני פסח.

ליה שמטוב: סתם לקחתי דוגמה.

ליה שמטוב: פתאום הוא מקבל זימון למילואים באותו זמן.

שוקי בן ענת: מילואים תמיד נופל לא טוב, זה ממש לא משנה.

ליה שמטוב: אז יש תקנות לזה?

ליה שמטוב: יש איזה שהן פקודות?

שוקי בן ענת: לא, עדיין אין.

ליה שמטוב: אתה עכשיו נותן דוגמאות שהמדינה צריכה לדאוג לנהג הזה שאצלו העסק עובד כל השנה.

ליה שמטוב: בעשרה ימים שהוא במילואים, אתה אומר שהמדינה צריכה לדאוג לבעל העסק שלא יפטר את העובד, ושהעובד הזה ימשיך לעבוד בעסק הזה.

ליה שמטוב: אני שואלת אותך על משהו שתלוי בך, בפקודות של הצבא: איך אתם מזמנים למילואים את אלה שיש להם עסק שבחודשים מסוימים עובד את התפוקה המלאה?

שוקי בן ענת: אני אתייחס לזה עכשיו.

שוקי בן ענת: בסופו של דבר הבעיה נמצאת אצל המפקדים.

שוקי בן ענת: מפקד יודע שהוא צריך את הבן-אדם הזה להרבה שנים, ולכן הוא יעשה הכול לפתור לו את הבעיה.

שוקי בן ענת: העניין הוא נורא פשוט.

שוקי בן ענת: צה"ל לא תאם עם החיזבאללה את שנת העבודה, הוא לא תאם את האימונים, והיום אין אפשרות להגיד שהגדוד הזה לא יתאמן בדבר הזה והזה, כי יש לו 30% עצמאים.

שוקי בן ענת: צה"ל כן עושה את זה, מאוד משתדל.

שוקי בן ענת: אני יושב בכל תוכניות האימונים והתעסוקות של צה"ל.

שוקי בן ענת: צה"ל מתחשב בסטודנטים למשל מועד ב', בחופשות של אוגוסט.

שוקי בן ענת: משתדלים, אי-אפשר לעצור פעילות.

אבי סייג: השאלה היא אם זה בתקנות, שוקי.

שוקי בן ענת: משתדלים שיחידה לא תעשה פעמיים בשנה, אבל היכולת של המפקד היא מאוד מוגבלת, כי יש לו משימה.

שוקי בן ענת: אחד כמו צביקה צריך להעמיד גדוד של 600 אנשים מוכן למלחמה.

שוקי בן ענת: זה העיתוי שנתנו לו להתאמן, אלה האמצעים, אין עיתוי אחר.

שוקי בן ענת: אז במסגרת היכולות הוא יעשה את הכול, בפרט עם ההווי של המילואים והמחויבות ליחידה.

ליה שמטוב: אבל יש תקנות.

ליה שמטוב: כשיש תקנות יודעים איך ומה לעשות, ואם מדובר במבצעים לקראת המלחמה זה משהו אחר לגמרי.

ליה שמטוב: אבל אם אין תקנות כל מפקד יכול לעשות לעצמו את החישוב שלו: באותו היום אני חייב אותו דחוף, ואם הוא היה מישהו אחר, אז הוא היה אומר: אני יכול לזמן אותו בעוד חודש.

שוקי בן ענת: יש תקנות ויש הנחיות זימון.

שוקי בן ענת: הן רובן מתייחסות לחגים עיקריים ולמועדים עיקריים על פני לוח השנה.

שוקי בן ענת: יש לסטודנטים מספר הקלות, אין תקנות ספציפיות.

שוקי בן ענת: זה בסופו של דבר מגיע לפתחו של המפקד ולשיקול הדעת שלו.

שוקי בן ענת: אסיים את הקטע הזה וארצה לעבור לעיקר בעוד משפט אחד.

שוקי בן ענת: במשמעויות חוק המילואים היום יחידות המילואים נפגשות פחות.

שוקי בן ענת: הכוונה של החוק היתה להקל.

שוקי בן ענת: הוא השיג חלק מהדברים, מצד שני יש פגיעה לא קטנה ביחידות המילואים.

שוקי בן ענת: היום נפגשים פחות, ולכן יכולת התמרון של המפקד היא הרבה יותר קטנה.

שוקי בן ענת: כשלגדוד רגיל – יש גדודים שמתאמנים כפול – יש תקופת אימון אחת של חמישה ימים בשלוש שנים, קשה לו לשחרר.

שוקי בן ענת: כי הבן-אדם הזה בסופו של דבר ימצא את עצמו על איזושהי גבעה בלבנון עם משימה, ואלה חמשת ימי ההכשרה היחידים שלו בשלוש שנים.

שוקי בן ענת: דמייני את עצמך במקום המפקד שאומר לו: תשמע, בסופו של דבר אנחנו ניפגש על הגבעה הזאת.

שוקי בן ענת: אם עכשיו לא תתאמן אתה תתאמן פעם בשש שנים.

שוקי בן ענת: המשמעות היא פגיעה בכשירות עד כדי פגיעה בחיים של אנשים.

שוקי בן ענת: וזאת הדילמה של המפקד.

שוקי בן ענת: אני הולך חזרה לנושא של הריבון.

שוקי בן ענת: אני יוצא מהדיון הטכני.

שוקי בן ענת: אני לא בטוח שיש נוסחת פיצוי, מבלי להיות רואה חשבון.

שוקי בן ענת: הנוסחה הזאת היא כל כך בעייתית שהעסק הזה ייסגר רק בשנת הכספים שאחרי זה, את הבעיה הישירה היא לא תפתור.

שוקי בן ענת: אני חושב שהמעטפת של המדינה צריכה להתמקד קודם כול באפשרות לתת לבן-אדם הזה זכאות יתר במשאבים לגיטימיים של המדינה.

שוקי בן ענת: וכשאני מביא את זה למשרד המשפטים, אז הם אומרים: המשאבים האלה יקרים, יש משאב אחד שאני מכיר, קוראים לו כסף, לך לאוצר.

שוקי בן ענת: משם לא יצא שום דבר.

שוקי בן ענת: והכוונה היא יכולת לזכות במכרזים בעדיפות מסוימת, הקלות במיסוי על סמך המשת"פ של הימים מבלי להיכנס לחישוב של ההכנסה, הקלות בארנונה על סמך המשת"פ הזה של הימים.

שוקי בן ענת: את הדבר הזה עושים האמריקאים בצורה מאוד מובנת, ושמה אנשים הם בכלל צבא מקצועי.

שוקי בן ענת: אחרת למעסיק עצמו לא יהיה אינסנטיב להעסיק את איש המילואים והוא ייקח מישהו אחר.

שוקי בן ענת: איש המילואים כעצמאי בעצמו, פה הבעיה היא אקוטית.

שוקי בן ענת: יכול להיות שאפשר לקיים מנגנונים של פיצוי טכני, אבל אני עדיין מדבר על ההיבט העקרוני.

שוקי בן ענת: גם איש מילואים כזה, שיוכל לקבל משאבים של המדינה בעדיפות.

שוקי בן ענת: אני אתן לך דוגמה של מג"ד שלנו שהוא חקלאי, וכשהוא הולך למילואים העסק קורס.

שוקי בן ענת: אשתו אומרת לו: היית צריך להפסיק מזמן.

שוקי בן ענת: זה לפעמים מגיע למצב של או אני או העסק.

שוקי בן ענת: שלבן-אדם כזה תהיה הזכות לקבל מכסה מוגברת של פועלים למשל.

שוקי בן ענת: הוא מתמודד עם זה, ואני צריך לרוץ לשר התמ"ת או לשר הפנים בשביל לעזור לו במקרה פרטי.

שוקי בן ענת: כי העסק שלו יקרוס, אז לפחות שיהיה לו איזשהו גיבוי במשאב שהמדינה שולטת עליו.

שוקי בן ענת: אחר כך ניגש לתגמול עצמו.

שוקי בן ענת: אבל זאת האמירה לדעתי שצריכה לצאת מהוועדה הזאת, שהריבון רשאי לטפל בצורה ייחודית במגזר הזה.

שוקי בן ענת: הביטחון גובר על דברים אחרים.

שוקי בן ענת: אין פה שום פגיעה במגזרים אחרים שהם זכאים להעדפה באשר הם זכאים להעדפה, אני לא מתמודד איתם.

שוקי בן ענת: אני רוצה לסיים, לפני שחברי ידברו, במה שעושים האמריקאים בתחום הזה.

שוקי בן ענת: אצלם זה צבא מקצועי.

שוקי בן ענת: זאת אומרת שאם בן-אדם הוא מורה בניו-ג'רזי ומרוויח 3,800-3,200 דולר לחודש, אם הוא רב-סרן במרינס ויוצא לשנה פריסה באפגניסטן, הוא מקבל 15,000 דולר לחודש, והוא יכול לחזור בכיף ב-C5 במצב אופקי רגוע – C5 זה המטוס תובלה הגדול שלהם – זה חלק מהחוזה.

שוקי בן ענת: אבל הוא עושה את זה בשביל מיצוב כלכלי של מעמדו.

שוקי בן ענת: שמה המדינה מראש יצרה את הדבר הזה בתפיסת ביטחון לאומית.

שוקי בן ענת: יש להם גם הבנה שזאת השקעה טובה לעסק.

שוקי בן ענת: אבל היום נוכח המציאות הכלכלית, מנהל העסק, המעסיק הקטן או איש המילואים בעצמו אומר: אין לי יכולת להתמודד עם זה אז בוא לא נטפל באנשי המילואים או שאני אישית לא אעשה מילואים.

שוקי בן ענת: ואני אומר לך שהרבה אנשים שהם אנשי עסקים פשוט דוהים ממערך המילואים.

שוקי בן ענת: בהתחלה המג"ד עוזר להם, החבר'ה עוזרים להם, בסופו של דבר הם נעלמים.

שוקי בן ענת: התהליך הזה כבר מזמן עבר את השלב של לקרום עור וגידים, אנחנו כבר היום על קו פרשת המים.

שוקי בן ענת: וזה מה שהחבר'ה האלה עושים.

שוקי בן ענת: זאת אומרת המדינה תומכת בעסקים האלה, ולא רק על-ידי זה שלא מרשים לבעל העסק לפטר את איש המילואים.

שוקי בן ענת: זה אסור שיקרה וצריך לטפל בו, אבל לפעמים אתה מתבונן במקרה ואומר: אני מבין את המעסיק הזה, אללה ירחמו, הוא לא יכול להתנהל ככה.

שוקי בן ענת: כי הוא בסוף בא לדירקטוריון שלו, שבחלק מהמקומות בכלל לא יושב בארץ, הוא לא מבין מה זה החיה הזאת, מה זה הדבר הזה מילואים.

שוקי בן ענת: הוא נעלם לך ל-50 יום ועוד 50 ימי חופשה, אז או שאתה יכול בלעדיו, או שאתה מנהל אותו ונחליף אותך.

שוקי בן ענת: זה מה שאני שומע היום במשק.

שוקי בן ענת: ופה המדינה צריכה להיכנס, ואלה הדברים שהם עושים.

שוקי בן ענת: הם תומכים במעביד, והם תומכים בו בהקלות במיסוי.

שוקי בן ענת: הם נותנים לו אופציה להיות ספק של משרד הביטחון שלהם, בעדיפות מלאה על כל אחד אחר, על סמך המשת"פ שלהם.

דוד דהאן: מה אתה מציע שהמדינה תעשה?

ליה שמטוב: רגע, יש לי קודם כול שאלה אליך, לפני שאנחנו מדברים על המדינה.

ליה שמטוב: כי המדינה זה אתה, זה משרד הביטחון, זה תמ"ת וזה האוצר.

ליה שמטוב: מה משרד הביטחון עושה, איך אתם מפרסמים את ההטבות לאנשי מילואים?

ליה שמטוב: איך הם יודעים שיש להם הטבות כאלה או אחרות או אין אותם?

צבי הלפרין: אין הטבות.

שוקי בן ענת: המעט הטבות, שהן פחות מאצבעות יד אחת, הן כולן גלויות, הן נמצאות בכל אתר אינטרנט.

שוקי בן ענת: לא צריך לעבור ולחלק פליירים כמו שעשו לפני חמש שנים.

שוקי בן ענת: כל מי שרוצה ומתעניין יכול לקבל את כל המידע.

שוקי בן ענת: המידע הזה פתוח וזמין לכולם, אבל אין הרבה הטבות.

ליה שמטוב: למשרד התמ"ת יש את ההטבות שעכשיו שמענו.

ליה שמטוב: לגבי מישהו שעושה מילואים או משהו אחר, הוא יודע שהוא איש צבא, הוא בא לצבא.

ליה שמטוב: איפה הוא יכול להיכנס ולראות את ההטבות שגם שייכות למשרד התמ"ת?

שוקי בן ענת: בהרבה מקומות: באתר צה"ל, באתר אכ"א, באתר קמל"ר.

שוקי בן ענת: הוא יכול להיכנס לאתר של ביטוח לאומי ולקבל הכוונה אישית לחשבון הפרטי שלו.

ליה שמטוב: זאת אומרת אין משהו מרוכז באיזשהו מקום שהוא יכול לראות את ההטבות.

שוקי בן ענת: כל שאלה שהוא יכול בכל אתר כזה יפנו אותו.

שוקי בן ענת: היום הכול עובד עם לינקים.

שוקי בן ענת: הוא יכול להיכנס לאתר אחד ולקבל את כל התשובות.

שוקי בן ענת: אם הוא ירצה לראות את התגמול שלו מביטוח לאומי, יפנו אותו לאתר ביטוח לאומי והוא יוכל לקבל את הדברים שם.

שוקי בן ענת: כל שאלה היום שבן-אדם רוצה לקבל עליה תשובה, בכל אחד מהאתרים האלה.

שוקי בן ענת: לא זאת הבעיה.

אבי סייג: שוקי, לא יודעים לשאול.

אבי סייג: אני עצמאי, אני לא יודע לשאול את מה שאמר כאן רן קיויתי.

אבי סייג: השאלה היא אם אתה לוקח את כל מה שרן קיויתי אמר ושותל את זה באתר שלך, זה הכי טוב.

שוקי בן ענת: אין בעיה, זה עניין טכני.

אבי סייג: אנחנו מדברים על טכני.

אבי סייג: אנחנו פונים לאנשי מילואים, הם אומרים לנו: מה פתאום, מי אמר, איפה זה כתוב?

שוקי מניביצקי: איגרת לחייל מילואים.

שוקי בן ענת: אני יכול להגיד לך שמרבית האנשים מתייחסים לחוק המילואים כהנחיות מס הכנסה, והמג"ד הקלאסי אומר: יש לי שליש, שיתעסק עם זה.

שוקי בן ענת: הבנו.

שוקי בן ענת: הרמטכ"ל הנחה שעד השנה הזאת כולם יודעים.

שוקי בן ענת: אין.

ליה שמטוב: אני אתן לך דוגמה.

ליה שמטוב: ראש עיר בעיר מסוימת.

ליה שמטוב: הוא מטפל בדיור סוציאלי?

ליה שמטוב: הוא לא מטפל.

ליה שמטוב: הוא מטפל בביטוח לאומי?

ליה שמטוב: הוא לא מטפל.

ליה שמטוב: הוא מטפל בקופות חולים?

ליה שמטוב: הוא לא מטפל.

ליה שמטוב: אבל האזרח יודע שהכתובת זה ראש העיר.

ליה שמטוב: אם בן-אדם עושה מילואים הוא יודע שהכתובת זה הצבא.

ליה שמטוב: הוא יחשוב: אני צריך להיכנס לתמ"ת ולבדוק, לביטוח לאומי ולבדוק?

שוקי בן ענת: אני יכול להבטיח לך שתוך זמן קצר יהיה אתר אחד, אתר צה"ל, שבו יהיה את כל המידע.

שוקי בן ענת: על זה אני חותם.

ליה שמטוב: תוך כמה זמן?

שוקי בן ענת: חודש וחצי.

ליה שמטוב: רשום בפרוטוקול.

שוקי בן ענת: בסדר גמור.

ליה שמטוב: אני חושבת שהגיע הזמן למשרד האוצר.

שוקי מניביצקי: אפשר להוסיף מטעם לה"ב?

ליה שמטוב: בסדר.

ליה שמטוב: שוקי?

ליה שמטוב: בגלל זה התבלבלתי.

שוקי בן ענת: צביקה ואליחי.

ליה שמטוב: בסדר.

ליה שמטוב: הם לא הגיעו לחינם לפה.

שוקי מניביצקי: אני נציג לה"ב, רואה חשבון במקצוע, נציג לשכת ארגון העצמאים הקטנים.

שוקי מניביצקי: אנחנו בעצם זרוע מסייעת גם לאבי וגם לשוקי – גם לי קוראים שוקי, אבל אני לא תת-אלוף עדיין, רק רואה חשבון – ונתבקשנו בעולם הקטן שלנו לנסות לגבש נוסחה מסוימת, וזו הנוסחה שפורסמה בנייר שלנו.

שוקי מניביצקי: כמובן שהכול עוד גולמי, אבל השקענו בה מחשבה רבה במובן שהנוסחה תהיה פשוטה, תיתן פתרונות, ובאמת תיתן פיצוי.

שוקי מניביצקי: הוא התרכז באופן כללי על עסקים קטנים ובינוניים.

שוקי מניביצקי: אנחנו נדבר על העסק הקטן, כי העסק הבינוני, שבדרך כלל מאוגד גם כשותפויות או חברות, כשיוצא חייל או בעל עסק למילואים, יש לו שותפים, ולכן בתקופה הזאת העסק לפחות ממשיך להתקיים.

שוקי מניביצקי: ניסיתי לכמת ולראות מה זה העסק הקטן, בלי להביא אישורי רואה חשבון ומס הכנסה וביטוח לאומי.

שוקי מניביצקי: אין ויכוח שהפגיעה העיקרית של אותו חייל מילואים שיוצא למילואים זה שהוא מקבל פיצוי מביטוח לאומי על פי חוק על הרווח שלו ולא על המחזור.

שוקי מניביצקי: וכמו שנאמר פה על-ידי אבי, יש לו הוצאות כי אדם שיוצא לשבועיים או שלוש שבועות מילואים לא יפטר את המזכירה שלו, הוא צריך לשלם שכר דירה.

שוקי מניביצקי: כל ההוצאות האלה לא מקבלות ביטוי.

שוקי מניביצקי: לכן המחזור שהעסק מייצר משקף את ההכנסה האמיתית שהוא צריך, כי כשהוא יצטרך לחזור הוא יצטרך אחרי זה בחזרה לשלם את אותן הוצאות שהוא לא יכול לממן.

שוקי מניביצקי: אני לא כל כך נכנס להוצאות קבועות ומשתנות, כי אמרתי שהמנגנון צריך להיות פשוט.

שוקי מניביצקי: המנגנון גם צריך להיות עשוי בצורה פרוגרסיבית.

שוקי מניביצקי: זאת אומרת שחייל שיוצא לשלושה-ארבעה ימי מילואים שיש לו עסק עצמאי, העסק לא יתמוטט.

שוקי מניביצקי: אותו בעל עסק עצמאי שיוצא לשבועיים או לשלוש שבועות, אז הפיצוי צריך ללכת ולגדול עד 30 יום.

שוקי מניביצקי: אותם אנשים שמשרתים יותר מ-30 יום הוא נותן אפילו פיצוי של יותר מ-100% כי העסק הולך ונפגע.

שוקי מניביצקי: נוסחת החישוב בסך הכול פשוטה כי היא בנויה על נתונים שנמצאים במערכים.

שוקי מניביצקי: זאת אומרת, כל הנתונים של המחזור נמצאים כל הזמן במע"מ או במס הכנסה, נתונים נמצאים בביטוח לאומי.

אבי צרפתי: אין לנו נתוני מחזור בביטוח הלאומי.

שוקי מניביצקי: ביטוח לאומי יכול בתאום עם מע"מ לקבל את הנתונים, כי מע"מ ימסור להם, זה עניין של חיסיון ביניהם.

שוקי מניביצקי: אבל אני אומר שהנתונים נמצאים במערכים של ביטוח לאומי, מס הכנסה ומע"מ, והקשר ביניהם הוא מידי.

שוקי מניביצקי: הפתרון הזה לא דורש מחשוב, לבנות מערכות ועוד להשקיע תקציבים.

שוקי מניביצקי: הפתרון לוקח בחשבון מחזור לא גבוה שמשקף עסק קטן.

שוקי מניביצקי: נקבתי פה ב-300,000 שקל, זה יכול להיות 400,000, זו נוסחה שצריכה לעשות טיונינג כמובן.

שוקי מניביצקי: הוא לוקח בחשבון את מספר המועסקים, הוא לוקח בחשבון את התקופה, ולוקח את החשבון בחישוב יחסי.

שוקי מניביצקי: אדם שיוצא לשבועיים יקבל חלק יחסי מהפיצוי החדש, ותמיד נשווה אותו לפיצוי הקיים היום.

שוקי מניביצקי: זאת אומרת שהשיטה הישנה קיימת.

שוקי מניביצקי: תמיד המחשבים יעשו את ההשוואה בין הפיצוי שהיה מגיע לפי החוק הקיים לעומת הקודם, מה שמיטיב.

שוקי מניביצקי: הנוסחה הזאת נותנת פתרון גם לעסק החדש.

שוקי מניביצקי: עסק שקם, שאין לו עוד הרבה מחזור, עד שהוא לא יכול לייצר לפחות 12 חודשי מחזור, משתפים עם זה פעולה מסוימת, והוא הולך לפי חוק המילואים, אבל הוא מקבל 100%.

שוקי מניביצקי: כי אדם שרק פתח את העסק, המערכת מבינה שהוא השקיע, מבינה שיש לו יותר הוצאות, ואי-אפשר לאמוד אותם.

שוקי מניביצקי: לא אכנס לפרטים, הכול מפורט בנייר, אבל אני חושב שהניסיון שלנו, של לה"ב, הוא הפעם לתת פתרון די מהיר, קל לחישוב.

שוקי מניביצקי: אני מכיר טוב את המערכות, כי אנחנו עובדים מול אבי צרפתי בביטוח הלאומי, והוא יסכים אתי, שכמובן נצטרך לדון בפתרון, לייפות ולסדר אותו קצת, אבל הוא מאוד מהיר ליישום וזה לא דורש חקיקות מיותרות ותקנות מיוחדות.

שוקי מניביצקי: לפחות לגבי אותו עצמאי קטן, שבו התרכזנו, הפתרון הזה יכול להיות מצוין לטווח הקצר, ולכן זה מה שהצענו ואני חושב שאפשר לעמוד בזה.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: בוא ניתן לבעל עסק עצמאי לדבר.

צבי הלפרין: שלום, צהריים טובים.

צבי הלפרין: אני יושב פה ומקשיב לאנשים הנכבדים.

צבי הלפרין: אני כבר פעם שלישית מג"ד, סמח"ט במילואים עכשיו, ומתעתד להיות אלוף-משנה במילואים.

צבי הלפרין: אני פשוט לא חושב שאנשים פה מבינים את המאטריה.

צבי הלפרין: אנחנו עושים קרוב ל-100 ימי מילואים בשנה.

צבי הלפרין: אני בעל חברת אבטחה.

צבי הלפרין: שוקי נגע קודם בנקודה שהדור הזה הולך ונעלם.

צבי הלפרין: אני עוד מעט 24 שנה עושה מילואים ואני אמשיך לעשות מילואים.

צבי הלפרין: אני חושב, וגם דיברתי על זה עם ראש אכ"א, שאתם יושבים מוועדה לוועדה.

צבי הלפרין: אותי לא מעניין כל הדברים וכל הנוסחאות שיש פה.

צבי הלפרין: יכול להיות שאני לא הכתובת למה שנאמר פה, אבל אני פה של החיילים שלי ופה של החבר'ה שעובדים אצלי.

צבי הלפרין: בתור עצמאי ובעל שליטה בחברה אותנו מעניין מה נקבל מחר בבוקר, לא מה יהיה בעוד חקיקה של שנתיים.

צבי הלפרין: אתם לא מבינים שמגדוד שפיקדתי עליו, כ-600 חיילים, תמיד מגיעים ה-200 חיילים.

צבי הלפרין: רבין טבע את מטבע הלשון "יהיה בסדר", אז הם תמיד בסדר ומגיעים.

צבי הלפרין: שאר ה-40% לא מגיעים למילואים, ואם הם יגיעו בגלל ה"יהיה בסדר" הזה בשעת מלחמה, הם לא יהיו מאומנים ולא יעשו את התפקיד שלהם.

צבי הלפרין: אנחנו חייבים להיות מתוגמלים בתור מעסיקים מחר בבוקר.

צבי הלפרין: הרכבים שלנו, של העסקים, אלה הג'יפים הכי טובים בצבא.

צבי הלפרין: בתור מעסיק האנשים הולכים אצלי למילואים ל-35 יום, אם זה מ"פים הם מגיעים ל-50, ואחרי החופשות שהם מקבלים והמחלות, יוצא ששליש מהשנה הם לא נמצאים בעסק.

ליה שמטוב: מה אתה עושה בזמן הזה שהאנשים שלך לא נמצאים בעסק?

צבי הלפרין: מה אני עושה?

צבי הלפרין: אני משלם תגמולים לאנשים שיעבדו יותר קשה, שיחפפו, שייכנסו לנעליים של אנשים שלא נמצאים.

צבי הלפרין: כל ההנהלה אצלי זה אנשים שעושים מילואים, אני לא מוכן לקבל מישהו שלא עושה מילואים, ואני בתור בעל עסק מרגיש שאני הפרייר של המדינה.

צבי הלפרין: אני בתור סגן מפקד יחידה לא מקבל החזרים, לא על רכב, לא על דלק ולא על פלאפון, שאנשים אחרים מקבלים, ואנחנו מרגישים שאנחנו מנוצלים.

צבי הלפרין: אני לא כזה.

צבי הלפרין: אני עושה את המילואים ואמשיך לעשות את המילואים.

צבי הלפרין: אמרתי קודם שאני פעם שלישית.

צבי הלפרין: חזרתי אחרי מלחמת לבנון השנייה, כי הרגשתי שאני יושב בערבי שישי ומקטר על האנשים שעושים את העבודה, איך הם לא עושים את זה טוב.

צבי הלפרין: הייתי שלוש שנים מחוץ למערך המילואים, וחזרתי לעשות מילואים.

צבי הלפרין: כל האינסנטיבים האלה שמקבלים היום באתר, ששוקי עושה עבודה נאמנה לגביהם, לא תופסים.

צבי הלפרין: לא ראיתי אף מ"פ שמגיע בתחבורה ציבורית.

צבי הלפרין: הוא מגיע עם האוטו שלו, והוא לוקח את האוטו שלו לאשתו שצריכה לקחת את הילדים לבית-ספר או לגן.

צבי הלפרין: ולא נותנים למ"פים רכבים שכורים, וזה לא קיים בשום צבא אחר.

צבי הלפרין: כל מ"פ או מג"ד שמגיע למילואים משתמש בפלאפון הפרטי שלו, כ-1,000 שקל לפחות.

צבי הלפרין: אני לא מדבר על הדלק שהוא מבזבז ולא מדבר על שום דבר מעבר לזה, על אשתו שנמצאת בבית.

צבי הלפרין: אתם צריכים להבין שאם לא תתגמלו אותנו ולא תתנו לאנשים האלה מחר בבוקר כסף – אני מדבר בצורה מאוד בוטה, ומדובר בכסף – אנשים היום מרגישים שהם לא יגיעו למילואים בפעם הבאה.

צבי הלפרין: ואני אומר לך שהבעיות הולכות ונעשות קשות.

צבי הלפרין: אני כבר המון שנים עושה מילואים.

צבי הלפרין: אני מדבר על האינתיפאדה הראשונה והאינתיפאדה השנייה, שלא היתה שום בעיה, והיום כשעשיתי תעסוקה פעם אחרונה בטול-כרם, לפני שנה, כמעט חצי מאנשי המילואים לא הגיעו.

צבי הלפרין: בדרך כלל הייתי עומד על 80% גיוס, היום קשה מאוד להגיע במערך המילואים לגיוס של 50%.

צבי הלפרין: ומי שלא יתאמן ולא יעשה מילואים, ולא יהיה חלק בלכידות של המילואים, לא יתפקד בשעת משבר בצורה הכי טובה שיש.

צבי הלפרין: אני לא יודע לקרוא לילד בשמו, אבל צריך לתת לאנשים האלה כסף, ועשו את זה ונתנו פה תגמול לאנשי מילואים שעושים מעל מספר ימי מילואים לכיס הפרטי שלהם ולא למעסיק.

צבי הלפרין: תעשו את זה בצורה אחרת.

צבי הלפרין: תקבעו את הדבר הזה ותראו איך עושים את זה מחר בבוקר, ולא על-ידי ועדות בעוד שלושה חודשים ובעוד ארבעה חודשים.

צבי הלפרין: האנשים האלה יקרים מפז.

צבי הלפרין: היתה מחאה בקיץ של צדק חברתי, ואני אומר לכם שיהיה "צדק חברתי" של אנשי המילואים, שפשוט זה יקום באיזשהו שלב וזה יהיה איזשהו גל כזה.

צבי הלפרין: אני מקווה שזה לא יקרה, אעמוד על הרגליים האחוריות, ואני משכנע, ואני עושה, ואני דוגמה אישית.

צבי הלפרין: אתם צריכים להבין את זה שאין ימים לדברים האלה.

צבי הלפרין: זה מה שאתם צריכים להבין בוועדה הזאת.

ליה שמטוב: תגיד לי בבקשה, כשאתה עושה מילואים כבעל עסק, מתי אתה מקבל מהמדינה את הפיצוי?

צבי הלפרין: הכסף מגיע מהביטוח הלאומי בצורה מאוד מידית, אני חושב שתוך שבועיים או משהו כזה, נכון?

ליאורה ברקלי: מביטוח לאומי?

ליאורה ברקלי: לפעמים גם ממש באופן אוטומטי.

צבי הלפרין: אגיד לך בתור מעסיק איפה יש לי בעיה.

צבי הלפרין: יש אנשים שעובדים אצלי שעתי, ואני לא יודע איך לתגמל אותם.

צבי הלפרין: אני נותן להם את הכסף שלהם, ואז אחרי חודש שהם מביאים את השובר מביטוח לאומי, אני חייב להשלים להם את מה שהם קיבלו מביטוח לאומי.

צבי הלפרין: יש להם פה פער והפער הזה הוא משמעותי לאנשים שמרוויחים את שכר המינימום.

ליה שמטוב: אני רוצה להבין.

ליה שמטוב: כשמישהו אצלך שהוא שכיר - - -

צבי הלפרין: הוא עובד שעתי, הוא לא עובד כל יום, אין לו משכורת רגילה של איקס כספים בחודש.

צבי הלפרין: אני לא יודע איך לחשב לו את זה, אני לוקח פחות או יותר את הממוצע.

צבי הלפרין: והרבה פעמים הוא מקבל יותר מביטוח לאומי, ורק אחרי חודש, אחרי שהוא קיבל הביתה את השובר, הוא מביא את זה אלינו, ואז אני נותן לו את הכסף.

צבי הלפרין: זאת אומרת שהוא גם מממן את המדינה בכסף הזה שחסר לו.

אבי סייג: כי הוא עובד לא רק אצלך?

צבי הלפרין: כן.

אבי סייג: זאת לא עיקר הבעיה, כבוד היושבת-ראש.

אבי סייג: זאת בעיה.

אבי סייג: יש מלא בעיות שהוא העלה, שחלק הוא לא יודע שגם מטפלים בהן, אבל זו לא הבעיה.

צבי הלפרין: הבעיה העיקרית היא שאני בתור איש מילואים מגיע ומשלם מכספי 1,000 שקל פלאפון ואף אחד לא מחזיר לי, שאני בא עם הרכב שלי ואף אחד לא מחזיר לי.

אבי סייג: צביקה, אתה צודק בכל מה שאמרת, ולדעתי האצבע המאשימה היא לאו דווקא ליושבת-ראש או למי שפה.

צבי הלפרין: לא מאשים.

אבי סייג: קודם כול מי שצריך לטפל בזה זה הצבא, הוא הבעל-בית שלך.

אבי סייג: והבעיה היא שזה נזרק ואנחנו צריכים לטפל בזה לא בצבא.

שוקי מניביצקי: אנחנו הצענו שייתנו מקדמה עוד כשהוא במילואים.

ליה שמטוב: על זה רציתי לשמוע ממנו, על איך הוא מקבל את הכסף, כדי להגיע לביטוח לאומי.

צבי הלפרין: כסף אני מקבל כמו משכורת, אין שום בעיה.

צבי הלפרין: אם הוא עובד במקום מסודר אז הוא מקבל את הכסף שלו.

אבי סייג: הוא עצמאי גדול.

צבי הלפרין: הפגיעה בעסק היא שאם אני בתור איש מילואים ובתור מפקד בצבא עושה קרוב ל-100 ימי מילואים וגם לוקח איזושהי חופשה, אז אתה לא מצליח להגיע לעסק לטפל בו במכרזים הנכונים, הכול ברגע האחרון.

צבי הלפרין: אתה משקיע ביותר אנשים שסביבך על מנת שיכסו עליך בזמן שאתה במילואים.

צבי הלפרין: יש תעצומות של כספים שאתה לוקח מעצמך על מנת לקיים את העסק שלך, וזאת הבעיה.

ליה שמטוב: כמה עובדים יש לך?

צבי הלפרין: 650.

ליה שמטוב: אז אתה עסק גדול, ויש בעיות.

צבי הלפרין: יש בעיות, כי אם אני לא נמצא אז אין מי שינהל סתם את העסק, אני בעל העסק.

צבי הלפרין: אז יש לי אומנם מנהלים והעסק קיים, אבל אם לא מקבלים החלטות ואני לא זמין, ולא נמצא בעסק, ואני משקיע מעבר לזה עוד הרבה זמן, אז יש לך בעיה בתור עצמאי.

אבי סייג: זו בעיה קשה מאוד אבל זה לא הדיון הזה.

ליה שמטוב: אני רציתי לשאול את הביטוח הלאומי: כשאתם משלמים את הפיצוי הזה עבור המילואים, זה כסף שמשרד הביטחון מעביר לכם?

ליה שמטוב: זה כסף של אנשים שמשלמים ביטוח לאומי, ומכסף של ביטוח לאומי?

אבי צרפתי: עד שנת 95 היה ענף ביטוחי שנקרא ענף ביטוח שירות מילואים במסגרת חוק הביטוח הלאומי.

אבי צרפתי: משנת 95 מדובר בכך שהביטוח הלאומי ממשיך להפעיל את החוק כשלם על חשבון תקציב מערכת הביטחון.

אבי צרפתי: היתרון היחסי שלנו הוא רק בכך שאנחנו יודעים לנהל את זה גם במסגרות אחרות כגמלאות מחליפות שכר דוגמת דמי לידה, דוגמת נפגעי עבודה, דוגמת זכויות עובדים בפשיטות רגל, פירוקים של חברות, וגם את זה אנחנו יודעים לעשות.

ליה שמטוב: אז אתם צינור?

אבי צרפתי: אנחנו השלם המרכזי לכל המשרתים במילואים ולמעסיקים ולעצמאים של כל תגמולי המילואים, אותם מיליארד שקל בשנה, שבעצם המקור שלהם הוא תקציב הביטחון.

ליה שמטוב: איך אפשר לתת היום לאנשי מילואים את הפיצוי או את המשכורת בזמן המילואים או לפני המילואים ולא אחרי זה?

ליה שמטוב: אני מדברת על מקדמות, 70% מהפיצויים.

אבי צרפתי: זאת שאלה מעניינת.

אבי צרפתי: היא שאלה סבוכה מבחינה מנהלית מכיוון שהמוסד לביטוח לאומי לא מקבל מידע לגבי משך השירות בעת החיול של האזרח לשירות מילואים.

אבי צרפתי: אנחנו מקבלים את תקופות השירות במילואים לאחר שהם נסגרו.

אבי צרפתי: בעת החיול אנחנו לא יודעים כמה זמן יישאר איש המילואים במילואים, ולכן גם אם נניח נחשוב על איזשהו תיקון חוק שיחייב את המוסד לביטוח לאומי לשלם מקדמות לכל ציבור המשרתים במילואים, זו אופרציה לא פשוטה כרגע והיא מחייבת כמובן תאום מערכות מול מערכת הביטחון.

אבי צרפתי: אני חייב לומר בעניין הזה, עד כמה שדעתי המקצועית בעניין הזה נחשבת, שלפי המדדים שלנו התשלומים למשרתים במילואים הם מאוד מהירים.

אבי צרפתי: אנחנו משלמים גם לאלה שמגישים לנו תביעות אישיות, ולא רק באמצעות מעסיקים.

אבי צרפתי: אנחנו משלמים תוך שבוע, עשרה ימים גג, מיום קבלת התביעה, ויש לנו גם אוכלוסיות שלמות שאנחנו משלמים להם בצורה אוטומטית ללא צורך בהגשת תביעות, וביניהן העצמאים.

אבי סייג: אבל דיברנו איתם על 70%.

אבי סייג: היה תוכנית.

אבי סייג: הצבא יעביר לך.

אבי סייג: למה להקשות?

ליה שמטוב: אתם אומרים שתוך שבוע מיום סיום המילואים?

אבי צרפתי: נכון.

אבי סייג: זה הרבה זמן.

ליה שמטוב: אם אני היום צריכה ללכת למילואים ולהשאיר במקומי מישהו, מתי אני יכולה לשלם לו? כשאני אקבל מכם?

אבי צרפתי: כן.

ליה שמטוב: יש איזושהי אפשרות לשלם מקדמה בזמן המילואים?

אבי צרפתי: צריך לעשות הבחנה בין שכירים לבין עצמאים.

ליה שמטוב: אנחנו מדברים היום על עצמאים עם עסקים קטנים – גם לא על ה-600 עובדים – בעל עסק ושלושה עובדים.

אבי צרפתי: כרגע אין תהליך כזה.

אבי צרפתי: אם רוצים להפעיל אותו, יש לו משמעויות חישוביות ומנהליות שצריך לפתור אותן.

אבי סייג: מנהלה אפשר לפתור.

אבי סייג: אלה דברים טכניים, שאפשר לפתור.

ליה שמטוב: זה גם תלוי במדינה, במשרד הביטחון.

אבי צרפתי: נכון.

אבי סייג: זה הליך טכני.

אבי סייג: הצבא יכול לדווח.

אבי סייג: הרי ממילא הם לא משלמים לנו מילואים בלי אישור של הצבא, אז הצבא יודיע שיצאת לעשרה ימים.

אבי סייג: הצו הזה, העתק, הולך אליהם, שישלמו לעצמאים במילואים על חשבון.

שוקי מניביצקי: הם מקבלים את זה במחשב.

אבי סייג: מאוד חשוב לו הכסף הזה, זה לא גופים גדולים.

אבי סייג: שייתנו לו את זה על החשבון.

אבי סייג: אפשר לעשות את זה וזה תהליך טכני, ובוא לא ניתקע בטכני.

שוקי מניביצקי: מהרגע שאבי מקבל את הימים יש לו את המערך לשלם, אין לו בעיה.

אבי סייג: ואם חס וחלילה הם טעו ושילמו יותר, אז הם יורידו לו אחר כך.

אבי סייג: זה בעיה?

אבי סייג: על מה אנחנו מדברים?

שוקי מניביצקי: חוץ מזה, מדברים על 70%, לא על 100%.

שוקי בן ענת: אתם פשוט לא בכיוון.

שוקי בן ענת: הוא יקבל את זה אחרי שלושה ימים, זה לא מה שיחזיק לו את העסק.

אבי סייג: שוקי, זה יעזור לו.

שוקי בן ענת: הוא עדיין יבוא ויגיד שהוא לא ירצה להעסיק את איש המילואים הזה.

ליה שמטוב: היום אשה בהריון לא רוצים להחזיק אותה כי היא בהריון, את זה לא רוצים להחזיק כי הוא במילואים.

ליה שמטוב: יש מיליון סיבות שמעסיק יכול להגיד, אבל בכל זאת יושב פה בן-אדם שעושה גם לבד מילואים ורק מקבל אנשים שעושים מילואים.

ליה שמטוב: אנחנו לא עובדים למען השמיים, אבל אנחנו בכל זאת ציונים, ואנחנו בכל זאת אזרחי ישראל שיש לנו חובות, אבל אנחנו צריכים גם לקבל את הזכויות שלנו ולא להיות פריירים.

ליה שמטוב: אתה כל הזמן אומר שהמדינה צריכה לקחת אחריות.

ליה שמטוב: המדינה זה אני, המדינה זה אתה, המדינה זה הוא, כל אחד יכול לקחת.

ליה שמטוב: אם אנחנו יכולים פה להקל על כמה עסקים ולשלם להם 70%, 60% מקדמה, לא אחרי שבוע ולא אחרי שבועיים אלא היום, אז עשינו ונתנו איזושהי הטבה.

ליה שמטוב: קשה לעשות את זה?

אבי סייג: לא שבועיים, אני מדבר על חודש ושבועיים.

אבי סייג: יצא לחודש – חודש ושבועיים.

אבי סייג: תשלם לו מראש, מה הבעיה?

ליה שמטוב: מה זה קשור לזה שהעסק לא רוצה לקבל מישהו שהולך למילואים?

ליה שמטוב: מצידך איזה הטבות אתה יכול עוד לעשות, לשפר.

ליה שמטוב: זה משהו שאיש מילואים שייכנס לאתר של הצבא יקרא שם שהוא יכול לקבל מקדמה אחרי יומיים שהוא במילואים.

שוקי בן ענת: זה יעשה לו את החיים יותר קלים במילואים?

אבי סייג: זה יעשה לו, חד-משמעי.

אבי סייג: למה אנטי?

אבי סייג: מה איכפת לך שהוא יקבל?

שוקי בן ענת: ממש לא איכפת לי.

אבי סייג: תן לו שיקבל, וכולם ייתנו עוד קצת ועוד קצת, וסגרנו.

שוקי בן ענת: אבי, לא זה העניין.

שוקי בן ענת: אנחנו פה הולכים לטפל בשורש, ואנחנו שמים אקמול, ואקמול ירגיע את ההצטננות, ובעוד חמש שנים נתעורר.

אבי סייג: שוקי, ככה טיפלנו בחוק המילואים.

אבי סייג: ובוא נעשה את זה עם 20 גופים, וכל אחד ייתן מעט, ואנחנו נגיע לשם.

אבי סייג: אתה רוצה להיות בסיסמאות למעלה, ושום דבר לא יקבלו?

שוקי בן ענת: זה ממש לא בסיסמאות, ואתה כפי הנראה לא מבין את המהות.

שוקי בן ענת: אני רואה את הנתונים במערך המילואים, והוא הולך ודוהה אצל אלה שעושים מילואים.

שוקי בן ענת: תקשיבי לבחור הנוסף.

ליה שמטוב: עוד פעם, זה לא הנושא.

ליה שמטוב: הנושא הוא לא אם הוא עושה מילואים באופן קשה או עושה מילואים באופן קל.

ליה שמטוב: מילואים זה מילואים וכולם יודעים את ההשלכות.

ליה שמטוב: אתה מדווח לביטוח לאומי שבוע אחרי שבן-אדם סיים את המילואים.

שוקי בן ענת: אני לא נגד, היושבת-ראש.

שוקי בן ענת: אין לי שום בעיה.

שוקי בן ענת: אני ממש לא נגד, אבל אני אומר שפה אנחנו ניתן אקמול.

שוקי בן ענת: אנחנו רוצים לטפל בבעיה.

שוקי בן ענת: אני מתבונן על הבעיה בראי של איפה אנחנו עוד חמש שנים.

שוקי בן ענת: האקמול הזה גם ייקח הרבה זמן עד שנייצר את המנגנונים, ותראי מה שאומר ביטוח לאומי.

שוקי בן ענת: זה ייקח יותר מחמש שנים, אני אומר לך.

ליה שמטוב: היום הכול ממוחשב.

ליה שמטוב: אתה תיתן לו הוראה מחר, מחרתיים הוא עושה את זה.

שוקי בן ענת: הלוואי.

שוקי בן ענת: אני ממש לא נגד.

שוקי בן ענת: אני באמת לא נגד הדברים האלה.

שוקי מניביצקי: אתה עובד על מנגנון קיים.

שוקי מניביצקי: אם יש לו מידע, הוא יכול לשלם.

שוקי מניביצקי: הוא יקבל מידע, הוא ישלם.

רועי קונפינו: חברת הכנסת שמטוב, הדיון נקבע עד שעה 15:00, עכשיו 15:15, ואני מניח שיש פה אנשים שיש להם דיונים אחרים.

ליה שמטוב: קודם כול, לא נקבע.

ליה שמטוב: דבר שני, האנשים הגיעו לפה וזה נושא חשוב.

רועי קונפינו: אין בעיה, אשמח שכולם יתייחסו.

רועי קונפינו: אני חייב ללכת.

רועי קונפינו: יש לך משהו ספציפי שתרצי שמשרד האוצר יתייחס?

קריאה: תגיד לנו איך עושים את החוק.

ליה שמטוב: מי שחייב ללכת אנחנו תמיד נותנים לו את זכות הדיבור, אבל לא צריך להגיד לנו שהישיבה היא עד 15:15.

רועי קונפינו: אני מתנצל.

רועי קונפינו: יש משהו ספציפי שאת רוצה שאני אתייחס אליו?

אבי סייג: הנוסחה.

דוד דהאן: אני יכול לומר משהו לפני, שיתייחס גם לדברים שלי?

ליה שמטוב: רק רגע, פשוט הבן-אדם צריך לצאת.

דוד דהאן: יש לי רעיון לפתרון.

ליה שמטוב: יש לך עוד כמה דקות?

רועי קונפינו: יש לי עוד מינוס 15 דקות.

ניצן פלס: אם אפשר, זכות הפיצוי זה העניין המרכזי שבאנו לדון בו.

ניצן פלס: אם יש איזושהי דרך שאתה יכול להתייחס לרעיון, לנושא המחזור, פיצוי לפי המחזור חלקי מספר ימים של העובד?

רועי קונפינו: ישבנו עם משרד התמ"ת.

רועי קונפינו: כרגע אני חייב להגיד שלא מספיק ראיתי את הנתונים ואני לא יודע להתייחס לנתונים שהוצגו פה.

רועי קונפינו: ביקשנו ודיברנו עם המוסד לביטוח לאומי שמבצעים בעצמם בדיקות.

רועי קונפינו: הצבא אמור גם כן להעביר נתונים על עומק הבעיה, על רוחבה.

רועי קונפינו: כרגע יש פה אמירות שיכול להיות שהן מצביעות על בעיה שהיא עמוקה, יכול להיות שלא, אני לא יודע להגיד.

רועי קונפינו: כרגע אני לא בטוח שאני יודע להגיד מה הם הנתונים הנכונים.

רועי קונפינו: אז לפני שאנחנו קופצים קדימה, אני חושב שהמוסד לביטוח לאומי צריכים לספק את הנתונים ואנחנו צריכים ללמוד אותם.

רועי קונפינו: אחרי שנעשה את זה אז יהיה אפשר להתייחס לבעיה.

רועי קונפינו: הצבא לא העביר לנו למרות דרישות פעם אחרי פעם, ואנחנו לא יודעים להגיד כמה אנשים עושים מילואים.

רועי קונפינו: הנתונים האחרונים שיש לנו הם משנת 2008.

רועי קונפינו: אנחנו לא יודעים להגיד מה היקף המילואים בשנת 2012, מה אחוז המילואימניקים העצמאים?

רועי קונפינו: כמה מילואימניקים עושים מעל 100 ימים?

רועי קונפינו: כמה עושים מעל 50 ימים?

רועי קונפינו: בתנאים האלה קשה לנו להתייחס להצעה הזאת.

רועי קונפינו: אנחנו לא יודעים להעריך את העלות התקציבית שלה.

ליה שמטוב: האוצר היה בפורום ההידברות?

אבי סייג: ישבנו באגף תקציבים עם אורן משה ועם ג'קי ברקאי.

אבי סייג: אנחנו לפחות.

אבי סייג: לנו אין את כל הנתונים.

אבי סייג: אבל אם אתה אומר שאין לך את הנתונים, נחכה עוד שלוש שנים שיהיו הנתונים?

אבי סייג: קבל את הנתונים מהצבא.

רועי קונפינו: משרד הביטחון מוזמן להעביר לנו את הנתונים.

רועי קונפינו: אנחנו נשמח.

אבי סייג: אתה מוזמן לבוא בטענות למדינה.

אבי סייג: תבואו בטענות לצבא.

אבי סייג: שיביא את הנתונים, בואו נגמור עם זה.

ליה שמטוב: מישהו ביקש?

רועי קונפינו: ביקשנו עשרות פעמים ממשרד הביטחון.

צבי הלפרין: אני לא מכיר את הנתונים, אני יודע מה קורה אצלי ביחידה.

צבי הלפרין: אני חושב שאנחנו פה איזשהו פורום די מכובד, ואנחנו מחטיאים את המטרה.

צבי הלפרין: אני יודע כמה חיילים עצמאים היו אצלי בגדוד, לא יותר מ-20-15 איש.

אבי סייג: באנו לדבר רק עליהם, רק על ה-20-15 איש.

אבי סייג: לא באנו לדבר על משהו אחר, שיהיה לך ברור.

צבי הלפרין: אבל יש גם בינוניים.

אבי סייג: אבל אנחנו מדברים פה על קטנים.

אבי סייג: אנחנו שנה שלמה עובדים על העסקים הקטנים, על העצמאים הקטנים.

אבי סייג: אתה רוצה בינוניים, בסדר, אבל בוא נגמור.

אבי סייג: הפקיד של האוצר אומר לשוקי – אין פה נציג משרד הביטחון – אני לא מקבל את הנתונים.

אבי סייג: אנחנו כבר שנה מתמזמזים עם זה ונתמזמז עוד עשר שנים.

אבי סייג: תנו להם את הנתונים כדי שלא יהיו להם יותר תירוצים לא לעשות את זה.

אבי סייג: יגיבו לנוסחה ובוא נלך קדימה.

ניצן פלס: את זה ועדת הכספים יכולה לדרוש, נכון?

צבי הלפרין: מה תיתן הנוסחה הזאת?

צבי הלפרין: עוד 50 שקל לבן-אדם?

אבי סייג: לא נכון.

אבי סייג: הנוסחה הזאת תציל את כל העצמאים שאצלך בגדוד.

אבי סייג: גם אני הייתי מג"ד, גם לי היו עצמאים.

אבי סייג: אתה לא היחיד כאן, יושב פישר לידך.

אליחי גוטמן: הוא לא נגדך.

אבי סייג: לא, אנחנו לא נגד, אתה לא הצבא, שהצבא ייתן את הנתונים.

ליה שמטוב: באחת ההחלטות נדרוש ממשרד הביטחון לתת את הנתונים לאגף התקציבים כדי שבעוד חודש, כשאנחנו נתכנס פה ,יהיו לאוצר כבר את הנתונים.

אליחי גוטמן: אני רוצה שנייה להוסיף טיפה, כי אני עונה לקריטריון שאבי התייחס אליו.

אליחי גוטמן: בסך הכול הרעיון של הנוסחה נראה הגיוני ונכון, אני לא בקיא, אני לא משרד האוצר.

אליחי גוטמן: אני חושב שזה פתרון של דבר אחד, וצריך להוסיף גם את הנדבך ששוקי מדבר עליו, מן הסתם אבי גם לא מתנגד לו, הוא מאוד הגיוני ונכון, וזה הנושא של התעדוף.

אליחי גוטמן: אני עצמאי, בעל עסק, שתי פקידות, סוכן ביטוח.

אליחי גוטמן: מודה באשמה, זה מה שאני עושה בחיים.

אליחי גוטמן: הפיצוי מביטוח לאומי מתקבל מאוד מהר, מאוד בסדר, בתור עצמאי, אוטומטי, לא צריך לבדוק, עובד טוב.

אליחי גוטמן: לא אומר שום דבר רע, להיפך, אומר לחיוב.

אליחי גוטמן: הנושא הוא מה עושים מעבר.

אליחי גוטמן: מה זה מעבר?

אליחי גוטמן: אחד, באמת לא רק פיצוי על ההפסד האישי שלי, אלא כל התשומות מסביב, ולגבי זה הנוסחה של ללכת לפי מחזור מאוד הגיונית, בלי לרדת לפרטים.

אליחי גוטמן: אני לא יודע.

אליחי גוטמן: לא חשבתי בכיוון הזה, השקעתם בזה יותר מחשבה ממני, זה בסדר.

אליחי גוטמן: הנושא הנוסף הוא הנושא ששוקי מעלה אותו, ואני חושב שהוא נכון בכל חתך אוכלוסייה, בכל עצמאי ובכל בעל עסק, וזה הנושא של תעדוף בתור נותני שירות.

אליחי גוטמן: מדינת ישראל כמדינה משלמת הון עתק לכל מיני נותני שירותים.

אליחי גוטמן: אם כשהיא לוקחת את נותני השירות היא תגיד: רגע, יש לי רשימת זהב.

אליחי גוטמן: אלה עושים אצלי מילואים.

אליחי גוטמן: הוא יודע לעבוד, הוא עושה את העבודה, אין לו עשרות אלפי עובדים, יש לו את הכמה עובדים שלו, אני אקח ממנו את העבודה.

אליחי גוטמן: באותם תנאי שירות, באותם דברים, אתן לו את העבודה, היא תקל עלי.

אליחי גוטמן: אחד הדברים הכי קשים לבעל עסק כשהוא לא נמצא בעסק, זה שהוא לא מצליח לגייס את הלקוחות החדשים.

אליחי גוטמן: לקוח שהוא שלי הוא לקוח שלי.

אליחי גוטמן: הוא לפעמים מקבל ממני שירות פחות טוב, מבין שאני במילואים, לא מבין שאני במילואים, מקבל את זה יותר טוב, פחות טוב, בדרך כלל אני מצליח להסתדר אתו.

אליחי גוטמן: אבל להשיג לקוח חדש, זה אני, זה לא אף אחד אחר.

אליחי גוטמן: אם אני לא נמצא לא יהיה עוד לקוח חדש.

אליחי גוטמן: כדי שיהיה עוד לקוח חדש אני צריך איכשהו להביא אותו.

אליחי גוטמן: וזה המדינה יודעת לתת לי מאוד בקלות.

אליחי גוטמן: אקח את העבודה שלי לצורך הדיון, סוכן ביטוח, המדינה משקיעה הון עתק בתקציב פנסיוני לעובדים שלה, שתעשה חלק מזה אצלי.

אליחי גוטמן: היא שוכרת שירותי אבטחה, שתיקח ממנו.

אליחי גוטמן: שתגיד: אני רוצה אחת, שתיים, שלוש, ארבע, אלה הקריטריונים שלי, אבל שתיקח ממנו.

אליחי גוטמן: מאוד פשוט.

אליחי גוטמן: זה לא עולה כסף.

אליחי גוטמן: לא צריך את משרד האוצר.

שוקי מניביצקי: מצוין.

שוקי בן ענת: זה בדיוק מה שהתכוונתי בהעדפה.

קריאה: אנחנו לא אחד נגד השני, אנחנו ביחד.

אליחי גוטמן: זה דבר שלא עולה עוד כסף.

אליחי גוטמן: לא צריך יותר מדי.

אליחי גוטמן: אני לא יודע מה ההגדרה של מיעוט, אבל אני חושב שמי שמשרתים במילואים והעצמאים בעלי עסקים קטנים כנראה עונים להגדרה של מיעוט.

אליחי גוטמן: אם כל הבעיה זה להגדיר אותנו, שיגדירו אותנו כמיעוט, אני לא מתבייש.

ליה שמטוב: אז בוא ננסח.

אליחי גוטמן: עוד משהו שעלה בצבא, דוגמה פשוטה מהחיים.

אליחי גוטמן: בהתחלה כשהצבא לקח ליסינג הוא רצה רק את מי שהיה מסוגל לתת לו 10,000 רכבים בשנה.

אליחי גוטמן: הוא קיבל בקושי חברה אחת שנכנסה למכרז ותקעה לו מחיר.

אליחי גוטמן: באו מקנזי הגדולים, ואמרו לו שיפצל את זה לכמה מכרזים קטנים.

אליחי גוטמן: פתאום נכנסו עוד הרבה יותר חברות ליסינג וגם המחיר ירד.

אליחי גוטמן: תשאלו את מקנזי, זה הפתרון המאוד פשוט.

אליחי גוטמן: כל בעל עסק שכן רוצה לקחת את זה וגם יודע לתת שירות טוב, וזה גם יעזור לו, זה העדפה.

אבי סייג: גם העדפה וגם לא ללכת רק על הבומבסטיים, ללכת גם על ספקים קטנים.

אליחי גוטמן: אלה דברים שצוינו גם במצגת, להכניס אותנו כספקים בלי שיהיה לנו את כל ה"או-אה" כי אין לנו.

אליחי גוטמן: אין לנו את כל המניירות האלה, אני לא מחפש אותם, אני רוצה לבוא לעבוד.

שוקי מניביצקי: אתה צריך פיצוי ריאלי בזמן שאתה יוצא, מבחינה כספית, וגם העדפה מתקנת בשביל לפתור את הבעיות האלה.

שוקי בן ענת: אם הוא גנן, שיקבל עדיפות במכרזים של "הקריה".

שוקי בן ענת: למה שיעשה את זה אחד שלא עשה מילואים?

שוקי בן ענת: טכנאי מזגנים, שתהיה לו עדיפות בהתאם לכמות האנשים שהוא מעסיק במילואים וכמות הימים שהוא עשה.

שוקי מניביצקי: טרכטנברג קבע שגבר עם ילדים יקבל עכשיו עד גיל שלוש נקודת זיכוי.

שוקי מניביצקי: זה נתן פיצוי.

שמוליק גרוסמן: אבל מי צריך לתת את ההעדפה המתקנת?

אבי סייג: זה הרבה יותר גדול מהוועדה.

ליה שמטוב: היום כשמשרד הביטחון עושה מכרז - - -

ניצן פלס: הוא מפלה מילואימניקים.

שוקי בן ענת: ממש לא.

שוקי בן ענת: נתתי לך דוגמה של עירייה גדולה שעושה מכרז - -

ניצן פלס: עיר הבה"דים לדוגמה.

שוקי בן ענת: - - ואותו מג"ד לא יכול להתקרב למכרז כי יש לפניו ארבעה מגזרים, הם יקבלו לפניך.

שוקי בן ענת: אתה סיכנת את עצמך, עשית כבר 1,500 ימי מילואים, זה לא מעניין אותנו.

שוקי בן ענת: והוא ימשיך לעשות מילואים.

שוקי בן ענת: אבל תביני, הם הולכים ופוחתים.

שוקי בן ענת: ואני מתבונן חמש שנים קדימה, ציונים כאלה לא ישבו פה בעוד חמש שנים, צר לי.

שוקי בן ענת: אני עושה בדיוק אותו דבר.

ליה שמטוב: הם כבר ייצאו.

שוקי בן ענת: לא יבואו במקומם.

אליחי גוטמן: אנחנו רואים את הדור הבא כשאני מחפש את המ"פ הבא, שיחליף את המ"פ הנוכחי.

אליחי גוטמן: אני יודע מי אמור להיות המג"ד שיחליף אותי, אבל הוא כבר אמר לי: אליחי, אני לא בטוח שאני בא לעשות את התפקיד, זה נראה לי יותר מדי.

אליחי גוטמן: תביני, אני לא ביום מילואים, אבל היום – עזבי את הזמן הפרטי הזה כאן – בקשר ליחידה שלי, כבר השקעתי מעל שלושת רבעי שעה של שיחות טלפון.

אליחי גוטמן: ובסך הכול זה היה ביום עבודה שהתחיל ב-09:00 בבוקר עד 12:00 בצהריים, תוך כדי פגישות עם אנשים אחרים, שעניתי, כי זה הקישור, ואני צריך לענות.

אבי סייג: אנחנו כל היום פה מהבוקר.

אבי סייג: בוא נתקדם.

אבי סייג: את הבעיה אנחנו מכירים, בין אם שניכם הגעתם או לא, כמה שאתם חשובים.

אבי סייג: פשוט בורחים לנו האנשים.

אבי סייג: מה שאמרת לגבי תעדוף, הנוסחה, חייבים לפתור את זה.

אבי סייג: יושבים פה מהתמ"ת, שיכולים לתת את התעדוף או לפחות לדרוש את התעדוף.

רן קיויתי: לא, גם הנוסחה וגם הנושא של המכרזים הם לא בסמכות משרד התמ"ת.

רן קיויתי: זה משהו שחשוב לנו, ואנחנו רוצים לעזור לאנשי המילואים העצמאים, אבל מזה לבוא ולהגיד שזה בסמכות משרד התמ"ת?

אבי סייג: תעזרו לנו לתעדף את זה.

אבי סייג: איך עושים את זה?

ניצן פלס: אולי הוועדה תכנס את הגופים הרלוונטיים?

רן קיויתי: אני יודע להגיד שכל העדפה שבאנו לדבר עליה עם החשב הכללי, שהוא זה שאחראי על זה, זרקו אותנו מהדלת.

רן קיויתי: הם אלה שיש להם את הסמכות לקבל החלטה בנושא ההעדפה, אז אני מציע שבפגישה הבאה שתהיה פה בנושא ההעדפה תביאו נציג של החשב הכללי, שיסביר את העמדה שלו לגבי זה.

רן קיויתי: מי שעוד חסר פה זה נציג של משרד הביטחון.

רן קיויתי: עם כל הכבוד לקצין מילואים ראשי, מי שצריך לשבת פה ולדבר על מתן הכסף לאנשי מילואים העצמאים בסופו של דבר – ואנחנו מנסים לתפוס אותם, ובינתיים הם היחידים שעוד לא הצלחנו לשבת איתם על הנושא הזה, וכנראה שהכול מתנקז לשמה – זה משרד הביטחון, שצריך לספק את הנתונים למשרד האוצר, וצריך לדון על איך פותרים את הבעיה הזאת.

אבי סייג: כולם לא תופסים את משרד הביטחון ואת הצבא.

אבי סייג: בעל הבית שלנו זה הצבא ומשרד הביטחון ולא תופסים אותם.

אבי סייג: אתה מבין איפה זה תקוע?

רן קיויתי: לנושא הדיון שעלה פה יש שני גופים רלוונטיים שלא נמצאים פה.

רן קיויתי: לנושא ההעדפה צריך לזמן את החשב הכללי שייתן את העמדה שלו.

רן קיויתי: זה לגבי נושא המכרזים הממשלתיים.

רן קיויתי: לנושא המכרזים של משרד הביטחון, משרד הביטחון הוא זה שאחראי שלהם.

רן קיויתי: והוא גם צריך לתת את התשובות על זה.

רן קיויתי: לנושא הכסף, מי שבעיקר צריך לתת את התשובה, לפי מה שאני מבין אחרי כל הבירורים שעשינו, זה משרד הביטחון.

רן קיויתי: חשבתי שאפגוש נציג של משרד הביטחון פה, אחרי שאנחנו לא מצליחים להיפגש.

שוקי בן ענת: זה ממש לא נציג משרד הביטחון, זה הריבון.

שוקי בן ענת: זה משרד המשפטים, ראש הממשלה.

צבי הלפרין: אני חייב ללכת.

צבי הלפרין: יש לי המלצה אחת.

צבי הלפרין: לכל המכרזים שאנחנו ניגשים מבקשים המלצות ואת טיב השירות שלך.

צבי הלפרין: אם טיב השירות שלך לוקח במכרז לפחות 10%, אז לפחות שיהיה לאנשי המילואים שניגשים למכרזים ממשלתיים 10% בתעדוף, בגלל שהוא שירת במילואים.

צבי הלפרין: זו דוגמה אחת במכרזים.

צבי הלפרין: אפשר לעשות את זה.

צבי הלפרין: כי הם מבקשים הרבה פרמטרים, אפשר להכניס גם את הפרמטר הזה, של מי שעשה מילואים.

צבי הלפרין: אז אם הוא עשה מילואים זה יילקח בחשבון בתעדוף שלו על גבי חברות אחרות.

צבי הלפרין: את יודעת מה?

צבי הלפרין: לא על גבי חברות אחרות, אבל יהיה לו עוד איזשהו ניקוד מסוים לטובת המכרז הזה.

ליה שמטוב: הוועדה באמת יכולה להמליץ, אבל כמו שנאמר פה היום, למדנו משהו ונעשה ועדה בזמן קצר, ונזמין באמת אנשים רלוונטיים שיכולים לתת את התשובה.

אבי סייג: הזמנו אותם, דרך אגב.

אבי סייג: הם הוזמנו, הם לא באו.

משה גפני: עשיתי 33 שנות מילואים עד לפני שנתיים וחצי.

משה גפני: כנראה שגם אעשה עוד קצת מילואים, אבל זאת לא הנקודה ואני לא הולך לדבר על עצמי.

משה גפני: אבל תחשבו על המספר, 33 שנות מילואים, ונעבור הלאה.

משה גפני: אני חושב שיש לך זכות גדולה היום בתפקיד שאת נמצאת להוביל לשינוי חשוב מאוד בנושא העצמאים הקטנים, ואני גם עצמאי קטן, אז אני מכיר את הבעייתיות.

משה גפני: כשהייתי הולך למילואים הייתי יודע שאני משלם מכספי.

משה גפני: בלי מליצה ובלי הגזמה, ממש משלם מכספי, והייתי שומר את זה לעצמי.

משה גפני: את אשתי לא הייתי משתף בזה, ממש כך.

משה גפני: בתקופה שהייתי עושה, בעשור הקודם, לא נתנו אפילו רכב שכור למג"ד.

משה גפני: לכן אני חושב שאת נמצאת בנקודת החלטה מאוד חשובה.

משה גפני: יש גם הזדמנות מאוד גדולה.

משה גפני: נוצר פה באמת דבר מאוד חשוב, ואני לא אומר אותו בציניות, שסוף-סוף הצבא "יצא מהארון" ונפל לו האסימון, שהגיוס למילואים וההתייצבות למילואים הולכת וקטנה, ואנחנו ניצבים בפני בעיה באמת קריטית, ועכשיו מציפים את זה.

משה גפני: זו מוסיקה שלא היית שומעת פה לפני שנתיים-שלוש, זה רק לאחרונה.

משה גפני: זה דבר שאנחנו כפורום מג"דים דיברנו עליו כבר יותר מעשר שנים וצחקו לנו ולגלגו, ואמרו רק בעזרת האידיאולוגיה, שזה דברים שאני מכבד אותם ומאמין בהם, אבל זה לא מספיק לימינו.

משה גפני: כבר לפני עשר שנים אמרנו שחייבים לטפל באנשי המילואים.

משה גפני: לכן היום את בנקודת החלטה שאת חייבת לדחוף קדימה, ואני חושב שכולם צריכים פה להבין שלא תהיה הזדמנות שנייה.

משה גפני: עכשיו זה הזמן לתקן.

משה גפני: עכשיו צריך להעמיד את משרד האוצר בפני מצב שהוא צריך לתת פתרונות הוגנים ויצירתיים.

משה גפני: תודה רבה.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: שי דותן.

שי דותן: אני רק יכול להגיד שהנוסחה שדיברתם עליה, ומדברת על פיצוי בגין נזק עקיף, באמת חושבה על פי מחזור, אבל היא ניקתה תשומות נחסכות.

אבי סייג: אתה מדבר על המלחמה?

שי דותן: כן.

שי דותן: דבר שני שאני רוצה לומר, שרשות המיסים מתחשבת במי שיוצא למילואים, ועוסקים שלא מגישים דוחות בזמן.

אבי סייג: מה זאת אומרת מתחשבים?

אבי סייג: עשינו טובה למישהו?

אבי סייג: אין מתחשבים, יש חוק שלא מקיימים אותו.

אבי סייג: אתה חייב לעשות את זה.

אבי סייג: תוך כדי מלחמת "עופרת יצוקה" שוקי רץ לנציב מס הכנסה, שיעשו טובה.

אבי סייג: מה זה הדבר הזה?

אבי סייג: יש חוק.

אבי סייג: מה זה מתחשבים?

שי דותן: אם יש חוק אנחנו מקפידים למלא את החוק.

אבי סייג: אתם לא מפעילים את החוק, זאת הבעיה.

שי דותן: אני יכול להגיד לך שבמקרים של מלחמות כן יוצאת הנחיה להתחשב באופן כללי בכל העסקים, ולדחות להם את הדיווחים.

שי דותן: זה לעניין רשות המיסים.

אבי סייג: השאלה אם הנוסחה הזאת יכולה לעבוד, מה שהצענו, במתכונת כזו או אחרת.

שי דותן: זה גם פונקציה של תקציב.

שי דותן: אגף התקציבים אמר לך בצדק שהוא לא קיבל נתונים ממשרד הביטחון, הוא לא יודע על איזה כמות מדובר, על כמה עצמאים, מה המחזור הממוצע.

שי דותן: בוא נראה איזה סכום, מאיפה לוקחים אותו.

שי דותן: אתה יודע, יש עוגה מוגבלת, אי-אפשר לקחת את כל הכסף ולהעביר לכל מי שאנחנו רוצים.

שי דותן: בוא נעמוד לפי נתונים ואז נראה.

שי דותן: הנוסחה כעיקרון, אם אנחנו מעתיקים אותה מפיצוי נזק עקיף, נראית הגיונית, כלומר מחזור בניכוי תשומות נחסכות.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: בבקשה.

דוד דהאן: אני רוצה להציג עניין אישי שלי, שממש חוויתי את כל מה שמדברים כאן כרגע.

דוד דהאן: לפני 1982, כששוחררתי מהצבא, הקמתי עסק משלי, הייתי קבלן בניין, היו לי 22 עובדים.

דוד דהאן: ב-1982 קיבלתי צו 8 הביתה לדלת, לצנחנים 525 לתוך לבנון, שמה היינו מנותקים לגמרי בתוך המלחמה 30 יום.

דוד דהאן: חזרתי אחרי 30 יום, העובדים רצו משכורות.

דוד דהאן: כל אלה שהייתי מחויב לגביהם לעמוד בלוח זמנים ניצלו את זה לרעה, ואף אחד לא רצה לשלם.

דוד דהאן: היתה התמוטטות מוחלטת של הכול: נישואין, גירושין קצרים, כל הסיפור הזה, עזיבת הארץ לגרמניה.

דוד דהאן: זה היה הסיפור האישי שלי בנושא הזה.

דוד דהאן: אף אחד לא פיצה, אף אחד לא עשה שום דבר.

דוד דהאן: צר לי לשמוע שהיום, 30 שנה אחרי, כמעט כלום לא השתנה בעניין הזה.

דוד דהאן: יש לי רעיון שאני רוצה להעלות כאן, שעלה לי תוך כדי.

דוד דהאן: כולם צריכים להשתלב כאן, לתת יד אחת לעניין הזה, לעצור את העניין הזה.

דוד דהאן: הצבא צריך לדעתי אולי לאייש ממש שני אנשים על כל תפקיד, כי הבעיה כאן היא לא התוספת כספים, כמו שהוא אמר, המהות היא הבעיה כאן.

דוד דהאן: הבעיה העיקרית היא העבודה או התפקיד בעסק הקטן, שאף אחד לא יכול לסבול את ההיעדרות של אותו אחד שהולך למילואים, זה יוצר להם בעיות קשות מאוד.

דוד דהאן: אז לצורך פתרון הנושא הזה, שזאת הבעיה העיקרית, אפשר לאייש לכל תפקיד בצבא אולי שניים.

דוד דהאן: הוא יאשר אם זה אפשרי או לא אפשרי, לאייש שני אנשים לתפקיד.

אבי סייג: שיהיה להם אחד קודם.

דוד דהאן: ואז לשחרר פעם או פעמיים בשבוע כל אחד.

דוד דהאן: הם יוכלו להתחלף לסירוגין.

אבי סייג: הוא אומר לך שאין לו אנשים.

דוד דהאן: וככה הוא יוכל לגשת לעסק או לתפקיד שלו, להשלים את הדברים החסרים שמה, ושוב פעם לחזור לגיחות כאלה קצרות כדי לנסות לפתור את הבעיה הזאת עד כמה שניתן.

דוד דהאן: כי זאת הבעיה העיקרית, כי הכול הולך להתמוטט שם, לכן אף אחד לא מוכן להסכים להחזיק עצמאים.

דוד דהאן: לגבי התשלום, אפשר לעשות איזשהו ביטוח נוסף – לא יודע אם זה ביטוח לאומי, אם זה בתקציבים – שבו יורידו מהמילואים, או אפילו מהשכר הרגיל של עושה המילואים להוריד כמה שקלים לצורך ביטוח, כדי להבטיח שאם יהיה צורך, להשלים תשלום עבור השני הנוסף לצורך התחלופה.

דוד דהאן: זה מין רעיון שעלה לי ככה, ועל זה תוסיפו עוד כמה שאתם יכולים כדי להגיע בעצם לפתרון טוב יותר.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: הוועדה שמעה את הנציגים השונים, וחבל מאוד שהיום לא הגיעו אנשים שכן מחליטים מהאוצר וממשרד הביטחון.

ליה שמטוב: הוועדה קודם כול מבקשת ממשרד הביטחון לתת את הנתונים הדרושים לאוצר, כדי שיידעו על איזה תקציב מדובר.

ליה שמטוב: דבר שני, משרד התמ"ת, ביטוח לאומי, משרד הביטחון, מה שקשור למשרדים.

ליה שמטוב: אם אתם לא קשורים לעוד איזשהו גוף ויכולים היום, אחרי הפורום הידברות, להקל על אנשי המילואים, אז בבקשה תתחילו לעשות את כל הפעילויות האלה.

ליה שמטוב: מה שקשור לנוסחה של מחזור עסקים.

ליה שמטוב: התמ"ת, אני מבינה שזה קשור לחשב הכללי, נכון?

רן קיויתי: לא.

רן קיויתי: בנושא של הנוסחה, מה שאמרתי, זה שאנחנו מנסים לגבש את הפתרון יחד עם אגף תקציבים באוצר, מי שהיה פה, ואנחנו צריכים פה את משרד הביטחון גם כן.

רן קיויתי: אנחנו מנסים לקבוע פגישה עם משרד הביטחון לגבש את כל המידע שצריך, בשביל להגיע למצב שבסופו של דבר יוצאת נוסחה אחרת לאנשי מילואים עצמאים.

רן קיויתי: מבחינתנו זה לא משהו שהוא בסמכות של משרד התמ"ת או של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

רן קיויתי: מה שהיה בסמכותנו שינינו בתוך התוכניות שלנו.

רן קיויתי: זה נושא שחשוב לנו, חשוב לנו לקדם אותו, ומאחר שחשוב לנו לקדם אותו, אז אנחנו פועלים על מנת שהוא יקרה.

ליה שמטוב: אז הכי חשוב זה לקבל את הנתונים ממשרד הביטחון.

ליה שמטוב: אני מעבירה את זה דרכך וגם הוועדה תעביר את זה במכתב.

ליה שמטוב: דחוף להעביר את הנתונים לאוצר.

שוקי בן ענת: הנתונים האלה קיימים בכל מקום.

שוקי בן ענת: זה נתונים גלויים שבין משרדי ממשלה.

שוקי בן ענת: אני לא מבין את האמירה הזאת.

ליה שמטוב: אם זו לא בעיה, אז אפשר לתת את זה מחר.

אבי סייג: שוקי, מחר בבוקר תן לו את זה ביד וגמרנו.

אבי סייג: שיהיה לו.

שוקי בן ענת: זה נתונים שמוצגים כל שנה.

אבי סייג: אבל תראה מה אומרים לך כאן.

אבי סייג: כבר שניים אמרו שמשרד הביטחון לא עושה.

אבי סייג: שדווקא משרד הביטחון לא ייתן לנו?

אבי סייג: מילא האוצר.

ליה שמטוב: ואנחנו נזמן את הישיבה בעוד חודש.

ליה שמטוב: רן, אתה תנסה לעשות את הישיבה המצומצמת?

רן קיויתי: כן, ואני אעדכן אותך באופן אישי לגבי ההתקדמות של הנושא.

ליה שמטוב: יפה.

ליה שמטוב: ואנחנו נזמן את הוועדה בעוד חודש, ונראה את התוצאות.

שוקי בן ענת: אם אפשר לבקש רק שהוועדה תתייחס לזה גם בראי הריבון, ותזמן את משרד המשפטים והאוצר.

שוקי בן ענת: אין לנו שום חילוקי דעות, אנחנו באמת חגים סביב אותו נושא.

שוקי בן ענת: אבל לא רק בדברים הטכניים.

ליה שמטוב: בסדר.

ליה שמטוב: אנחנו צריכים את המשרדים הרלוונטיים.

ליה שמטוב: את האנשים שיש להם סמכות להחליט אנחנו צריכים להזמין.

ליה שמטוב: תודה רבה.

ליה שמטוב: הישיבה נעולה.