הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 145, 2012-02-06 11:00

דוד אזולאי: בוקר טוב לכולם.

דוד אזולאי: אני פותח את הדיון של הועדה לפניות הציבור.

דוד אזולאי: על סדר היום זה נושא של גביית תשלומים על ידי מד"א מהאזרחים.

דוד אזולאי: זה הנושא שאנחנו נתמקד בו היום.

דוד אזולאי: אני מקדם בברכה את כל האורחים שנמצאים כאן.

דוד אזולאי: נמצא איתנו פה גם מנכ"ל מד"א וחברי, אלי יפה הסגן וממונה של מחוז ירושלים והאזור.

אלי יפה: לא, לא, הדרכה והסברה.

דוד אזולאי: הדרכה והסברה וכל האורחים הנכבדים שנמצאים כאן, אז ברכת ברוכים הבאים.

דוד אזולאי: יש פה נציגים של ?

דוד אזולאי: ומשרד האוצר?

דוד אזולאי: או.

דוד אזולאי: קיי.

דוד אזולאי: נציגי קופות חולים נמצאים כאן?

דוד אזולאי: איזה קופת חולים אדוני מייצג?

יאיר לטי: מאוחדת.

קרן: מכבי.

הלל דשן: כללית.

דוד אזולאי: רבותיי, אני פותח את הדיון הזה, אני קצת ברשותכם, קצת היסטוריה לפני שנעבור לסדר היום.

דוד אזולאי: הנושא הזה הוא לא ביוזמתי.

דוד אזולאי: הנושא הזה כבר נידון בועדה הזאת כבר בשנת 2007 על ידי חברת הכנסת סופה לנדבר.

דוד אזולאי: לאחר מכן, ב – 2009 חבר הכנסת אורי מקלב שקיים 4 דיונים: ביוני 2009, בדצמבר 2009 וביוני 2010 ובדצמבר 2010.

דוד אזולאי: כלומר שאורי מקלב למעשה, חבר הכנסת אורי מקלב, שהיה יושב ראש הועדה, טיפל בנושא הזה.

דוד אזולאי: אני הגעתי לכאן ושוב אנחנו מוצפים בפניות, בעיקר בפניות של אזרחים רבים שטוענים שהם משלמים עבור שירות של מד"א.

דוד אזולאי: חלקם הגדול זה אנשים שאו שלא היו צריכים לשלם, או שלא ידעו שצריכים לשלם.

דוד אזולאי: כתוצאה מזה, אחרי תקופה ארוכה, הם קיבלו הודעה שבה נאמר להם שהם צברו חוב.

דוד אזולאי: אני מדבר על תקופה של שנתיים, שלוש, אם לא יותר מזה.

דוד אזולאי: יש לי פה מלאי של מכתבים, אבל אני אקראי רק חלק קטן ביותר ממה שקיבלתי בימים האחרונים בעקבות פניות של אזרחים רבים בנושא הזה.

דוד אזולאי: אני אביא רק מדגם של הפניות האלה.

דוד אזולאי: יש פה מכתב שהגיע אלי על ידי מר צבי רפאל, והוא כותב שהיתה לו תאונה בשנת 2003.

דוד אזולאי: עד אפריל 2010 לא קיבל שום פניה.

דוד אזולאי: כמובן ב – 2010 הוא קיבל פניה ואז הוא בעצם, הוא לא קיבל רק את הקרן, אלא את כל מה שקשור בכך.

דוד אזולאי: פונה נוסף בשם אמנון דניאל כותב לי שישנם בעלי חובות למד"א, ונתקלתי בזה במספר מקומות בכלל וברשות לשיקום האסיר בפרט.

דוד אזולאי: ומד"א לא באו לקראתם.

דוד אזולאי: פונה נוסף שכותב לי כאן, לא אפרט יותר, גונן תומר, שהוא אומר שבמהלך שנת 2009 הוא חש ברע והוא פונה למרפאה.

דוד אזולאי: לאחר כשנה וחצי קיבל מסמך דרישה מ, עם חיוב של דמי גביה ועוד תוספת, מבלי שקיבלתי כל מסמך קודם לכן.

דוד אזולאי: יש מכתב נוסף של עמותת "כן לזקן" שגם הם כותבים כאן שבמקרים רבים זה התרעות ללא עיקול.

דוד אזולאי: המחיר הושלש, כולל שכר טרחת עורך דין.

דוד אזולאי: כל אלה הבאתי פשוט מדגם קטן ביותר של פניות של הציבור אלינו.

דוד אזולאי: וכאן אני רוצה רק להביא לידיעתם של אנשי מד"א: ישנה תקנת מסים חדשה, שאני לא יודע אם אתם מודעים לה, אבל אם לא – כדאי שתאמצו את זה.

דוד אזולאי: זו תקנה שתוקננה בועדת חוקה.

דוד אזולאי: התקנה הזאת מדברת על מחירון שקבעו לגבי אותם חייבים ולא שכל קובע לעצמו את המחיר והוא מוציא.

דוד אזולאי: אז אני, ברשותכם, נמצא פה לפני התקנון: לשלוח דרישה ראשונה בכתב – 15 שקלים.

דוד אזולאי: משלוח דרישה ראשונה בכתב בדואר רשום – 22 שקלים.

דוד אזולאי: אחר כך: משלוח של דרישה נוספת בכתב היא 15.

דוד אזולאי: דרישה נוספת ב – 22.

דוד אזולאי: בקיצור, כדאי מאד לאמץ את המסמך הזה.

דוד אזולאי: זה בעצם מחייב את כל החברות שעוסקות בהוצאה לפועל.

דוד אזולאי: זה מחייב אותם.

דוד אזולאי: מתי זה נכנס לתוקף?

אלי בין: אנחנו הכנסנו את זה, אדוני היושב ראש, ב – 11.5.2011 כבר החלנו את זה על מגן דוד אדום.

דוד אזולאי: או.

דוד אזולאי: קיי.

קריאה: מיד כשזה התפרסם.

אלי בין: כשאנחנו את סעיפים 9 ו – 10 קיימנו דיון, יחד עם היועצים המשפטיים של מגן דוד אדום, שיושב פה ד"ר גונטובניק, שהוא מלווה את התהליך הזה גם של הגביה, וגם של כל הנושאים המשפטיים במד"א.

אלי בין: אנחנו בתהליך של 9 ו – 10: הובלה והוצאת מעוקלים, והובלה והוצאת מעוקלים שנדרשו לצורך הוצאתם משאית וסבלים שאילו תעריפים מאד מאד, אבל לא רק התעריפים הגבוהים פה הפריעו לנו, גם עצם ההליך.

אלי בין: אנחנו למעשה החלטנו שאנחנו לא מחילים אותם במגן דוד אדום, רק באישור מיוחד.

דוד אזולאי: ברשותך, בוא נעשה סדר בדברים.

דוד אזולאי: אני מיד יאפשר לך ותוכל להגיב לדברים האלה.

דוד אזולאי: אני רוצה בראש ובראשונה קודם כל לשמוע חלק מהאזרחים שהגיעו אלינו לכאן, שאני באמת, ובוא, אני רוצה שנעמיד את הדברים בפרופורציות הנכונות.

דוד אזולאי: בדיון הזה אין כוונה לתקוף את מד"א ואין כוונה לפגוע בשירות שאתם נותנים, אבל אני רוצה שתדע, אנחנו פה תפקידנו אחד ויחיד, זה להיות פה ועזר לאותם אזרחים רבים הנזקקים לשירותי מד"א.

דוד אזולאי: זאת המטרה של הדיון הזה.

דוד אזולאי: הגיע הזמן שנעשה גם בנושא הזה סדר.

דוד אזולאי: כאשר אדם מאושפז בבית חולים, אנחנו לא מכירים מצב שאותו אזרח עומד ומתחשבן מול בית החולים.

דוד אזולאי: אין דבר כזה.

דוד אזולאי: אותו אזרח צריך, אחרי שאושפז, בית החולים מנהל דין ודברים מול קופת חולים שהוא חבר בה, תמורת טופס 17, פרוצדורה שכל אחד מאיתנו מכיר אותה.

דוד אזולאי: במד"א המצב הוא לא כך.

דוד אזולאי: במד"א המצב הוא שאותו חולה שפּוּנה לבית החולים, אני מדבר כרגע במקרה הטוב, שהוא קיבל את החשבון תשלום מיד לאחר שהוא פּוּנה, אז הוא צריך ללכת לבדוק אם הוא זכאי או לא זכאי.

דוד אזולאי: אם הוא זכאי – הוא צריך קודם כל לשלם.

שלומית אבינח: לא, לא, זה שוּנה.

דוד אזולאי: דקה.

דוד אזולאי: קודם היה ההסדר הזה שהוא היה צריך לשלם.

דוד אזולאי: עם זה הוא היה רץ לקופת חולים לקבל החזר.

דוד אזולאי: לשמחתי הרבה, לאחר דיון בועדה הנוהל הזה שוּנה והיום הדבר הזה לא קיים, אלא יש, קופת חולים היא הגורם שאמור להתחשבן מול זה.

דוד אזולאי: בקיצור מה שאני רוצה להגיד: לצערי הרב הנושא הזה עדיין לא הגיע למצב שאנחנו רוצים שיהיה.

דוד אזולאי: אני אבקש, יש פה אורח עמדי.

דוד אזולאי: בבקשה אדוני, אתה ביקשת לבוא לפה לועדה והגעת מרחוק ולכן אני רוצה לתת לך להיות ראשון הדוברים.

נתנאל עמדי: אני הייתי גר בגבעת שאול ואוטו דרס אותי.

נתנאל עמדי: זרק אותי וברח.

דוד אזולאי: מה זה?

נתנאל עמדי: אוטו פגע בי וברח לפני 10 שנים.

נתנאל עמדי: אנשים צלצלו למגן דוד באו לקחו אותי לבית חולים.

נתנאל עמדי: בבית חולים קיבלתי טיפול טוב, יפה, באתי הביתה.

נתנאל עמדי: אחרי 7 שנים אני מקבל מכתב שאני חייב להם, למגן דוד.

נתנאל עמדי: העורך דין כותב לי.

נתנאל עמדי: הם שלחו את כל הניירות האלה לגבעת שאול.

נתנאל עמדי: אני עברתי מגבעת שאול לרמת אשכול.

נתנאל עמדי: עד שיום אחד מישהו טלפן לי: עמדי נתנאל, יש לך פה אצלנו איזה מתנה צריכים להביא לך.

נתנאל עמדי: מה הכתובת שלך?

נתנאל עמדי: אמרתי: הכתובת זה וזה, וזה.

נתנאל עמדי: אז הם שולחים לי מכתבים מהעורך דין מגן דוד, פה ושם, הלכתי פה, הלכתי פה, עד שהגיע להוצאה לפועל.

נתנאל עמדי: הוצאה לפועל ביקש ממני 2,560.

דוד אזולאי: כמה פעמים הם הובילו אותך באמבולנס?

נתנאל עמדי: פעם אחת.

נתנאל עמדי: 2,500 עד עכשיו.

נתנאל עמדי: עכשיו, זה לא הסיפור, זה לא כל הסיפור.

דוד אזולאי: פעם אחת רק הובילו אותך באמבולנס?

נתנאל עמדי: כן.

נתנאל עמדי: אמבולנס אני לא הזמנתי.

דוד אזולאי: הבנתי.

דוד אזולאי: היית בתאונת דרכים.

דוד אזולאי: בסדר.

דוד אזולאי: וכמה נתבקשת לשלם?

נתנאל עמדי: עכשיו ביקשו ממני 2,560.

נתנאל עמדי: אחרי הוצאות ברמלה, ולא יכולים להגיע לרמלה, לפה, רק למגן דוד.

נתנאל עמדי: אמרתי: אני אב שכול.

נתנאל עמדי: מה אתה אב שכול?

נתנאל עמדי: מה קרה?

נתנאל עמדי: אמרתי: מה קרה?

נתנאל עמדי: בגלל זה שאת יושבת פה בזכותי ובזכות הבן שלי.

נתנאל עמדי: לא, עשרות טלפונים עשו פה ושם.

נתנאל עמדי: כל המכתבים האלה.

נתנאל עמדי: בסוף אני מטלפון לעו"ד.

נתנאל עמדי: העורך דין מטלפן, אני מוכן לשלם, בסדר.

נתנאל עמדי: אני אשלח לך התחייבות, תכתוב, תשלח לי.

נתנאל עמדי: אחרי עוד חודשיים, 4 חודשים, עוד פעם: 2,500.

נתנאל עמדי: אמרתי: אני מוכן לשלם מה שאני חייב.

נתנאל עמדי: לא, אתה צריך לשלם ככה, 2,560.

נתנאל עמדי: אני הולך לשופרסל לקבל אוכל, לא נותנים לי.

נתנאל עמדי: הנה, כל הכרטיסים פה עד עכשיו.

נתנאל עמדי: עכשיו אני הולך לסופרמרקט לקבל אוכל, לקבל בסופר עם הכרטיס אשראי, לא נותנים לי.

נתנאל עמדי: קיבלו את ה – 2,560 שילמתי.

נתנאל עמדי: אלפי פעמים טלפנתי ל שישלח לי ביטול, או תשלח לי כספים שאני שילמתי.

נתנאל עמדי: שילמתי 2,560 בסדר.

נתנאל עמדי: שילמתי.

נתנאל עמדי: ותשחררו אותי.

נתנאל עמדי: אני חי ממשכורת מביטוח לאומי.

נתנאל עמדי: אני אב שכול.

נתנאל עמדי: ביטוח לאומי משלם לי משכורת.

נתנאל עמדי: גם כן משכורת לא נותנים לתת לי.

נתנאל עמדי: בינתיים אנחנו נותנים לך 600 שקל.

נתנאל עמדי: אחר כך היה דיון בטלביזיה.

נתנאל עמדי: משרד הרווחה בא: כן, מה קרה?

נתנאל עמדי: מה יש?

נתנאל עמדי: מה זה?

נתנאל עמדי: מה זה?

נתנאל עמדי: אמרתי: ככה וככה וככה.

נתנאל עמדי: הנה, הנה, אז הוא אומר: בסדר.

נתנאל עמדי: אנחנו מטפלים בזה, אנחנו עושים ככה, אנחנו עושים, ולא עשו כלום.

נתנאל עמדי: מישהו בא מהעירייה, העירייה אמרתי זה ככה וככה, וככה.

נתנאל עמדי: אני הייתי עד פה בתוך הגבס.

נתנאל עמדי: בסדר.

נתנאל עמדי: אנחנו מטפלים בזה, בסדר.

נתנאל עמדי: אחר כך עוד פעם, העורך דין כותב מכתב, כותב מכתב עד שנמאס לי.

נתנאל עמדי: אמר: אתה צריך לשלם 2,500 שקל.

נתנאל עמדי: אמרתי: אני לא יכול להוריד, אני ככה, אני חי מביטוח לאומי, אז מה אתם רוצים ממני?

נתנאל עמדי: לקחת אוכל לא נותנים לי.

נתנאל עמדי: הלכתי לבנק לקבל כסף – לא נותנים.

נתנאל עמדי: כל הדלתות היו סגורות.

דוד אזולאי: עיקלו לך את כל החשבונות?

נתנאל עמדי: הכל.

נתנאל עמדי: הכל.

נתנאל עמדי: הכל.

דוד אזולאי: או.

דוד אזולאי: קיי.

דוד אזולאי: תודה רבה אדוני.

דוד אזולאי: אני מודה לך.

נתנאל עמדי: דיברתי עם העורך דין, אמר: אתה צריך לשלם.

נתנאל עמדי: בסדר.

נתנאל עמדי: אני משלם, אין לי ברירה.

נתנאל עמדי: אני רוצה אוכל.

נתנאל עמדי: לא? נתתי לו שילמתי 2,560 לעורך דין.

נתנאל עמדי: עד עכשיו אלף פעמים ...

נתנאל עמדי: לא שולח לא ביטול ולא קבלה.

נתנאל עמדי: לא קיבלתי.

נתנאל עמדי: עד עכשיו אני נותן לכם את הכרטיסים שלי.

דוד אזולאי: איפה שילמת את הכסף?

דוד אזולאי: בדואר?

נתנאל עמדי: בטח שילמתי.

דוד אזולאי: אני שואל רק: איפה שילמת?

דוד אזולאי: בדואר?

דוד אזולאי: בבנק?

נתנאל עמדי: שילמתי 2,500.

נתנאל עמדי: לעורך דין.

נתנאל עמדי: הנה.

נתנאל עמדי: 4 תשלומים.

דוד אזולאי: רגע, אדוני, תרשה לי רגע, אני אשאל אותך שאלה: אתה בסוף בסוף שילמת 2,500 שקל.

נתנאל עמדי: לא קיבלתי ביטול.

דוד אזולאי: רגע.

דוד אזולאי: אני שואל אותך אדוני: כמה שילמת בסוף?

דוד אזולאי: 2,500 שקל?

נתנאל עמדי: כן.

דוד אזולאי: יפה.

דוד אזולאי: איפה שילמת?

נתנאל עמדי: לעורך דין.

נתנאל עמדי: בתל אביב.

דוד אזולאי: בתל אביב הוא שילם את הכסף, או שאתה קיבלת שובר והחתמת אותו?

נתנאל עמדי: לא, אני נתתי להם כרטיס אשראי.

דוד אזולאי: כרטיס אשראי.

דוד אזולאי: יפה.

דוד אזולאי: אחר כך פנית, ביקשת שיבטלו לך את החוב שיתנו לך קבלה, לא קיבלת שום קבלה?

נתנאל עמדי: לא, עד עכשיו.

דוד אזולאי: עד עכשיו לא.

דוד אזולאי: עדיין יש עיקולים על החשבונות שלך?

נתנאל עמדי: עד עכשיו יש.

דוד אזולאי: יפה.

דוד אזולאי: תודה רבה אדוני.

דוד אזולאי: זה מה שרציתי לשמוע.

קריאה: מתי היה התשלום?

דוד אזולאי: התשלום היה מזמן הוא אומר לך.

נתנאל עמדי: אני צריך את הכסף שלי בחזרה.

דוד אזולאי: לפני כמה זמן שילמת?

נתנאל עמדי: לפני 4 חודשים.

נתנאל עמדי: שלושה חודשים.

דוד אזולאי: 4 חודשים.

שלומית אבינח: הוא שכר והעורך דין טיפל לו בכל העניינים.

נתנאל עמדי: 4 תשלומים, כל פעם 600 שקל.

נתנאל עמדי: 1,000 שקל.

שלומית אבינח: העורך דין טיפל לו, הוא שכר בשביל - - -

דוד אזולאי: תודה רבה אדוני.

נתנאל עמדי: אני רוצה את הכסף שלי בחזרה.

נתנאל עמדי: זה המשכורת שלי, אני אב שכול.

נתנאל עמדי: בקושי אני חי.

דוד אזולאי: אדוני, אתה לא צריך את התלוש משכורת שלך.

דוד אזולאי: תעביר לו את הכל, יצלמו את זה, נעביר את זה הלאה.

נתנאל עמדי: אבל עכשיו שישלח לי קבלה.

דוד אזולאי: אדוני, אל תדאג.

דוד אזולאי: אנחנו נטפל בעניין שלך.

דוד אזולאי: אני פשוט רציתי שישמעו דוגמה של אזרח.

נתנאל עמדי: תודה רבה.

דוד אזולאי: יעקב נמצא כאן?

דוד אזולאי: שמואל בבקשה.

שמואל בן יעקב: שלום, שמוליק בן יעקב, האגודה לזכויות החולה.

שמואל בן יעקב: פנה אלינו אמא של פונה.

שמואל בן יעקב: הסיפור הוא כזה: ב – 2008 הילד ניסה להתאבד, ואז הזמינו מד"א, פינו אותו טיפול נמרץ בבית חולים.

שמואל בן יעקב: שכב כחודש, ואחר כך הוא לא חזר לדירה שלו, כי הוא גר בדירה שכורה, חזר לבית הוריו.

שמואל בן יעקב: כנראה מד"א שלחו מכתבים לדירה השכורה שלו, וכמובן אף אחד לא ענה.

שמואל בן יעקב: אני לא צריך להגיד לכם באיזה תהליך הוא היה במשך כל התקופה הזאת.

שמואל בן יעקב: לפני כשנה הוא שינה את הכתובת שלו לבית הוריו, ואז כנראה חברת הגביה איתרה אותו, שלחה מכתב התראה.

שמואל בן יעקב: כלומר, הם קיבלו מכתב התראה לפני מספר חודשים.

שמואל בן יעקב: היא קיבלה, פנתה לקופה.

שמואל בן יעקב: הקופה הלאומית במקרה הזה, אמרה: אנחנו משלמים רק את הקרן.

שמואל בן יעקב: או.

שמואל בן יעקב: קיי.

שמואל בן יעקב: אמרה למד"א: אני משלמת רק את הקרן וביקשה לבטל את החוב בטענה: לא ידעתי, לא יכולתי לדעת.

שמואל בן יעקב: אני לא אשמה.

שמואל בן יעקב: פה אני אומר את הטענות שיש לנו למד"א.

שמואל בן יעקב: אנחנו כן חושבים שחייבים להתחשב במקרים מיוחדים.

שמואל בן יעקב: לא כולם רעים.

שמואל בן יעקב: לא כולם לא משלמים בכוונה.

שמואל בן יעקב: הטענות שיש לנו נגד מד"א, אני אישית התקשרתי למוקד של עורכת , פרח לי שמה, אתם בטח יודעים את שמה, ושום דבר.

שמואל בן יעקב: אין שום אפשרות לערער.

שמואל בן יעקב: אתה חייב לשלם, אם לא – יהיה עיקול על חשבונך, אנחנו לא צריכים הוצאה לפועל.

שמואל בן יעקב: זכותנו, פקודת המסים, אני לא אכנס לסעיפים.

דוד אזולאי: מי ניהל את המשא ומתן מול מד"א?

שמואל בן יעקב: אני.

דוד אזולאי: אתה בעצמך?

שמואל בן יעקב: כן, כן.

קריאה: לא מול מד"א, סליחה.

שמואל בן יעקב: מול העורכת דין שמייצגת את מד"א.

שמואל בן יעקב: תשמע, היא שלחה את המכתב.

נתנאל עמדי: ועוד שלקח ממני גם - - -

שמואל בן יעקב: עכשיו, אתה דיברת על תעריף של 15, 20 שקל.

שמואל בן יעקב: אני מקריא מהציטוט: 365.74 שקל הקרן.

שמואל בן יעקב: 812 שקל שכר טרחה עמלת גביה.

שמואל בן יעקב: חבר'ה, זה עושק.

שמואל בן יעקב: אין לי מילה אחרת.

שמואל בן יעקב: אני מכיר את הנושא.

שמואל בן יעקב: אני עבדתי עם בתי חולים בנושאי גביה.

שמואל בן יעקב: שילמנו לחברת גביה פחות, קצת יותר מרבע.

שמואל בן יעקב: 812 שקל בעיני, אני אומר פה על הבמה הזאת, זה עושק שמד"א עושה לאזרחים.

שמואל בן יעקב: לא יכול להיות שלוקחים כזה תעריף מאזרח שלא שילם והיה לו את כל ההסברים שבעולם, וגם אם לא היו לו הסברים, אני לא יודע איך מד"א החליט על התעריף הזה.

שמואל בן יעקב: בעיני, מה שאתה יכול לעשות, לחייב אותם בדיוק לפעול לפי מה שאמרת קודם.

שמואל בן יעקב: בעיה שניה – לא מודיעים לבן אדם בכלל שיש אופציה לערער.

שמואל בן יעקב: תגידו לבן אדם: אתה רוצה?

שמואל בן יעקב: תכתוב מכתב לכתובת.

שמואל בן יעקב: כל הזמן רק מאיימים.

שמואל בן יעקב: לא כותבים: יש לך אופציה אם יש לך נסיבות מסויימות, תכתוב.

אורי מקלב: אין אופציה כזאת?

שמואל בן יעקב: אין אופציה כזאת במכתבים.

שמואל בן יעקב: למה לא?

שמואל בן יעקב: חבר'ה, אנחנו אנשים- - -

אורי מקלב: אין אופציה מסודרת, אין איזה שלב.

שמואל בן יעקב: יש.

שמואל בן יעקב: יש.

שמואל בן יעקב: הם מבטלים.

שמואל בן יעקב: אתה תבטל, אתה תבדוק.

שמואל בן יעקב: הם מבטלים.

שמואל בן יעקב: ואם הם מבטלים, חבר'ה, זו אפליה לחלק לבטל ולחלק לא.

שמואל בן יעקב: אתה חייב להודיע לכולם מה האופציות.

שמואל בן יעקב: אתם עושים אפליה בזה שאתם לא מודיעים לאנשים את האופציות שעומדות לרשותם.

דוד אזולאי: תודה רבה אדוני.

שמואל בן יעקב: בבקשה.

דוד אזולאי: אני מודה לך.

דוד אזולאי: מר רפאל צבי.

דוד אזולאי: רפאל, אתה הפנית לנו מכתב על כך שהיתה לך תאונה בשנת 2003 ורק באפריל 2010 נדרשת לשלם.

דוד אזולאי: נכון?

צבי רפאל: נכון.

צבי רפאל: אני לא זוכר מה היה, כמה היה הפינוי בזמנו.

צבי רפאל: זה הגיע ל – 3,100 שקל.

צבי רפאל: לפני שבוע לקחתי וסגרתי את זה.

דוד אזולאי: בכמה בסוף סגרת?

צבי רפאל: 2,350 שקל.

דוד אזולאי: כמה היה התשלום הראשוני?

צבי רפאל: כמה היה הפינוי ב – 2003 אין לי מושג.

אורי מקלב: איפה לאיפה זה היה?

צבי רפאל: מהר נוף לשערי צדק.

דוד אזולאי: מי היה צריך לשלם את זה?

צבי רפאל: חברת הביטוח, או מישהו.

צבי רפאל: לא ידעתי מזה, לא קיבלתי מכתב במשך השנים.

צבי רפאל: הטענה שלי זה לא רק זה.

דוד אזולאי: פינו אותך, בעצם רק אחרי הרבה שנים קיבלת פניה ממד"א.

צבי רפאל: נכון.

צבי רפאל: אבל הטענה שלי זה לא רק הפניה, זה שאני קיבלתי, ביקשתי דו"ח לנפגע.

צבי רפאל: זה לקח בערך 4 חודשים.

צבי רפאל: זה קפץ מ – 1,100 שקל ל – 3,100 שקל.

צבי רפאל: ב – 4 חודשים.

דוד אזולאי: עכשיו רק אני מבין למה יש כל כך הרבה עורכי דין במדינה.

דוד אזולאי: צריך גם להתפרנס.

צבי רפאל: וגם המשרד עורכי דין, אני כן אייצג את השם שלו – שי ארז בתל אביב, לא מוכן לדבר.

צבי רפאל: אין, הוא לא מוכן להרים את הטלפון, לא מוכן שום דבר.

דוד אזולאי: תודה רבה אדוני, אני מודה לך שבאת לועדה שלנו.

דוד אזולאי: אני אבקש, אסתר סושנסקי, שהיא נציגת עמותת "כן – לקידום זכויות הזקנים".

דוד אזולאי: בבקשה.

אסתר סושנסקי: אני מתנדבת בעמותה.

אסתר סושנסקי: אנחנו עמותה ארצית, ללא רווח.

אסתר סושנסקי: מקבלים את הפניות מכל הארץ.

אסתר סושנסקי: יש פה, מונחות לפני פניות מחיפה, באר שבע, ירושלים, בת ים, כל הערים.

אסתר סושנסקי: מדובר בקשישים.

אסתר סושנסקי: דוגמה אחת: קשישה שקיבלה את שירות מד"א ב – 2007 בדצמבר, ואז לא קיבלה אף פעם הודעת תשלום, שום דבר, חיוב תשלום.

אסתר סושנסקי: כעבור 4 שנים קיבלה ישירות התרעה אחרונה לפני ביצוע עיקול.

אסתר סושנסקי: קרן החוב – 378 שקלים.

אסתר סושנסקי: הוצאות גביה – בסביבות 700 שקל.

אסתר סושנסקי: היא אף פעם לא קיבלה את הקרן, בעצם, בקשה לתשלום הקרן.

אסתר סושנסקי: אני התקשרתי גם לעו"ד, משרד עורכי דין שי ארז.

אסתר סושנסקי: דיברתי עם עו"ד מירה, אני חושבת.

אסתר סושנסקי: היא הסכימה לוותר על 200 שקל, אבל 800 שהיא תשלם הקשישה.

אסתר סושנסקי: היא לא מוכנה לשלם 800 שקל מקצבת זקנה עם השלמת הכנסה.

דוד אזולאי: קודם כל תגידי תודה רבה שהסכימו לדבר איתך.

דוד אזולאי: שמעת פה שבדרך כלל אפילו לא הסכימו לדבר איתם.

דוד אזולאי: אז תגידי תודה רבה על זה שהסכימו לדבר איתך.

אסתר סושנסקי: אגב, הקשישה כתבה מספר מכתבים למשרד עורכי דין, ולא ענו לה.

אסתר סושנסקי: לא נענתה בכלל.

אסתר סושנסקי: עכשיו, יש כמה פניות של אנשים שפשוט נופלים ברחוב בגלל איזה שהיא מחלה, אירוע מוחי, חס ושלום, משהו כזה.

אסתר סושנסקי: למשל: בן אדם בבאר שבע לפני שבועיים נפל ברחוב ואיבד הכרה.

אסתר סושנסקי: אנשים מהרחוב הזמינו לו אמבולנס, נתנו לו זריקה במקום, בלי אשפוז.

אסתר סושנסקי: הוא הרגיש יותר טוב.

אסתר סושנסקי: שאלו: אתה רוצה את האשפוז בבית חולים?

אסתר סושנסקי: הוא אמר: לא.

אסתר סושנסקי: החתימו אותו שהוא לא רוצה.

אסתר סושנסקי: אתמול קיבל את השובר תשלום – 750 שקל ממד"א.

אורי מקלב: ללא פינוי, ללא פינוי.

דוד אזולאי: זה ללא פינוי.

מירי כהן: הוא פנה, הוא פנה.

מירי כהן: הוא פנה ולא אושפז.

אסתר סושנסקי: לא, הוא לא פונה.

אסתר סושנסקי: הוא לא פונה.

קריאה: מפחדים להתאשפז, את לא מבינה?

דוד אזולאי: רגע, הוא קיבל זריקה והוא לא פונה.

אסתר סושנסקי: הוא טוען שקיבל זריקה במקום, כי הוא היה חסר הכרה.

אורי מקלב: גם אם היו מודדים לו רק דופק הוא גם היה משלם.

אסתר סושנסקי: הוא היה מחוסר הכרה.

אסתר סושנסקי: קיבל זריקה.

דוד אזולאי: תודה.

אסתר סושנסקי: אישה אחרת, שגם נפלה ברחוב, קשישה מירושלים.

אסתר סושנסקי: אנשים הזמינו לה אמבולנס.

אסתר סושנסקי: הביאו אותה לבית חולים.

אסתר סושנסקי: היתה שם 10 שעות בבית חולים, משעה 1 עד 11 בלילה, שוחררה וקופת חולים לא מוכנה לשלם עבור האמבולנס, כי היא לא היתה מאושפזת.

אסתר סושנסקי: ועוד מספר פניות כאלה.

דוד אזולאי: אני מציע, אנחנו יכולים לשבת פה שעות ולשמוע.

דוד אזולאי: אני פשוט רוצה מדגם מכל דבר, ושמענו את המדגם שלך.

דוד אזולאי: בבקשה, אמנון דניאלי, נציג הרשות לשיקום האסיר.

אמנון דניאל: אני ממונה פניות ציבור של רשות שיקום האסיר ובכלל.

אמנון דניאל: עוד כשהייתי פה בכנסת בפניות ציבור, ... כמה תשלומי חובות של אנשים שחייבים למד"א.

אמנון דניאל: אבל כשמדובר באסירים, נניח אסיר היה מכור לסמים ואירוע כלשהו, ואז הגיע אמבולנס, לא בידיעתו ופינה אותו, אז ישב 5, 6 שנים בבית סוהר.

אמנון דניאל: ואז אני מגיע ואני מתקשר לכל מיני גורמים, לכל הגורמים בארץ, אין לי בעיה איתם.

אמנון דניאל: כשאתה מתקשר לבנק אתה שומע בנק ואתה נבהל, כשאתה מתקשר למד"א, אתה אומר: מד"א שלנו.

אמנון דניאל: דווקא מד"א לא מסייעים.

אמנון דניאל: זה פשוט לא להאמין.

אמנון דניאל: פניתי פעם ועוד פעם ועוד פעם.

אמנון דניאל: וישב שם איזה בחור שהוא התחיל להתלונן לבן אדם: למה הוא הגיע, למה הוא עשה.

אמנון דניאל: אפילו תשמע, מ – 300 שקל איך זה יכול להגיע ל – 2,000 שקל?

אמנון דניאל: איך זה יכול להגיע ל – 2,500 שקל?

אמנון דניאל: עכשיו, הבן אדם אסיר משוקם, בוא תפרוס לו.

אמנון דניאל: לא, כלום, שום דבר.

אמנון דניאל: כשאתה פונה לבנק הוא מוכר לך את החוב.

דוד אזולאי: למי פנית?

דוד אזולאי: פנית לעורכי דין או למד"א?

אמנון דניאל: ללשכת המנכ"ל.

אמנון דניאל: מחלקת גביה.

אמנון דניאל: תראה, אני אומר את האמת.

אלי בין: למחלקת הגביה או ללשכת המנכ"ל?

אמנון דניאל: לשכת מנכ"ל שם הפנו אותי למחלקת גביה.

אמנון דניאל: אני בהתנהלות שלי אני עוקף את העורכי דין, כי היום יש להם בשפע תעסוקה.

אמנון דניאל: אם תיקח את האותיות: ש – פ – ע זה גם היפוך מילה של משהו אחר.

אמנון דניאל: אז אני פונה ישירות למנכ"לים, למנהלים, ליושבי ראש, ככה אני פותר את הבעיה.

אמנון דניאל: אני חושב שאני פונה למד"א אז קצת, קצת איתנו, אנחנו אותו מוסד.

אמנון דניאל: לא יתכן שיד אחת נותנת ויד שניה גודעת.

אמנון דניאל: באים לשקם בן אדם, אז את החובות שלו, אז אני מראש לא מתעסק עם מד"א.

אמנון דניאל: לא מתעסק עם מד"א.

אמנון דניאל: יש לי תיקים כאלה, לא מתעסק.

אמנון דניאל: למה להתעסק?

אמנון דניאל: יש שמה בחור שעונה לי בצורה של לא רוצה להגיד איך.

אמנון דניאל: לא באים "לקראת" בשום פנים.

דוד אזולאי: תודה רבה אדוני, אני מודה לך.

דוד אזולאי: יש פה עוד מישהו מהאזרחים שפנה?

יבגניה מנס: גם טיפול אישי שלי, חוץ מזה שאני מתנדבת ב – "כן לזקן" יש לי סיפור.

דוד אזולאי: בבקשה.

יבגניה מנס: בשנה שעברה ביוני לא הייתי בירושלים, הייתי מחוץ לירושלים, ברחובות, התקשרו אלי לנייד ואמרו: אנחנו משי עזר, יש לך חוב למד"א 850, משהו כזה, שקל.

יבגניה מנס: תשלמי מיד כי אנחנו סוגרים לך חשבון.

יבגניה מנס: אני יודעת שאין לי חובות.

יבגניה מנס: אני תמיד, הזמנתי אמבולנס לאבא לפני 3 שנים, ביוני 2008, בדצמבר אבא נפטר.

יבגניה מנס: אמרתי הוא כבר כמעט 3 שנים בקבר.

יבגניה מנס: מה פתאום?

יבגניה מנס: אני יודעת שאני שילמתי תמיד.

יבגניה מנס: לא, יש לך חוב, אני אבדוק בגביה.

יבגניה מנס: חזרה אלי: כן, יש לך חוב, תשלמי מיד.

יבגניה מנס: אני אמרתי: אבל אני לא קיבלתי שום דבר, לא התרעה, לא תזכורת, איך אני אשלם?

יבגניה מנס: אין לי שום דבר ביד.

יבגניה מנס: אנחנו שלחנו לאבא, אנחנו שלחנו לך.

יבגניה מנס: אמרתי: אבא שלי ואני, אנחנו גרנו באותה דירה, באותה כתובת, לא שינו מספר טלפון, לא שינו כתובת, לא שינו דירה, לא קיבלנו שום דבר.

יבגניה מנס: אין שום הוכחה.

יבגניה מנס: אני חסרת ישע.

יבגניה מנס: אין לי שום הוכחה שהם שלחו ואני לא קיבלתי.

יבגניה מנס: מי?

יבגניה מנס: הדואר אשם?

יבגניה מנס: לא יכול להיות.

יבגניה מנס: תמיד אני מקבלת כל מה שמגיע אלי דרך הדואר אני מקבלת.

יבגניה מנס: בקיצור, אני אמרתי: אין לי חוב.

יבגניה מנס: חזרתי לירושלים, למחרת בבוקר, ואני שמרתי, היה לי אישור מקופת חולים, אבא היה מאושפז, שאני קיבלתי החזר.

יבגניה מנס: רצתי עם הניירות האלה, רצתי למד"א ל – מ.ג.

יבגניה מנס: התברר ששם שיפוצים ומצאו מקום מצויין לשירות לקוחות, הר חוצבים.

יבגניה מנס: מ – מ.ג.

יבגניה מנס: אני רצתי, בלי רכב, עם אוטובוסים להר חוצבים.

יבגניה מנס: מצאתי שם.

יבגניה מנס: הבאתי מסמכים, אמרתי: תשמעו, אין לי חוב, תסתכלו.

יבגניה מנס: איזה פקידה אמרה: כן, כן, את צודקת, אבל אין מנהלת חשבונות, אנחנו נטפל בזה, היא צילמה הכל.

יבגניה מנס: משי עזר מתקשרים אלי, מתקשרים יום, יומיים, אמרתי: יש לי, ומשי עזר המזכירה אמרה לי: את יכולה לפקסס לי?

יבגניה מנס: אני אמרתי: כן.

יבגניה מנס: רצתי לדואר, פקססתי, ומאז אני לא שומעת על שי עזר.

יבגניה מנס: מאותו יום.

יבגניה מנס: במד"א אני מתקשרת, שואלת: מה עם העניינים שלי?

יבגניה מנס: מנהלת חשבונות עסוקה, היא לא נמצאת.

יבגניה מנס: אנחנו נטפל, אנחנו נטפל.

יבגניה מנס: בקיצור, בעוד שבועיים רצתי עוד פעם להר חוצבים.

יבגניה מנס: תפשתי את המנהלת חשבונות, והיא אמרה לי: אני פעם ראשונה שומעת על המקרה הזה.

יבגניה מנס: אני אמרתי: אבל אני השארתי הכל.

יבגניה מנס: אני התקשרתי אלף פעמים, הייתי פה.

יבגניה מנס: בקיצור, היא לקחה את הניירות שלי, היא ראתה שאני שילמתי, שאין לי חוב, ביטלה לי החוב.

יבגניה מנס: אבל למה אני שמרתי, זה לא סוף הסיפור, למה אני שמרתי את הניירות האלה?

יבגניה מנס: כי ב – 2008 כשאני הזמנתי אמבולנס, שילמתי, קיבלתי החזר ואחרי חודשיים בערך אני הזמנתי עוד פעם אמבולנס לאבא.

יבגניה מנס: ובדרך כלל אני ביקשתי תמיד בתוך האמבולנס ביקשתי חיוב לתשלום.

יבגניה מנס: אל תשלחו לי בדואר, תנו לי ביד.

יבגניה מנס: באותו מקרה לא היו להם טפסים האלה ואמרו שאנחנו נשלח לך בדואר ובעוד שבוע אני מקבלת בדואר.

יבגניה מנס: אני אפילו לא מסתכלת מה זה, רצה ומשלמת.

יבגניה מנס: שילמתי ואחרי שבועיים קיבלתי תשלום שלישי.

דוד אזולאי: על אותו פינוי שהיה?

יבגניה מנס: עכשיו אני אספר.

יבגניה מנס: תשלום שלישי.

יבגניה מנס: ואני התחלתי להסתכל והתברר שהתשלום השני היה על הקודם שאני כבר שילמתי.

יבגניה מנס: פעמיים.

יבגניה מנס: רצתי, זה היה ב – 2008.

יבגניה מנס: רצתי למד"א עוד פעם, הבאתי את כל המסמכים שכבר שילמתי.

יבגניה מנס: ועל התשלום השני הם כתבו, יש לי פה הכל, שמו חותמת וכתבו שזה יהיה על החשבון, כאילו, פעם השנייה שאני הזמנתי אמבולנס.

יבגניה מנס: אמרתי: הכל בסדר?

יבגניה מנס: כן.

יבגניה מנס: הכל מסודר, אין לך חוב.

יבגניה מנס: אבל הרגשתי שזה לא הסוף.

יבגניה מנס: שמרתי מסמכים אלה, יש לי הכל.

יבגניה מנס: זה הסיפור עם מד"א ואני אומרת: למה אחרי 3 שנים, לא שיניתי מספר טלפון, לא שיניתי בית.

יבגניה מנס: אבא היה גר איתי.

יבגניה מנס: לא לאבא, לא לי, לא קיבלנו כלום.

דוד אזולאי: תודה רבה גברת.

יבגניה מנס: אני רוצה רק הצעה שלי.

דוד אזולאי: משפט סיכום בבקשה.

יבגניה מנס: אם צריכים, חוץ, מקרן לשלם סכומים כל כך גבוהים, למה אי אפשר לשלוח התרעה בדואר רשום, שיהיה לבן אדם איזה הוכחה שהוא קיבל?

דוד אזולאי: תודה רבה, אני מודה לך גבירתי.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, אני שומע דברים ששמענו כבר לפני שנים בועדה לפניות הציבור, ואני חושב שהבעיה היא בעיה מבנית.

ישראל אייכלר: היושב ראש הזכיר את הבעיה המרכזית שיש התחשבנות בין האזרח לבין מד"א, דבר שבקופות החולים בבתי החולים כבר סודר שאדם מקבל טופס ובית החולים בדרך כלל מתחשבן עם הקופת חולים.

ישראל אייכלר: רוב המקרים, אני מבין, או לפחות מחצית מהפינויים שמד"א עושה, זה כבר קורה היום, תגידו לי אם אני טועה, שאם הוא מאושפז בבית החולים, בית החולים כבר מתחשבן עם מד"א.

מירי כהן: קופת חולים ומד"א מתחשבנות.

מירי כהן: הוא לא צריך לשלם.

ישראל אייכלר: האזרח לא צריך להיות באמצע.

מירי כהן: הוא רק מעביר את הקבלה.

ישראל אייכלר: צריך להעביר קבלה, זה כמו שהוא צריך להעביר טופס 17 לצורכי דברים אחרים, הוא מעביר את זה.

ישראל אייכלר: אז 50 אחוז מהבעיה כבר נפתרה.

ישראל אייכלר: אני גם שמח לשמוע ממנהל מד"א, אלי בין, שהתקנות שבמס הכנסה שנכנסו, שהעורכי דין לא יוכלו לעשות עושק ושוד, כמו שעושים בכביש 6 ובמקומות אחרים, וכמו החשבונות ששמענו פה, אני מבין, אדוני היושב ראש, שזה כבר הוצג, והם כבר עובדים לפי התקנון של 22 שקל או 15 שקל, מחירים סבירים.

ישראל אייכלר: הבעיה שנותרה היא, שתי בעיות: 1 – כאשר האדם לא מאושפז, הגב, כהן יודעת בדיוק על מה אני מדבר, כי ביקשתי בועדת העבודה להעביר את זה, ונקווה שזה יעבור, שלא יהיה דבר כזה שאדם מזמינים לו אמבולנס, והרופא, או הפרמדיק נותן לו טיפול של מדידת לחץ דם, כפי שאומר הרב מקלב, הוא כבר מחויב ב – 700 או 800 שקל.

ישראל אייכלר: זה שוד שצריך להפסיק אותו מיד.

ישראל אייכלר: צריך להיות תעריף של 100 שקל, או 150 שקל, כמה שנותנים על ביקור רופא, משהו כזה.

ישראל אייכלר: אם הוא לא הועבר, הוא לא פוּנה, אז אין שום סיבה שמד"א תיקח מחיר של פינוי.

ישראל אייכלר: זה דבר אחד שחייבים לתקן.

ישראל אייכלר: זה יפתור גם, שוב, עוד 25 אחוז, או 30 אחוז מהבעיה.

ישראל אייכלר: העניין האחרון, אני מקווה מאד שגם יבוא העניין הזה של הצעת החוק, שגם אדם שלא אושפז, אלא שהיתה הצדקה לפינויו על ידי רופא או פרמדיק שאמר שהוא, או רופא, שחייב בדיקה בחדר מיון, גם אם יתברר שברוך השם אין לו התקף לב ואין לו אירוע מוחי ועשו לו CT והוא חוזר הביתה, גם הדבר הזה שיהיה ממומן על ידי המדינה, לא פחות מאשר אדם מאושפז, כי בכך יש הצלת נפשות.

ישראל אייכלר: ככה ייוותר מצב שרק אולי 10 אחוז של פינויים שיצטרכו להיות בקשר בין מד"א לבין האזרח.

ישראל אייכלר: גם שם הייתי מאד ממליץ ואני רואה פה במרכז המחקר שקופות החולים מוכנים לזה, להפסיק את הקשר הישיר בין מד"א, בפרט עורכי דינם, לבין האזרח.

ישראל אייכלר: דרך קופות החולים.

ישראל אייכלר: לכל אזרח יש היום קופת חולים.

ישראל אייכלר: אז קופת חולים תחייב את האיש בסכום מסוים כמו שהוא מחייב אותו ב – 100 שקל של הטיפול כשהוא לא פונה, הוא יחייב אותו ב – 50 אחוז האלה כאשר הוא פונה ולא מקרה של התקף לב, חשד להתקף לב, או חשד לאירוע מוחי.

ישראל אייכלר: אני חושב שבכך גם מד"א תצא יותר בכבוד.

ישראל אייכלר: אני מאד מצטער שמד"א היתה כל השנים דמות מאד אהודה בציבור, שפתאום בגלל העורי דין האלה יצא שם לא טוב למד"א.

ישראל אייכלר: כך, על ידי זה שננתק את הקשר הכספי בין האזרח לבין מד"א, אז השם הטוב של מד"א יחזור לקדמותו.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

דוד אזולאי: תודה רבה הרב אייכלר.

דוד אזולאי: חבר הכנסת, הרב אורי מקלב.

דוד אזולאי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולהודות לו על כך שהוא בעצם היה הנחשון הראשון לנושא הזה של התשלומים.

דוד אזולאי: אמרתי את זה בפתיחת דברי, למעשה הוא קיים כאן, חבר הכנסת מקלב קיים כאן שלוש ישיבות

שלומית אבינח: ארבע ישיבות.

דוד אזולאי: או.

דוד אזולאי: קיי.

דוד אזולאי: אז 4 ישיבות שנתקיימו על ידי חבר הכנסת הרב אורי מקלב ואנחנו בסך הכל ממשיכים את אותם דיונים שהתחיל בהם ועל כך ראוי לתודה וברכה על פעילות טובה למען האזרח.

דוד אזולאי: בבקשה אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה.

נתנאל עמדי: כבודו, מה יהיה איתי?

נתנאל עמדי: שבמקום 350 שילמתי 2,560?

נתנאל עמדי: מה יהיה איתי?

נתנאל עמדי: אני לא יכול לוותר על הכסף הזה.

דוד אזולאי: אדוני, אני שמעתי אותך,

נתנאל עמדי: לא היה לי מה לאכול אני שילמתי כסף.

דוד אזולאי: אנחנו שמענו אותך, לקחנו את הניירות.

נתנאל עמדי: הכל סגור.

דוד אזולאי: הוא השאיר את הניירות, נצלם אותם.

דוד אזולאי: אני מעביר אותם למד"א והם יתנו לנו את התשובה, לא לך.

דוד אזולאי: אל תדאג.

דוד אזולאי: אנחנו נעביר לך את התשובה.

דוד אזולאי: בסדר?

אורי מקלב: אדוני היו"ר, חברַי חברי הכנסת, קודם כל אני רציתי לפתוח בדברי תודה אליך.

אורי מקלב: לא שמעתי את דברי הפתיחה שלך, אבל רציתי להודות לך שעל אף מספר הישיבות שאתה ראית שכבר נידונו בנושא הזה ואתה ממשיך בעקביות ובנחישות לדון בדברים האלה, ואתה לא מתייאש.

אורי מקלב: כתוב בחלום פרעה, שהוא לא ידע את הפתרון שלו, אז יוסף פתר לו את זה, למה הוא ראה שיבולים ולמה הוא ראה פרות, אבל הוא ענה לו: בגלל הישנות החלום פעמיים, סימן שנכון הוא הדבר, גם ממהר ה' לעשותו.

אורי מקלב: כיוון שפעמיים ראית אותו דבר, גם שיבולים.

אורי מקלב: רבותיי, חברי ממגן דוד אדום, ישיבה שישית בנידון.

אורי מקלב: אתם צריכים כבר להגיע שאמת הוא הדבר.

אורי מקלב: סוף כל סוף צריך להפנים.

אורי מקלב: להפנים שזה לא סתם תלונות של מקרה כזה או מקרה אחר.

אורי מקלב: יש כאן בעיה מערכתית עמוקה בהתנהגות של מגן דוד אדום, וכולנו מעריצים של מגן דוד אדום, כולנו יודעים את החשיבות.

אורי מקלב: אתם אולי מתוך כל הדברים הציבוריים שאנחנו מתעסקים איתם הוא הדבר הערכי ביותר.

אורי מקלב: אנחנו עכשיו חוזרים בדיון ועדת הכלכלה שבראשותו של הרב אייכלר בדיון מהיר על הפסקות חשמל של חברת החשמל ציינו, על אף הפסקות החשמל ציינו את היחס ואת הגישה החיובית כלפי אזרחים לחברת חשמל.

אורי מקלב: ושמה זה לא תמיד פיקוח נפש.

אורי מקלב: מהירות, והתגובה, והנכונות.

אורי מקלב: יש בעיות.

אורי מקלב: אנחנו כאן מדברים על משהו מהותי ואנחנו מצפים שהדיסק, או התקליט ייתפס אצלכם ויתהפך אצלכם.

אורי מקלב: זה אנחנו מרגישים.

אורי מקלב: בתור ידידים אנחנו אומרים את זה.

אורי מקלב: וכולם, אני כיוונתי בדברי לכל ...

אורי מקלב: אנשים שלא מחפשים את רעתכם.

אורי מקלב: הם לא מחפשים.

אורי מקלב: הם מעריכים מאד את מה שאתם עושים.

אורי מקלב: אבל, כפי שנאמר, נראה היום, חלק מהאנשים נראה להם שמגן דוד אדום עסוקים יותר בתדמית מאשר בהצלת נפשות, אלא בגבית כספים.

אורי מקלב: היום יש לא מעט אנשים כשהם נופלים, הם מיד: רק לא האמבולנס, האמבולנס.

אורי מקלב: הם נהיים חולים ומרגישים לא טוב מהאמבולנס, מהחשבון שיגיע אליהם, מהמכתבים של העורך דין.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על אנשים שנמצאים, אתם מתעסקים עם אנשים האלה שהגיעו לשעות הכי קשות, בדקות הכי קשות לחיים שלהם, בין אם זה נגמר בטוב, וחס וחלילה זה נגמר לא טוב, וגם זה נגמר חודשים רבים.

אורי מקלב: בדקות הכי קשות שפחות שולטות על עצמם אתה רואה אנשים: לא, לא אמבולנס.

אורי מקלב: המחיר, אני לא יכול לעמוד בזה.

אורי מקלב: אני לא אכנס, גם בגלל שהזמן קצר, לכל מגוון הנושאים שאנחנו דיברנו פה והעלינו פה.

אורי מקלב: לחלקם יש התקדמות.

אורי מקלב: ואני רוצה לציין לך, ואני קצת אופטימי בגלל שאני רואה ... ישיבה שישית, יותר אנשים מגיעים.

אורי מקלב: החשיפה התקשורתית היא יותר רבה.

אורי מקלב: לא זוכר עוד דיון בועדה שיש פולואפ כזה עוד לפני ...

אורי מקלב: בדרגים יותר חשובים.

אורי מקלב: ואני רואה כאן את מנכ"ל מגן דוד אדום, ואני חושב שזה לברכה שאתה נמצא פה.

אורי מקלב: לא בכל הדיונים זכינו שתהיה פה, ולא שמעת את האנשים בעצמם.

אורי מקלב: שלחת אנשים טובים.

אורי מקלב: היית צריך להביא לכאן את העורכי דין שמתעסקים בגביה מול האנשים, שישמעו פעם את זה.

אורי מקלב: שישמעו מה האנשים עוברים.

אורי מקלב: המפגש הראשון שיש לאנשים עם החשבון, עם ה – 2,000, עם ה – 3,000 שקל, פעם ראשונה זה כבר מכתב של עורך דין.

אורי מקלב: איפה הייתם קודם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לקבל התקפת לב רק מזה.

אורי מקלב: ואני חושב, יכול להיות שיש אנשים זה, אולי זה באמת להביא עוד פינויים.

אורי מקלב: המצב הוא, המפגש הראשון של אנשים זה עם המכתב.

אורי מקלב: אם ידעו את הכתובת, אם העורך דין ידע את הכתובת, למה אתם לא ידעתם?

אורי מקלב: אנחנו מתעסקים עם מערכות ציבוריות.

אורי מקלב: יש אפשרות להגיע לכתובות של אנשים לאו דווקא על ידי עורך דין.

אורי מקלב: יש פעולות פשוטות, אנחנו דיברנו על כך, מגן דוד אדום יכול בעצמו לנהל מערכת גביה עוד טרום גביה משפטית ושל עורכי דין, ולהגיע לכתובת הנכונה, במיוחד לאנשים כאלה שחלקם לא חזרו הביתה, חלק גדול לא חזרו הביתה מאז שפינו אותם, זה כבר לא הכתובת, ... הבחור שניסה להתאבד.

אורי מקלב: אנשים שכבר לא חיים והיורשים מקבלים אחרי כמה שנים.

אורי מקלב: יותר מידי פעמים אנחנו בכנסת דנים בנושאים של מגן דוד אדום, בנושאים של החובות.

אורי מקלב: הבעיה בהתרשמות שלי, אני לא אאריך ואכנס לכל הפרטים, לא יכול להיות שאי אפשר להגיע.

אורי מקלב: אנחנו מצאנו כמה וכמה פתרונות.

אורי מקלב: לפתרונות האלה,שלכאורה היו צריכים מגן דוד, הראשונים לברך על כך, ההתנגדות בתוך הועדות, קודם כל החובות היו של מגן דוד אדום.

אורי מקלב: אני פה אחזור כמה שאני מעריך אתכם, כמה שאני אוהב אתכם על כל רגע, אבל צריכים גם לשמוע את הביקורת.

אורי מקלב: ממשרדי העורכי דין הכי גדולים בארץ הביאו פה את העורכי דין שלהם ועמדו על רגליים אחוריות להסביר שאי אפשר היום לבטל קנסות ולהגיע לאיזה פריסה ומחיקת חובות ולתת ל רשימת החייבים, מכיוון שזה צנעת הפרט?

אורי מקלב: מי היה צריך להעלות את זה?

אורי מקלב: היה צריך להעלות את זה משרד המשפטים, היו צריכים להעלות את זה קופות החולים, יכול להיות משרד הבריאות.

אורי מקלב: אתם חייבים לכם כסף, מוצאים פתרון שאפשר לפתור את זה על ידי קופת חולים.

אורי מקלב: עומדים כאן קופות החולים, שהם אמורים לשלם את כל הכסף.

אורי מקלב: המבצע היה שרשימות החייבים יועברו לקופות החולים.

אורי מקלב: קופות החולים יראו, ימפו מי אנחנו נשלם.

אורי מקלב: מדובר על מיליוני שקלים שהיה אמור לעלות לקופת חולים, הם הראשונים שעמדו ואמרו: כן.

אורי מקלב: מי עמד פה, הגזבר אמר: לא.

אורי מקלב: ההרגשה שחלק מהריביות והקנסות הם חלק מובנה בתוך ההכנסות של מגן דוד אדום לא משתחררת מאיתנו.

אורי מקלב: קשה לכם אולי להשתחרר מהעניין הזה.

אורי מקלב: אני מבין שאתם עומדים אולי בפני בעיות כלכליות, אבל לא על חשבון, לא על הגב של המסכנים האלה.

אורי מקלב: לא יכול להיות מצב כ- 300 מיליון שקל הציבור חייב למגן דוד אדום.

אורי מקלב: 300 מיליון, מתוכם 150 זה ריביות וקנסות ומכתבים מעורך דין.

אורי מקלב: זה דבר שהוא לא מתקבל.

ישראל אייכלר: יש עוד חברה, או גוף ציבורי שיש דבר כזה בו?

אורי מקלב: אין דבר כזה, לא בסדרי גודל של 500 שמדובר בתעריפים יקרים.

אורי מקלב: אדם שלא הזמין, לא רצה, הזמינו לו אמבולנס.

אורי מקלב: מדדו לו דופק, מדדו לחץ דם.

אורי מקלב: אבל גם אנחנו עומדים לסדר את זה, אנחנו עומדים מ – 2007 – 2009 ועדיין לא מסודר.

אורי מקלב: ההסדר הזה עם קופת חולים שאנחנו כל כך מברכים עליו הוא צולע.

אורי מקלב: הוא עוד עם בעיות קשות מאד, שהקופות חולים נתקלות, ומול מי?

אורי מקלב: מול מגן דוד אדום.

אורי מקלב: אני ישבתי וסידרתי ותיווכתי בין הרשות לגביית חובות של המדינה, לבין מגן דוד אדום, שהסכימו לקבל אותם תחת חסותם.

אורי מקלב: דהיינו, רשות לגביית חובות לוקחת את התעריפים שלהם הרבה הרבה יותר זולים מתעריפים של עורכי דין פרטיים שהגוף לוקח.

אורי מקלב: יש תעריפים שאנחנו כאן מבקרים אותם בועדות הכנסת.

אורי מקלב: הממשלה, חייבנו את הממשלה לעבוד, גם הממשלה חייבים כסף, משרדי ממשלה, עובדים דרך הרשות.

אורי מקלב: הם אומרים לי: לא עידכנו, אין רצון.

אורי מקלב: זה התשובה שלהם.

אורי מקלב: הם באים, אני יודע שיש לכם טענות שהם רוצים מכם יותר תעריף גבוה ממה שלוקחים מהממשלה, אבל יותר נמוך מהעורכי דין הפרטיים.

אורי מקלב: אתה יודע מה?

אורי מקלב: יותר גבוהות.

אורי מקלב: הרבה יותר.

אורי מקלב: לא מוכנים ככה, לא מוכנים ככה.

אורי מקלב: אבל אני שומע מהם.

אורי מקלב: מה לעשות?

אורי מקלב: אין רצון.

אורי מקלב: אני אומר לכם, הבקשה שלי היא אחת, ובזה אני אסיים, אני יכול להרחיב במגוון הנושאים שאנחנו טיפלנו בהם, אבל אני אומר דבר אחד: תחליפו, תחליפו את הדיסקט.

אורי מקלב: תבואו, טוב שאתה נמצא פה אדוני המנכ"ל, לא שלא שלחת אנשים טובים.

אורי מקלב: אתם חייבים להחליף את כל הגישה ואת כל ההתנהלות בגבית החובות.

אורי מקלב: הדבר הזה הוא באמת בגדר שערורייה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: אני מודה לך אדוני.

דוד אזולאי: חברת הכנסת יוליה שמאלוב, בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האמת אני חושבת שחברי היקר אורי, חבר הכנסת אורי מקלב אמר, אנחנו באמת השתתפנו ביחד בישיבות.

דוד אזולאי: אתם יותר ותיקים ממני בנושא הזה.

דוד אזולאי: ועשיתם, אני אומר.

דוד אזולאי: התוצאות שלכם באמת מעידות על כך שמשהו נעשה.

דוד אזולאי: אולי יש פה דבר - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רק מקווה מאד, אדוני היושב ראש, שאתה לא תצטרך להיות ותיק בתחום הזה ונפתור את הבעיות מהר מאד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הכל נאמר פה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פשוט רוצה להגיד לך, אלי, באמת כמו שאמר אורי, טוב שאתה נמצא כאן, אבל כשמדובר על קרן, חוב של הקרן 150 מיליון יש פה שתי אפשרויות: 1 – זה שהגביה שלך עובדת גרוע מאד ופשוט אתם לא יודעים לעשות גביה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 2 – זה שנוח לכם לא לגבות בזמן ואחרי זה לקבל פי 4, פי 5.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו תראה, אני אומרת את המשפט הזה ואני אמשיך להגיד אותו בכל מקום: איפה שאין ערכים באים החוקים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרבה פעמים באים ואומרים שהכנסת מחוקקת חוקים שהם נורא קיצוניים והם לא מתאימים, לא יודעת מה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו שומעים הרבה מאד ביקורת על החקיקה שיש בכנסת, אבל הרי הניסיונות שיש כאן זה שאתם תפתרו את זה לבד, ובסופו של דבר לא יהיה מנוס אלא א – לפתוח את השוק לתחרות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יהיה יותר מד"א לבד, ואתה יודע שאני עובדת בנושא הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהמונופול של מד"א זה אחת הבעיות הקשות מאד שיש במדינת ישראל, ואת המונופול הזה צריך לחסל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: או שאתם מתנהגים כגוף שהוא באמת גוף למען האזרחים, או ששכחתם לרגע מה התפקיד שלכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יודע שאני גם לא מזמן שילמתי, היתה לי תאונת דרכים, היתה לי תאונת דרכים ושילמתי 500 שקל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התברר, דרך אגב, שחברי כנסת לא משלמים, אבל אני שילמתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שילמתי מהר כי פחדתי - - -

קריאה: למה חברי כנסת לא משלמים?

מירי כהן: אנחנו לא מכירים את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני, דרך אגב, אמרתי לו,

קריאה: זה שוחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה שוחד.

דוד אזולאי: עכשיו יש כותרת לדיון הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב מאד, אני שמחה שאני אומרת את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תשמעו, אני שמחה - - -

אורי מקלב: החוק הראשון נבטל את זה שחבר כנסת לא משלם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שמחה שאני אומרת את זה.

מיקי דור: אין חוק כזה.

מיקי דור: אני אומר את זה באחריות, כי אני מאשר החזרים.

דוד אזולאי: רבותיי, רבותיי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שמחה שעשיתי כותרת ל"הארץ".

דוד אזולאי: קודם כל יש עכשיו כותרת, ודבר שני, אם עד עכשיו זה היה, עכשיו זה כבר לא יהיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא איכפת לי ובלבד שיחזיר, כי הוא כבר הבטיח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה סתם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אגיד לך אבל למה אני אומרת את זה, לא בגלל שבעצם אני מקטרת שהח"כים לא צריכים לשלם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באמת, יכול להיות שבאמת אין סיבה שאנחנו לא נשלם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שיש סיבה שנהיה כמו כל האזרחים.

דוד אזולאי: שנהיה בריאים ולא נשלם.

אורי מקלב: היא סיפרה לי את זה, אמרתי לה: לפני חודש וחצי, את הבת שלי, חודשיים, פינו 3 ימים אחרי לידה מבית החלמה שהיא היתה לבית חולים.

אורי מקלב: אמרו לה: רק מגן דוד אדום.

אורי מקלב: אמרתי לה שסיפרו לי את זה שמתי לב איך שאני אמרתי: אל תשכחו לשלם את זה.

אורי מקלב: והלכה מיד שילמה את זה חצי, קופת חולים 350 שקל.

אורי מקלב: זה היה 700 שקל ממעלה החמישה.

אורי מקלב: מיד שילמו את זה מחשבון שלי מיד, שלא יהיה בעיה.

אורי מקלב: אנחנו כבר ידענו מה לעשות.

מירי כהן: ילדים של חברי כנסת לא פטורים - - -

אורי מקלב: לא פטורים, גם חברי כנסת לא פטורים.

דוד אזולאי: לא, לא, רק זה, הדיונים עושים את שלהם.

אורי מקלב: אנחנו שילמנו.

אורי מקלב: מיד אני אומר, מיד תשלמו שלא תחשבו רגע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד, אלי, שלא יהיה מנוס אלא, אני עוד פעם חוזרת על זה, להפסיק עם המונופול שנקרא: מגן דוד אדום.

קריאה: שמעתי שחבר הכנסת מקלב אמר לך שתעלי את זה שוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני אעלה את זה שוב.

דוד אזולאי: רבותיי, זה לא הנושא שעומד על הפרק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, לא, זה ממש הנושא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בדיוק הנושא.

אלי בין: זה לא הנושא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני אחזק את מה שאמר אורי מקלב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא, דרך אגב, לא אמר את זה, אני אומרת: יש ארגונים מעולים שחבל שאתם מכפישים את שמם בתקשורת, שעושים עבודה חינם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על ארגון "הצלה" ואין פה אף אחד שנמצא.

דוד אזולאי: לא, לא, זה לא הנושא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יודע מה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה גם הנושא.

דוד אזולאי: לא, לא, לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מותר לי אבל.

דוד אזולאי: אני מציע, תפסיקו עם הויכוח.

דוד אזולאי: חברת הכנסת שמאלוב, יש לי בקשה אליך.

דוד אזולאי: בואי נתמקד בנושא שלשמו נתכנסנו כאן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: או.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קיי.

דוד אזולאי: הוא נושא:

דוד אזולאי: תשלום האזרחים עבור שירות מד"א.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תשלום האזרחים עבור שירות מד"א, אזרחים משלמים כי אין להם ברירה ולכן אני רוצה להגיד פה בריש גלי, שיש עוד גוף שקוראים לו "הצלה" שכשמזמינים אותו, לא משלמים לו כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: והגיע הזמן שאנחנו נעשה את זה בצורה חוקית ונפתח את המונופול, ואני אגיד את זה עוד עשרות פעמים.

מירי כהן: מותר להזמין את מי שרוצים.

מירי כהן: גם היום יש חברות פרטיות שעובדות.

מירי כהן: מי שרוצה בחינם, מי שרוצה תמורת תשלום.

מירי כהן: מותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי יודע את זה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגידי לי, מה שאת אומרת עכשיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי יודע את זה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על מה את מדברת?

דוד אזולאי: לא, סליחה, תלוי איפה.

דוד אזולאי: יש לפעמים מצב נתון כשנמצאים בתאונות דרכים, לא עלינו, אז אנחנו, שמה אין שליטה.

דוד אזולאי: מי שבא ראשון לוקח, ואנחנו מכירים את המלחמות בתוך המערכת הזאת.

דוד אזולאי: כל אחד מכיר את זה.

דוד אזולאי: אני מקווה שמי שלא חווה לא יודע מה זה.

דוד אזולאי: לגבי כשאדם נמצא בתוך הבית מחליט להזמין, ברור שהוא יכול להזמין את מי שהוא רוצה.

דוד אזולאי: אבל כרגע זה לא הנושא שעומד על הפרק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: או.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קיי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אגיד לך אדוני היושב ראש למה אני אומרת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני תמיד רגילה לחפש את שורש הבעיה ולא לתת אקמול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין ספק שמד"א צריכים לפתור את הבעיות ועובדה שאנחנו הגשנו הצעת חוק עם חבר הכנסת אורי מקלב והיא תקועה בועדות, כי אף אחד לא מקדם אותה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא לא אמר לי, דרך אגב, להגיד את זה.

אורי מקלב: זה שני דברים נפרדים.

אורי מקלב: הוא צריך להבדיל בין מחלוקות אחרות שיש לנו בעניין הזה, לבין הנושא של האזרחים לבין ...

אורי מקלב: שני דברים נפרדים.

אורי מקלב: יש לנו מחלוקות בעניין הזה עם היחס שלכם כלפי "איחוד הצלה".

אורי מקלב: ההתייחסות שלכם.

אורי מקלב: אם הם עושים נכון או לא עושים נכון.

אורי מקלב: זה שני דברים נפרדים.

אורי מקלב: זה לא קשור אחד לשני.

דוד אזולאי: חבר הכנסת מקלב, אני מציע, אתה יודע, אנחנו בסוף נפספס את המטרה שלשמה התכנסנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני כבר מסיימת אדוני היושב ראש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאד מעריכה את העובדה שאתה נמצא פה, כבר אמרתי את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אתם צריכים להתחיל להבין שהכנסת "התלבשה" על הנושא הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בסדר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נגיד בגרשיים שכנסת ישראל, בעיקר הועדה לפניות הציבור, "התלבשה" על הנושא של התשלומים למד"א ואני מאד לא מסכימה - - -

שלומית אבינח: לא "התלבשה", מגיעות פניות.

שלומית אבינח: זה לא שלקחנו את זה.

שלומית אבינח: כי מגיעות פניות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: "התלבשה" זה לא מילה גסה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את יודעת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה טוב מאד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אזרחים מחכים מתי "נתלבש" על כל מיני עוולות שקורות לאזרחים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד לך שאני לא מסכימה עם חבר הכנסת אייכלר שאמר שאולי אפשר לקחת תעריף יותר מוזל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אזרחי מדינת ישראל לא צריכים לשלם עבור מד"א.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נ – ק – ו – ד – ה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו משלמים עשרות אלפים עבור קופת חולים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יכול להיות מצב, שכמו שאמר אורי מקלב, יש אנשים ואני סיפרתי את זה באחת הועדות, שבן אדם זקן מת באחד הבתי מרקחת ופשוט באו, התחילו לעשות לו החייאה, אומרים: תזמינו אמבולנס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא מתעורר, אומר: לא אמבולנס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא התעורר מזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות שיש בזה גם משהו חיובי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד עוד משהו, אדוני היושב ראש, חברים יקרים, שבעצם מה שאתם עושים ואני מעריכה אתכם על זה, שאתם פשוט נותנים קנס על מי שחולה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בישראל צריך להיות בריא ועשיר ועדיף שתהיה גם צעיר באותה הזדמנות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז זה לא הולך ככה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאד מבקשת, באמת, תגיד איפה אתה רוצה עזרה מאיתנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם משרד האוצר לא מוותר לך – תגיד, אנחנו פה בשבילך כדי להילחם כמו אריות כדי לבטל את התשלום לאמבולנס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהתשלום צריך להיות 80 שקל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא משנה באיזה נקודה הזמנת אותו, כדי שלא יהיו היפוכונדרים שכל יומיים מתקשרים לאמבולנס כי זה לא עולה להם כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר גם לפתור את הבעיה הזאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת ממך, אלי, אתה צריך אותנו, יש לך בעיה עם משרד האוצר, יש לך בעיה עם , יש לך בעיה עם קופות חולים - אנחנו כאן, חברי כנסת, כדי לעמוד מלפניך, מאחוריך כדי לעזור לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל המצב הזה הוא בלתי אפשרי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 150 מיליון שקל חובות קרן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 100 מיליון טרחת עורכי דין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר'ה, מה קורה?

אמנון דניאל: זה עוד סכום קטן.

דוד אזולאי: רבותיי.

נתנאל עמדי: אני יש לי בקשה אחת.

דוד אזולאי: בבקשה, בקצרה.

נתנאל עמדי: זה חשוב מאד, שישלחו את המכתבים "רשום".

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: אתה צודק.

נתנאל עמדי: אני נכה, והייתי בגיל 72 אמבולנס.

נתנאל עמדי: עכשיו אני בגיל 82.

נתנאל עמדי: יש אנשים שמקבלים מכתב מהעורך דין אחרי מוות.

נתנאל עמדי: תשלחו את זה "רשום".

נתנאל עמדי: אני עברתי דירה.

דוד אזולאי: שתהיה בריא ועד 120 ולא תזדקק לא למד"א ולא לקופת חולים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם זה אחי מוות זה לא חברה קדישא?

אמנון דניאל: לא, לא, דורשים את זה מהמשפחה.

אמנון דניאל: נתקלתי במקרה שדרשו את זה מהמשפחה.

דוד אזולאי: רבותיי, תודה רבה.

דוד אזולאי: אני מודה לכם.

דוד אזולאי: אני רוצה, אדוני המנכ"ל, אני רוצה רק להביא לידיעתך, הועדה הזאת קיימה מספר דיונים בקשר לנכים ועלו טענות קשות פה של נכים.

דוד אזולאי: יש פה בידי מכתב של אמא שהילד שלה חולה אפילפסיה ופנינו אליכם בנושא הזה.

דוד אזולאי: זה היה לא מזמן.

דוד אזולאי: אבל אחד הדברים שאמרה אותה אמא שהם שוקלים היום פעמיים אם כדאי להזמין אמבולנס או לא כדאי.

דוד אזולאי: עכשיו, זה בהתחשב בעובדה שאנשים אלה זקוקים לעיתים קרובות.

שלומית אבינח: כל ההורים אומרים.

דוד אזולאי: לפינוי באמבולנס.

דוד אזולאי: אחת הטענות שלהם זה שהם נדרשים לשמור על הקבלות לתקופה ארוכה.

דוד אזולאי: יש מקרה שפה אמרו לנו שאחרי 3 שנים נדרשו לשלם.

דוד אזולאי: אני חושב שזה דבר מאד לא תקין שאתם צריכים לטפל בזה ולמצוא את הדרך.

דוד אזולאי: יחד עם זה, רבותיי, אני רוצה באמת, אולי לפני שאני אתן לכם את רשות הדיבור.

דוד אזולאי: רבותיי, לא נשכח, מד"א גם עושה מעבר לכל הדברים האלה כאן ששמענו, גם עבודת קודש.

דוד אזולאי: בוא לא נשכח אותם בזמן הפיגועים, בזמן הפינויים, בזמן תאונות דרכים.

דוד אזולאי: באמת, עושים עבודת קודש, ועל כך הם ראויים לשבח ולהערכה.

דוד אזולאי: אבל אדוני המנכ"ל, אני חושב שהבאתי כאן מדגם קטן ביותר של בעיות.

דוד אזולאי: אני חושב שמשהו כאן במערכת שלכם לקוי, ואתם צריכים לעשות את הסדר קודם כל בבית לפני שיוצאים לעורכי דין.

דוד אזולאי: אתן דוגמה רק ממה שקיבלתי ממרכז המידע של הכנסת, שבאמת זאת ההזדמנות לציין אותם לשבח על עבודה יוצאת מהכלל שהם עושים תמיד, אבל בעבודה הזאת עוד יותר.

דוד אזולאי: ישב פה אסף, שהוא הנציג שלנו במרכז המידע.

דוד אזולאי: תראה, יש פה נתון שמדבר על כ – 28 אחוז, שזה כ – 55,000 איש שהם לא יודעים על הסידור הזה החדש.

דוד אזולאי: זה אומר שמשהו לקוי במערך ההסברה.

שלומית אבינח: הם משלמים למרות שהם זכאים להחזר.

דוד אזולאי: והם לא יודעים.

דוד אזולאי: פשוט רצים ומשלמים.

דוד אזולאי: הגיע הזמן שכל המערכות פה יקבלו החלטה: תוציאו את האזרח מהתנהלות הדיונים ביניכם.

דוד אזולאי: האזרח לא צריך להיות צד בעניין הזה.

דוד אזולאי: האזרח צריך לקבל שירות.

דוד אזולאי: ברגע שהוא קיבל את השירות – יש את מד"א, יש את קופות חולים, יש את בתי החולים, , כל הגורמים הנוגעים בדבר חייבים להיכנס לעובי הקורה ולהפסיק את התערבותו של האזרח.

דוד אזולאי: רבותיי, אסור לנו להגיע למצב, אני אומר, אתם אנשי מד"א, אתם הרי בסופו של יום עושים עבודת קודש.

דוד אזולאי: אני לא צריך פה להטיף לכם חלילה וחס, הלא כל המציל נפש אחת מישראל כאילו הציל עולם מלא.

דוד אזולאי: על אחת כמה וכמה כשמדובר עם חולה אחד לא פנה למד"א מפני שהוא חשש מהתשלום של אחר כך, תחשוב רגע מה היה קורה.

דוד אזולאי: אני אומר, בעניין הזה אני חושב שאתם צריכים לעשות כל מה שאתם יכולים, יחד עם כל הגורמים, ואני אומר בעניין הזה אני בהחלט מקבל את דבריה של חברת הכנסת שמאלוב, ושל חברי הנוספים, אין לי ספק בזה.

דוד אזולאי: כל חברי הכנסת ללא יוצא מהכלל יתנו את ידם לכך שהנושא הזה ייפסק.

דוד אזולאי: חייבים להוציא את האזרח ממעגל התשלומים הזה, בדיוק כפי שקורה בבתי חולים.

דוד אזולאי: יושבים פה אנשי קופות חולים, שיתקנו אותי.

דוד אזולאי: אין.

דוד אזולאי: אנחנו לא מכירים את ההתחשבנות של האזרח בבתי חולים.

דוד אזולאי: אין דבר כזה.

דוד אזולאי: נגמר.

דוד אזולאי: בבקשה אדוני המנכ"ל.

אלי בין: אדוני היושב ראש, אני מבקש להודות לך על קיום הדיון ועל הזמנת הנוכחים פה.

אלי בין: אני סבור שהדיון הזה הוא חשוב, ואני לוקח לתשומת לבי כל מה שנאמר פה, בעיקר את הנושאים הפרטניים, אבל לא רק.

דוד אזולאי: הפרטניים מלמדים.

אלי בין: לא רק, אמרתי.

דוד אזולאי: זה המדגם הקטן על מה שקורה בכלל.

צבי רפאל: משהו ממש חשוב להוסיף.

צבי רפאל: אני כרגע שילמתי ואני עדיין בהוצאה לפועל, כי עשיתי בתשלומים, אז אני לא יכול למכור, יש לי אופנוע, אני לא יכול למכור אותו זה חצי שנה.

צבי רפאל: הפסדתי קליינט.

דוד אזולאי: רבותיי, אני לא מתכוון להיכנס לתוך העניינים הפרטיים.

צבי רפאל: זה חשוב לי אבל להגיד את זה.

דוד אזולאי: תעביר את זה אלינו, אנחנו נפנה.

דוד אזולאי: אני לא מתכוון פה לפתור את הבעיות האישיות של כל אחד.

דוד אזולאי: יש פה בעיה.

דוד אזולאי: המנכ"ל שמע אותה.

דוד אזולאי: המקרה שלך הוא אחד מתוך המקרים.

צבי רפאל: שיבין את כל המקרים.

דוד אזולאי: אני בטוח שהוא מבין.

דוד אזולאי: תסמוך על האינטליגנציה של המנכ"ל.

אלי בין: אני הבנתי לאן אתה מתכוון, ואני גם אטפל בזה, בנושא הזה באופן אישי לאחר מכן, אבל זה לא עצם הדיון.

אלי בין: אני אבקש רק בקצרה ליידע אותך במספר דברים שאנחנו כבר נקטנו בעקבות דיוני הועדה, ולאחר שהועדה למעשה התכנסה מספר פעמים, מד"א התכנס וביצע מספר תהליכים כדי, באמת, ללכת עם הפנים לאזרח ולקחנו את הדברים שהועדה הזאת קיימה בהם דיונים אמיתיים ורציניים ופרטנו אותם הלכה למעשה בתוך מגן דוד אדום להחלטות שהן ברות ביצוע.

אלי בין: כל בקשות הועדה נדונו, וטיפלנו בנושא, גם החובות וקיבלנו גם אישורים לכך גם בתוך הגורמים בתוך מגן דוד אדום.

אלי בין: אנחנו גיבשנו הצעת הנחה כוללת לכלל החייבים מ – 2003 עד 2009.

אלי בין: הדבר הזה אושר על ידי הועד הפועל של מגן דוד אדום.

אלי בין: קיבלנו את אישורי היועצים המשפטיים של מגן דוד אדום, ואת חברות הגביה שאנחנו - - -

שלומית אבינח: אולי חשוב להגיד לפרוטוקול מה ההצעה.

אלי בין: אני אגיד אותה, שלומית, ברשותך.

אלי בין: אנחנו העברנו את ההצעה בצורה סדורה ל לפני מספר חודשים, לפני מספר שבועות.

אלי בין: קיימנו דיון גם שר הבריאות, חשב שאפשר ללכת לעוד תהליך, או לעשות עוד איזה שהוא "קווץ'" וגם בנושא הזה הלכנו לקראת, ועשינו את כל המאמצים, באמת, כדי להתכנס לתהליך כדי לפתור את הבעיה הכוללת, לא את הבעיות הפרטניות, ויש פה בעיות פרטניות שצריך גם כן לתת עליהם את הדעת ולפתור אותם.

אלי בין: אנחנו הוצאנו קבצים של פרטי המטופלים לבתי החולים.

אלי בין: אני הנחיתי שלא לחייב מי שלא טופל ולא נבדק.

אלי בין: אין דבר כזה יותר.

אלי בין: מי שלא טופל ולא נבדק לא יחויב.

אלי בין: זאת ההנחיה.

אלי בין: מעבר להכל צריך להבין, ואני ברשותך חברת הכנסת שמאלוב, אני מבקש להגיד בעניין המונופול, אם הממשלה, המדינה מחליטה שמד"א לא צריך להיות מונופול אנחנו מד"א נברך על זה.

אלי בין: אין לנו שום בעיה עם זה.

אלי בין: אני לא חושב שמד"א צריך להיות מונופול.

אלי בין: אני לא חושב שמד"א מונופול, ואם מד"א מתנהג כמונופול או מתנהל כמונופול זה בגלל שהמדינה הכתיבה לו את זה.

אלי בין: הכתיבה לן את זה מכיוון שהיא חושבת - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין ספק, אתה - - -

אלי בין: אני רק נותן לך דוגמה לצורך העניין: אם תחנת מגן דוד אדום בתל אביב מפעילה, לצורך העניין, כ – 10 אמבולנסים במשמרת, אין צורך להחזיק שם 70 אמבולנסים.

אלי בין: אין פשוט צורך להחזיק את זה.

אלי בין: מחזיקים את זה בגלל מצבי חירום, בגלל לתת מענה לאירועים רבי נפגעים, לשדה התעופה שיכול להיות שם כל דקה נחיתת חירום.

אלי בין: זה חלק מההתנהלות של גוף חירום.

אלי בין: אבל אני לא חושב שזה המקום שהועדה צריכה לדון בו.

אלי בין: אני תמיד אשמח לפרוש בפנייך את הדבר, למרות שהיית במגן דוד אדום, הכרת את הארגון.

אלי בין: לפחות מהרשמים שהעברת לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדהים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדהים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ארגון יוצא מהכלל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמיתי.

אלי בין: אז חבל שלא אמרת את זה גם כן.

אלי בין: אני חושב שבסך הכל בנושא הזה התרשמת והבנת שמד"א באמת עושה את הכל.

אלי בין: ויש גם תקלות.

אלי בין: אני חייב להגיד, אדוני היושב ראש, שאני לוקח על עצמי את האחריות לעשות את כל המאמץ כדי לצמצם את הדברים האלה.

אלי בין: יש 500,000 מפונים בשנה על ידי מגן דוד אדום.

אלי בין: כ – 500,000.

אלי בין: אין ספק שיש גם אחוזים של תקלות.

אלי בין: יש גם חלק, בעיות, שהם באשמת גם מגן דוד אדום, וצריך להגיד את זה, לא צריך להתעלם מזה.

אלי בין: יש חלק שהם באשמתנו, יש חלק שהאזרח תרם לתקלה הזאת, ויש חלק שהתקלה נובעת רק באשמת האזרח.

אלי בין: זאת חלוקה שחבל לעשות אותה.

אלי בין: יש כאן בעיה שצריך לפתור אותה, וצריך לפתור אותה.

אלי בין: לכן אני, בכל הנושא הזה, סבור שצריך לתת לזה פתרון אחד, אנחנו הגשנו את הצעת ההנחה הכוללת בתכנית מבצע הגביה ל כדי שיאשר אותה מול קופות החולים.

דוד אזולאי: לפני כמה זמן הגשתם את זה?

אלי בין: לפני מספר שבועות לא מבוטל.

אלי בין: אני רק אגע במספר נקודות, ברשותך, שהעלו פה מספר חברים לדיון.

אלי בין: האגודה לזכויות החולה נמצאת דרך קבע בקשר רציף עם הממונה על הגביה שלנו.

אלי בין: אני לא יודע אם היתה איזה שהיא תקלה, או איזה שהוא קצר, אבל בכל מקרה כל בעיה אנחנו משתדלים באמת ללכת לקראת, ואנחנו מסייעים ככל שניתן.

אלי בין: בנושא הזה של שיקום האסיר – אני מודיע לך, היושב ראש, כאן, קבל עם וועדה, שאני לקחתי לתשומת לב את מה שאמרת, ואנחנו כל אדם שנכלא, או נמצא בבית הסוהר, יוקפאו נגדו, קודם כל, כל התהליכים.

אלי בין: הריבית, כל תהליכי הריבית.

קריאה: אסיר משוחרר.

אלי בין: וודאי.

אלי בין: אני מדבר גם אחר כך על אחרי השחרור.

דוד אזולאי: על אסיר משוחרר.

אלי בין: אני נוגע גם בזה.

דוד אזולאי: לא, כשהוא אסיר אז יש לך דין ודברים עם השב"ס – שירות בתי הסוהר.

אלי בין: אני גם נוגע בזה.

אמנון דניאל: החובות שלו לא מוקפאים.

אלי בין: אני גם נוגע בזה.

אלי בין: גם בנושא של שיקום האסיר אנחנו נסדיר את זה בתוך הנהלים שלנו ואנחנו ניתן תשומת לב להערה שלך.

אלי בין: אנחנו בהחלט לוקחים את זה ואני לא מתכוון לעבור לסדר היום.

אלי בין: אני בהחלט חושב שאנחנו צריכים להיות קשובים לבעיות.

אלי בין: אנחנו ארגון ציבורי ואני מקבל את ההערה שלך ברצון ובחפץ לב ואני מקווה גם לתת לה פתרון שישביע גם את רצונך.

אלי בין: אני לא בטוח שאני אוכל להשביע ב – 100 אחוז, אבל אני מקווה לפחות במשהו שנוכל ללכת לקראת ולפתור את הבעיה.

אלי בין: אדוני היושב ראש, אנחנו למעשה טרום מכרז לכל משרדי הגביה.

אלי בין: כל משרדי הגביה החדשים שייכנסו לעבודה אל מול מגן דוד אדום יהיה להם אמות מידה מאד מאד ברורות.

אלי בין: הם לא יוכלו לעשות מה שהם רוצים על פי ההסכמים הישנים שלצערי הרב נאלצתי לרשת אותם.

דוד אזולאי: אתם עובדים עם כמה חברות גביה?

אלי בין: כמה חברות.

אלי בין: אנחנו עובדים עם 5 או 6 חברות.

קריאה: היום עם 4.

שלומית אבינח: כן, אבל יש שאלה, השאלה אם יש חברות שמלכתחילה לא יוכלו לגשת?

שלומית אבינח: כמו דינה פרנקל, כמו - - -

אלי בין: אני לא יודע, מבחינה משפטית, אם מותר לנו להגביל.

אלי בין: שלומית, אני לא יודע להגיד לך.

שלומית אבינח: אתה צריך לקחת את זה בחשבון, כי חברות שהיו בניסיון העבר, כמו דינה פרנקל.

אלי בין: לגבי איכות וציון במכרזים, בנושאים האלה בהחלט צריך לקחת את זה בחשבון, שלומית.

אלי בין: יחד עם הכל, הדברים האלה - - -

דוד אזולאי: סליחה אלי, אני רוצה להגיד לך דבר אחד: כשאתה שומע פה את הטענות של הציבור, אחת הטענות ששמענו כאן זה שאותם משרדי עורכי דין לא היו אפילו מוכנים לשמוע את האזרח.

אלי בין: זה לא יקרה.

דוד אזולאי: לכן אני אומר, כשאתם יוצאים למכרז זה אחד הקריטריונים.

דוד אזולאי: צריך גם להישלח מכתב רשום ראשון, מכתב רשום שני.

דוד אזולאי: רק לאחר מכן להתחיל בהליך.

אלי בין: אדוני היושב ראש, אני מקבל את ההערה שלך.

דוד אזולאי: יושב פה אזרח שהיה לו רצון לשלם.

אברהם מיכאלי: מה לגבי גובה ההוצאות שהמשרדים האלה גובים?

אלי בין: זה נקבע באגרות, חבר הכנסת מיכאלי, זה נקבע באגרות.

אברהם מיכאלי: לצערי הם לא עושים את זה.

אלי בין: אין דבר כזה.

אברהם מיכאלי: זה לא רק אצלך אלי, המשרדי עורכי דין האלה, בכל הכבוד להם, הם עוברים על החוק במפורש.

אברהם מיכאלי: כשאזרח פונה אליהם האזרח לא יודע איך להתמודד איתם אלא אם יגיש על 1,000 שקל עוד פעם תביעה.

אברהם מיכאלי: לכן, אנחנו ככנסת אולי נצטרך לעשות משהו דרסטי עם זה.

דוד אזולאי: יש.

אברהם מיכאלי: הם מנפחים 100 שקל.

דוד אזולאי: יש.

אברהם מיכאלי: לא, בפועל לא עושים כך.

קריאה: לפני פחות משנה החוק - - -

אברהם מיכאלי: אני יודע.

אברהם מיכאלי: אבל הם לא עושים את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל למה אתם לא עושים יחסי ציבור לחוק?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הציבור לא יודע את זה.

אלי בין: ברשותך, אדוני היושב ראש, רוצה להשלים את דברי.

שמואל בן יעקב: חקיקה רטרואקטיבית החוק?

קריאה: לא.

שמואל בן יעקב: נראה לי שזה מה שהם מנצלים - - -

דוד אזולאי: אין חקיקה רטרואקטיבית.

קריאה: מה שהם עושים לאנשים בהוצאה לפועל זה פשוט דבר, פשוט לא להאמין.

דוד אזולאי: רבותיי, אני מבקש.

אלי בין: אדוני היושב ראש, כפי שאמרתי, הנושאים האלה יסודרו בתוך המכרזים, ייקבעו אמות מידה, ויינקטו סנקציות נגד משרדי הגביה שלא יעמדו בסטנדרטים שאנחנו קבענו.

אלי בין: ייקבעו סנקציות מראש.

אלי בין: זה יוגדר בתוך המכרז.

אלי בין: מעבר לכל, לגבי הרשות לגביה שהעיר חבר הכנסת מקלב, אנחנו רצינו ללכת איתם להסדר.

אלי בין: מאד דחפנו ללכת איתם להסדר.

אלי בין: לצערנו הרבה לא הגענו איתם להסדר שבתי החולים הממשלתיים מקבלים, והם דרשו, כביכול, שמד"א יישא באיזה שהיא הוצאה, ויישאר איתה למחרת.

אלי בין: לכן לא יכולנו להסכים עם זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

אלי בין: כי זה הוצאה שאת צריכה להישאר איתה אחר כך עם 100 מיליון שקל.

דוד אזולאי: פה הפניה היא למשרד הבריאות.

דוד אזולאי: צריכים לבוא, הרי בסך הכל מד"א זה ארגון רפואי.

דוד אזולאי: במה משרד ממשלתי יותר טוב ממד"א?

אלי בין: לא, לא, אתה טועה בדבר אחד, חבר הכנסת אזולאי, אדוני היושב ראש, אני חייב רק להעיר לתשומת לבך, אני בטוח שאתה בקיא בזה, אבל אתה לא בקיא בתהליך הסופי.

אלי בין: בסופו של יום אין דבר כזה שאתה לא תעשה עיקול אצלנו.

אלי בין: כלומר, החובה היא לבצע עיקול, בסופו של יום.

אלי בין: זה הדבר הכי גרוע.

אלי בין: אנחנו לא מסכימים לעיקולים.

אלי בין: אנחנו בתכל'ס - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז לְמה הוקמה הרשות הזאת?

אלי בין: תיראי, לקחת למר עמדי מהחשבון זה לא בסדר, וזה עדיין לא לקחו לו מהבית את הכיסא, או את הטלביזיה, את הדבר שהוא משתמש בו.

אלי בין: אני בנושא מר עמדי, אדוני היושב ראש, אני מבטיח לך שאני אטפל באופן אישי, ואם נגרם לו עוול הוא גם יפוצה על ידי מגן דוד אדום.

אלי בין: הוא גם יפוצה על ידי מגן דוד אדום אם נגרם לו עוול.

אלי בין: אני אבדוק את המקרה הזה פרטנית מיד אחרי הישיבה.

אלי בין: אדוני היושב ראש, אם נגרם לו עוול על ידי חברת הגביה אנחנו נכריח את חברת הגביה גם לפצות אותו, במידה והוא היה צודק.

אלי בין: במידה ונגרם לו עוול אנחנו לוקחים אחריות על הנושא הזה.

אברהם מיכאלי: צריך לבטל את כל חברות הגביה בסוף.

אברהם מיכאלי: לא יעזור כלום.

אברהם מיכאלי: יהיה רשות ממלכתית אחת שתעשה את העבודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל יש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם אומרים שיש.

אברהם מיכאלי: לא, אז נבטל את החברות גביה הפרטיות האלה.

קריאה: אבל המרכז לגביית קנסות לא פחות קשה.

אלי בין: אנחנו בטרם העברת התיקים לחברות הגביה ולמשרדי עורכי דין מגן דוד אדום פועל באמצעות מחלקות הגביה שלו ועושה כל מאמץ לגבות באופן עצמאי, ללא ריביות מנופחות.

אלי בין: אין עניין, עדיף לנו הכסף שאנחנו מקבלים אותו מאשר הכסף ששוכב וחשוב כחוב מסופק או חוב אבוד.

אלי בין: אדוני היושב ראש, מדינת ישראל מעבירה למגן דוד אדום תקציב זעום, וזה לא תקציב.

אלי בין: היא מעבירה כסף רק עבור שירותים קנויים.

אלי בין: היא לא מתקצבת את מגן דוד אדום בכסף אמיתי, אלא היא נותנת כסף עבור שירותים שהיא קונה ממגן דוד אדום.

אלי בין: תקציב מגן דוד אדום עומד היום על כ – 700 מיליון שקלים, שלמעשה כ – 50 מיליון שקלים מועברים על ידי עבור שירותים שהם קונים ממגן דוד אדום והם מכריחים את מגן דוד אדום, או מתאמים עם מגן דוד אדום את הביצוע שלהם.

אלי בין: כלומר, אין מצב שכסף מועבר עבור הכנות, או עבור סבסוד כזה או אחר.

אלי בין: לכן כל סבסוד וכל תהליך כזה זאת יוזמה ברוכה גם של חברת הכנסת המכובדת, גם של הועדה המכובדת, ואנחנו נקדם את זה בברכה.

אלי בין: מעבר להכל צריך להבין שמגן דוד אדום לא יכול בלי שיהיה לו את הדבר המינימלי, זה תקציב.

אלי בין: הוא חי מהתקציב הזה.

אלי בין: אני מבין גם שיש בעיות.

אלי בין: אני לוקח את האחריות על הנושא הזה ואני אעשה הכל כדי לצמצם את הבעיה הזאת.

דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, יש דבר אחד שהייתי כן רוצה לשמוע ממך.

דוד אזולאי: אתה יודע, אנחנו מכירים את זה בהרבה תחומים, גם ברשויות המקומיות בענייני החניות, הקנסות חניה בכל הארץ.

דוד אזולאי: אתה יודע, מידי פעם כשהרשות המקומית רואה שהיא נקלעה למצוקה כספית, יוצאים באיזה שהוא מבצע חד פעמי.

אלי בין: זה מה שאנחנו עושים כעת.

דוד אזולאי: זה שאתם עושים – זה בסדר.

דוד אזולאי: אבל אסור שיהיה נתון מה שיש לנו כאן

דוד אזולאי: שחלק גדול מהאזרחים לא יודעים על המבצע שלכם.

אלי בין: לא, אנחנו נודיע לכולם.

מירי כהן: הוא עוד לא התחיל.

אלי בין: אנחנו עוד לא התחלנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 20 אחוז?

אלי בין: 50 אחוז.

שלומית אבינח: חשוב להודיע לפרוטוקול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בלי ריבית, או לפני ריבית?

דוד אזולאי: אני מציע שהדברים גם ייאמרו לפרוטוקול וגם שאתם תפרסמו, תעשו את הפרסום הדרוש על מנת שהאזרחים ידעו מזה.

דוד אזולאי: אחרת מה הואילו חכמים בתקנתם?

דוד אזולאי: תיראו, גם, בסופו של יום, כלכלית גם לכם זה כדאי.

דוד אזולאי: ברגע שאתה עושה הנחה, אז איך אומרים?

דוד אזולאי: לא תקבל את ה – 150 מיליון שקל שלך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תעשה "תספורת" לאנשים האלה.

אלי בין: אני מסכים.

אלי בין: אני מסכים מאד.

אברהם מיכאלי: השאלה איזה גיבוי יש לו מ?

אברהם מיכאלי: שלא יבוא אליו מחר יגידו לו - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו פה בשביל זה.

דוד אזולאי: יושבים פה נציגים של , תיכף נשמע אותם.

אלי בין: חבר הכנסת מיכאלי, ברשותך.

אברהם מיכאלי: נראה לי שזה מה שקורה אצלם.

אברהם מיכאלי: הם רוצים לבוא לקראת, אבל המדינה לא מגבה אותם.

אלי בין: אני דבר אחד רוצה להגיד לך, מי שלמעשה לא סייע לנו דווקא זה כמה חברי כנסת שהפריעו לנו כדי להעביר את חוק האגרות.

אלי בין: אנחנו באנו עם יוזמה שבמגן דוד אדום בחוק האגרות.

אברהם מיכאלי: אנחנו שמחים שעיכבנו את זה.

אלי בין: לא, לא אתה דווקא.

אלי בין: אתה דווקא מאד רצית לקדם את זה.

אלי בין: אנחנו באנו עם יוזמה שאנחנו רוצים לקבוע בתקנות שלנו ובצו האגרות, שאנחנו מסוגלים לתת הנחה למצבים שהם סוציואקונומיים קשים, או אנשים שהם מעל גיל מסוים, או ניצולי שואה, או דברים כאלה ואחרים.

אלי בין: באנו ואמרנו, ביוזמה אישית של מגן דוד אדום.

אלי בין: באנו והצענו את זה.

אברהם מיכאלי: אז מי הפריע?

אברהם מיכאלי: למה הפריע?

אלי בין: הכשילו לנו את זה מספר חברי כנסת מכיוון שחשבו שזה, ואמרתי לך, לא תמיד היו שיקולים ענייניים, לצערי הרב, אני לא רוצה להיכנס לזה.

אלי בין: אני ברשותך, שלומית, מנהלת הועדה, ביקשה שאני אציג את תכנית הגביה, אז אני ברשותך אתן לממונה על הגביה.

דוד אזולאי: אני אומר שיכול להיות, אני לא דוחה את זה על הסף, יש לכם בעיה של תדמית.

דוד אזולאי: אני אומר: דווקא מד"א, באמת, בעבודה, ועושים עבודת קודש, כפי שאמרתי, בקטע הזה שאתה בעל החוב, שמה בעיית התדמית שלך.

דוד אזולאי: זה בדיוק כמו אותו שוטר שפוגש את אותו אזרח, הרי אותו אזרח פעם ראשונה שקיבל דו"ח הוא בחיים שלו לא היה עבריין, אין לו קשר עם המשטרה, אבל זו הפעם הראשונה שהוא נתקל במשטרה, ופעם ראשונה שהוא מקבל דו"ח, ובשביל זה יש לו תדמית שלילית על המשטרה.

דוד אזולאי: אז אני אומר: גם פה אותו דבר.

דוד אזולאי: אתם חייבים לעשות משהו למען שיפור התדמית שלכם.

דוד אזולאי: אני חושב שהנושא הזה הוא חלק מאד מאד חשוב שאתם צריכים לבוא לציבור הרחב להגיד להם מה עשיתם, איפה הנחות, וברגע ייפסק המגע הזה בין האזרח ובין מד"א וזה ייפסק.

דוד אזולאי: אני חושב שפה - - -

אלי בין: זה לא תלוי בנו הרי, זה תלוי בכם.

דוד אזולאי: תראה, זה לא תלוי בנו, זה גם תלוי בכם.

דוד אזולאי: אי אפשר לבוא ולהגיד, הרי אנחנו לא צד בגביית הכסף.

דוד אזולאי: אנחנו צד בחקיקה.

דוד אזולאי: אז אם העניין הוא חקיקה, אני מאמין שחלק מחברי הכנסת ירצו לשחרר את האזרחים, להביא אותם בצורה מסודרת ולא לעשות כפי שקורה היום, שאתה שומע אזרח כזה , פה יושב איתך, עכשיו בלי להיכנס, עצם העובדה שאיש כזה, אמרתי לך, זה שווה מאה אלף פרסומות שאתם עושים בעד מד"א.

- גיטלין: רק להתייחס להצעה שעמדה לפני ועדת העבודה - - -

דוד אזולאי: שימרית היא היועצת המשפטית של הועדה, בבקשה.

- גיטלין: היתה בפני ועדת העבודה והרווחה והבריאות הצעת חוק שבאמת נועדה להסדיר כמה סוגיות בנושא התשלומים של מד"א.

- גיטלין: אחת הסוגיות שעלה ואני מבינה שזה מה שבעצם "תקע" את הדיונים זה התברר שמד"א מעניקה מחירים מאד תחרותיים באזור המרכז ובפריפריה היא גובה עבור אותו שירות מחירים הרבה הרבה יותר יקרים, מחיר המחירון.

- גיטלין: זאת אומרת, לכן הועדה דרשה שאם מד"א נותנת מחיר מאד זול באזור המרכז, שהיא תיתן את ההנחה באופן אחיד בכל הארץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל תגידי מה הסיבה שנותנים?

קריאה: תחרות.

אלי יפה: למה תחרות?

אלי יפה: יש בתי חולים רחוקים מאד.

אלי יפה: בירוחם אין בית חולים, בדימונה אין בית חולים.

אלי יפה: למה?

אלי יפה: תשימו שם בית חולים, המחיר יהיה כמו תל אביב.

אלי יפה: אני גם מסביר לך.

אלי יפה: זה לא נכון.

אלי יפה: זה הצגה מוטעית.

אלי יפה: בירוחם תשימו בית חולים, המחיר יהיה כמו תל אביב, אני מבטיח לכם, באותו רגע.

- גיטלין: היום בתקנות המחיר הוא אחיד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם היית לוקח מחיר של הדלק – אז הייתי מסכימה איתך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא לוקח מחיר.

אלי בין: ...

אלי בין: מקבל את המחיר של הדלק.

קריאה: אבל יש שעות נסיעה, ועדיין אמבולנס שירוחם, אמבולנס מירוחם יוצא צריך לשים שמה מישהו בכוננות אם יהיה עוד התקף לב.

קריאה: איפה כל זה נכנס?

מירי כהן: אבל זה לא הדיון עכשיו.

מירי כהן: את ההנחות רצו - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מבין ששירותי חירום בעצם במדינת ישראל לא נמצאים תחת פיקוחה של מדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שהם פשוט זרקו את הכל אליהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לוקחים - - -

דוד אזולאי: לא, לא רק זה.

דוד אזולאי: אומר לך כאן מנכ"ל מד"א: זה שירות חירום שהמדינה לא מתקצבת אותו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מתוקצב.

אלי בין: ...

אלי בין: מקצועית אבל לא מתוקצבים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מתוקצב זה אומר שאין שירותי חירום.

אלי יפה: אומרים לנו מה לתת אבל לא איך לקבל כסף?

אלי בין: לא, את אומרת לי רק מה לתת, אבל את לא אומרת לי איך לקבל.

דוד אזולאי: זו בעיה שלכם.

דוד אזולאי: אתם צריכים - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה הם אשמים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגיד לי, אני - - -

דוד אזולאי: אני אגיד לך למה הם אשמים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: להגיד להם שהם ייקחו - - -

דוד אזולאי: חברת הכנסת שמאלוב – ברקוביץ אני אסביר לך למה אנחנו לא אשמים.

דוד אזולאי: הם אשמים.

דוד אזולאי: אני אגיד לך למה.

דוד אזולאי: מפני שאת, לולא הדיון הזה לא היית יודעת מכל הסיפור הזה.

דוד אזולאי: רק בגלל שזה הגיע, זה לא הגיע בגלל הנושא הזה.

דוד אזולאי: זה הגיע בגלל נושא החובות.

דוד אזולאי: דרך אגב נודע לנו הסיפור הזה.

דוד אזולאי: הבנת?

דוד אזולאי: זאת הבעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני במקרה יודעת, אבל לא חשוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חמותי מתה ושילמתי 800 שקל בגלל שהיא מתה.

אלי יפה: חבר הכנסת אזולאי, אבל מצד שני הרי הכנסת היא זו שחוקקה כמה יגבה?

אלי יפה: איך מד"א יגבה?

אלי יפה: זה לא אנחנו קבענו שאנחנו נגבה יותר בירוחם.

אלי יפה: זה אתם חברי הכנסת.

אלי יפה: אז אתם באים אלינו פה בועדה: למה אתם גובים שם יותר?

אלי יפה: אבל אתם חקקתם את זה.

דוד אזולאי: תבוא אלי לשיחה ב – 4 עיניים ואני אגיד לך איך עושים את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יכולה להצטרף אליך?

דוד אזולאי: יוליה שמאלוב-ברקוביץ בהחלט.

אלי יפה: אז זה כבר 6.

דוד אזולאי: אני בטוח שאת רק תעזרי לי בעניין הזה.

דוד אזולאי: בבקשה, נציגת משרד הבריאות.

אברהם מיכאלי: יש לציין לשבחה של מד"א שהדרגות שלהם יותר יפות מצה"ל.

אלי בין: ...

אלי בין: מחמאה טובה מחבר הכנסת מיכאלי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא מחמאה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אתם מוציאים כל כך הרבה כסף על דרגות?

שני דניאלס: אני עורכת הדין שני, אני הממונה על הגביה במד"א.

שני דניאלס: המבצע של החובות הוא מתחלק ל – 3 סוגי אזרחים.

שני דניאלס: זה חל על כל האוכלוסיות במדינת ישראל ולא פוסח על אף אחד: האחד - כאלה שזכאים להחזר מלא מקופות החולים.

שני דניאלס: זאת אומרת, כנראה שאושפזו, או שיש להם זכאויות.

שני דניאלס: השני – כאלה שזכאים להחזר חלקי, אם זה בגלל שלא אושפזו בסופו של דבר, או בגלל שההסדר שלהם מול קופת חולים הוא כזה שהם זכאים רק לחלק מההחזר.

שלומית אבינח: גם מפוני נט"ן?

שני דניאלס: לדוגמה, בנט"ן שלא אושפז והוא זכאי לחלק מההחזר.

שני דניאלס: ואגב, יש זכאויות נוספות שאנחנו לא מודעים להם, שבין הקופת חולים לאזרח עצמו.

שני דניאלס: הסוג השלישי – זה כאלה שלא זכאים לשום החזר מקופת חולים ובעצם החוב חל במלואו עליהם.

שני דניאלס: השיטה שאנחנו הצענו היא כזאת: קודם כל הפניה שלנו - - -

דוד אזולאי: את יכולה לתת דוגמה של - - -

שני דניאלס: אדם שזכאי למלא?

דוד אזולאי: לא, שהוא לא זכאי.

שני דניאלס: שהוא לא זכאי בכלל?

שני דניאלס: כל אדם שלא אושפז.

שני דניאלס: שלא אושפז ונסע באמבולנס לבן.

שני דניאלס: אבל אני כחברת קופת חולים מסויימת יש לי זכאות נוספת, בגלל שהגדלתי את הזכאות שלי בקופה עצמה, ולכן, נגיד, אני זכאית.

אסף וינברגר: בזכות הביטוחים המשלימים.

אסף וינברגר: לחלקם.

אסף וינברגר: רק קופות חולים מסויימות.

אסף וינברגר: לכללית לדוגמה בפלטינום יש זכאות ל – 50 אחוז במידה שלא אושפז ל – 200 ומשהו שקלים.

אסף וינברגר: יצויין שרק לקצת למעלה מ - 20 אחוזים ממבוטחי הכללית יש להם את הביטוח הזה.

שמואל בן יעקב: אבל למכבי יש את הזכאות.

אלי בין: זה הפתרון.

אלי בין: אדוני היושב ראש, זה הפתרון.

אלי בין: תחילו את זה על כל הקופות החולים.

שני דניאלס: אני יכולה לתת דוגמה נוספת.

אלי יפה: אשפוז זה לא באמת משהו, כלומר, כמו שתיארנו קודם, חולה סכרת שאיבד את ההכרה ונותנים לו סובר, לא צריך אשפוז.

אלי יפה: בשביל מה?

אלי יפה: אין קשר בין זה לבין זה.

אלי יפה: הצילו אותו?

אלי יפה: שלום.

אלי יפה: למה הוא צריך?

אלי יפה: לא.

אלי יפה: עכשיו הוא צריך לשלם את הכל בגלל שהצילו אותו.

אלי יפה: לא היו מטפלים בו - - -

אברהם מיכאלי: בוא אני אגיד לכם מקרה יותר חמור: הבן אדם בכלל לא הזמין אמבולנס.

אברהם מיכאלי: ראו אירוע.

אברהם מיכאלי: אמבולנס הגיע, אחרי זה גם פינו אותו, בגלל שאני לא יודע, היה אירוע שהבן אדם בכלל לא יודע.

אברהם מיכאלי: מחר מגישים לו חשבון כי במיון קבעו שאין לו שמה סיבה להתאשפז.

שני דניאלס: אנחנו דיברנו על זה גם עם משרד הבריאות.

שני דניאלס: אני אתן דוגמא נוספת: אדם למשל, שיש לו בעיות סוכר.

שני דניאלס: הוא נכנס להיפו, זה מצב של חוסר.

שני דניאלס: מחוסר הכרה בביתו.

שני דניאלס: אני לא מדברת ברחוב שאדם, צד ג' מזמין את האמבולנס.

שני דניאלס: אדם בביתו.

שני דניאלס: מגיעה ניידת, מטפלת בו אם זה בגלוקוז, ואם זה בטיפולים נוספים שהם עושים בפועל, בסופו של יום, קופת חולים לא רוצה לשלם לו.

שני דניאלס: הוא מסרב לנסוע לבית חולים.

שני דניאלס: הוא אומר: אני מכיר את עצמי.

שני דניאלס: חזרתי לעצמי.

שני דניאלס: אני לא רוצה לנסוע לבית חולים.

שני דניאלס: קופת חולים לא מסבסדת את זה.

שני דניאלס: הוא צריך לשלם עבור העלות של הניידת טיפול נמרץ שהיתה אצלו במלואה.

שני דניאלס: אפילו לא את ה – 50 אחוז הוא לא מקבל.

שני דניאלס: זה דוגמה נוספת בעצם למה שביקשת.

שני דניאלס: השיטה שלנו אומרת דבר כזה: החייבים, אותם החייבים שחייבים למד"א, בין השנים שדיברנו עליהם – 2003 – 2009, יקבלו מכתב ממד"א שאומר - - -

שלומית אבינח: ברשום?

שני דניאלס: אנחנו נחליט על זה בהמשך.

שלומית אבינח: חייב להיות רשום.

שני דניאלס: הרשום הוא לאו דווקא לפעמים משהו שהוא טוב לאזרח.

אברהם מיכאלי: פעם הבאה שקיים דיון על רשות הדואר תגלי כמה שהרשום הזה מסדר את האזרחים בסוף.

שני דניאלס: נכון.

שני דניאלס: נכון.

אברהם מיכאלי: תיקנו פה חוק בקדנציה קודמת: חוק איוולת.

שני דניאלס: בכל מקרה, אותו אזרח יקבל מכתב ממד"א שאומר: אדוני, אתה חייב כסף למד"א.

שני דניאלס: זה הסכום הכולל של החוב.

שני דניאלס: בהפחתה, בעקבות המבצע, אנחנו ננסח מכתב שיהיה מאד פני האזרח.

שני דניאלס: בעקבות המבצע אתה חייב כעת סכום כזה וכזה.

שני דניאלס: במידה ויהיה לנו מידע, הוא יקבל מקופת חולים, או מבתי החולים שאנחנו איתם במשאים ומתנים לקבל מידע מי אושפז ומי לא, או מי פונה בנט"ן.

שני דניאלס: אנחנו גם נגיד לו את המידע הזה.

שני דניאלס: כלומר, דע לך שאושפזת ואתה זכאי להחזר מלא מקופת חולים.

שני דניאלס: עליך לגשת לקופת חולים על מנת לסיים והסדיר את החוב הזה.

שני דניאלס: הוא יקבל את ההנחה.

שני דניאלס: ההנחה אומרת דבר כזה: בשיעור הריבית והצמדה - הנחה של 50 אחוז.

שני דניאלס: שיעור ההוצאות של עורכי הדין - שיעור הנחה של 50 אחוז.

שני דניאלס: כלומר, הוא יקבל 50 אחוז כולל על סך החוב בריבית והצמדה וההוצאות כשהקרן כמובן במקום שהוא זכאי להכל – הקרן תשולם על ידי הקופה באופן ישיר.

דוד אזולאי: כלומר, הקופות לא משלמים לא את הריביות ולא את ההצמדה, רק את הקרן.

שני דניאלס: ההצעה שלנו מדברת על מצב שהקרן צריכה להיות משולמת על ידי קופת החולים, והריבית וההצמדה וההוצאות ה – 50 אחוז מהם על ידי אותו אזרח.

שני דניאלס: כשההצעה שלנו אומרת: על מנת לא לטרטר את האזרח, הוא יגיע לקופת חולים, וגם כדי לוודא שכל החוב בעצם ייסגר במלואו הוא יגיע לקופת חולים, ישלם את החלק שלו, ואת ה – 100 אחוז הם יעבירו למד"א.

אמנון דניאל: יש הבדל בין הצמדה להוצאות.

אמנון דניאל: הוצאות זה של עורך דין.

אמנון דניאל: הצמדה זה משהו אחר.

שני דניאלס: נכון.

שני דניאלס: נכון.

אמנון דניאל: ההוצאות זה המרכיב הגדול.

אמנון דניאל: העורך דין לא מוותר על כלום.

אמנון דניאל: עורכי הדין לא מוותרים על שום דבר.

אלי בין: זה לא, הגענו איתם להסדר.

אמנון דניאל: לא רק במד"א.

אמנון דניאל: באף תחום.

אמנון דניאל: - - -

אלי בין: את זה הגענו להסדר עם כל משרדי העורכי דין.

אלי בין: אנחנו כפינו עליהם.

אלי בין: כפינו עליהם, וחלק מהדברים היה משרד - - -

שמואל בן יעקב: תקרת גג מ – 3,000 תעשו 1,500?

שמואל בן יעקב: או שתעשו איזה שהיא תקרה לא יותר מ – 800 שקל?

אמנון דניאל: השכר טרחה שלהם לשלוח פקס, טופס ...

אמנון דניאל: מספר 1 – זה עולה להם אלפי שקלים.

אמנון דניאל: טופס ...

אמנון דניאל: מספר 1.

שני דניאלס: ביחס למה שאומר האדון הזה, הוא מדבר ואני חושבת שהוא מדבר על הליך של שכר טרחת והליך של הוצאות.

שני דניאלס: אנחנו מדברים בהליכים מנהליים.

שני דניאלס: גביה של הליכים מנהליים.

שני דניאלס: גביה של הליכים מינהליים מדובר רק בהוצאות.

שני דניאלס: ככה זה מכוּנֶה בפקודה.

שני דניאלס: ולכן נראה לי שיש איזה שהוא בלבול עם העניין של השכר טרחה.

אמנון דניאל: איך שולחים מכתב ל?

שני דניאלס: אני אסביר עוד פעם: יש הוצאת מכתב ראשון בעלות 15 שקל על פי הפקודה החדשה, אומרת 15 שקל.

שני דניאלס: זה נקרא: הוצאות עבור אותו שליחת מכתב ראשון.

שני דניאלס: אין כאן שכר טרחה נוסף על ה – 15 שקל שמופיע בתקנות שתוקנו.

שלומית אבינח: כל החייבים משרדי עורכי דין עכשיו ישלחו ויגבו 15 שקל על מכתב?

שלומית אבינח: זה המבצע?

שני דניאלס: לא.

דוד אזולאי: הריביות והצמדות שיקבלו 50 אחוז על ריביות והצמדה.

שני דניאלס: זה המצב החדש.

שני דניאלס: המצב החדש אנחנו פועלים לפי התקנות החדשות.

שני דניאלס: במצב הישן – אנחנו נגבה בתהליך המבצע, בתקופת ה – 3 חודשים שאנחנו רוצים ליצור את המבצע הזה, אנחנו נגבה 50 אחוז על סך ההוצאות הקיים היום.

צבי רפאל: אני ששילמתי עכשיו לפני שבוע?

קריאה: הפסדת.

שני דניאלס: שילמת הליך הוצאה לפועל, סיימת משהו אחר.

שני דניאלס: אני אענה לך פרטנית בחוץ, אם תרצה.

שני דניאלס: בכל מקרה, המבצע מדבר על הקרן פלוס 50 אחוז הנחה בהוצאות, ו – 50 אחוז הנחה בריבית והצמדה שזה סכום אדיר, וראיתם את הנתונים.

שני דניאלס: אני גם העברתי אותם לאסף, בשיתוף פעולה איתנו.

שני דניאלס: זה סכום אדיר שיורד בעצם מאותו סכום.

שני דניאלס: רק צריך להבין שהתשלום צריך להתבצע במלואו בקופת חולים ויועבר למד"א במאה אחוז.

שני דניאלס: אני לא יכולה לקחת קרן ואחר כך לרדוף אחרי האזרח ליתרה.

דוד אזולאי: כלומר, גם הריביות והצמדה יועברו לקופת חולים, וקופת חולים תתחשבן מול מד"א.

שני דניאלס: כן.

אלי בין: אנחנו רוצים למנוע את כל הקטע הזה של האזרח עם מד"א.

שלומית אבינח: קודם כל יש לי כמה הערות לגבי ההסדר.

שלומית אבינח: המצבים הם לא היפותטיים, הם אמיתיים.

שלומית אבינח: מניסיון, האם חשבתם על האפשרות שאזרח יוכיח שלא קיבל הודעת תשלום בכלל?

שלומית אבינח: כלומר, הוא ילך לרשות הדואר ויוכיח שלא נשלח.

שלומית אבינח: כלומר, החוב בכלל לא הגיע אליו.

שלומית אבינח: זה 2003, אנחנו מדברים 9 שנים אחורה.

שלומית אבינח: בן אדם יעשה עבודה, אתם תגידו לו שיש לך חוב של - - -

אלי בין: הוא לא ישלם ריבית והצמדה.

אלי בין: היו לנו מקרים כאלה וכשהוכח הדבר הזה אני פתרתי את זה.

אלי בין: זה הגיע לשולחן שלי, אנשים פטרנו אותם במלוא הריבית וההצמדה.

שלומית אבינח: השאלה אם זה כתוב?

דוד אזולאי: סליחה דקה, שלומית, יש לי בקשה אליך: אין פה שום כוונה לפתור את הבעיות האישיות פה של הפונים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אבל בדיון.

דוד אזולאי: בדיון הזה לא נפתור.

דוד אזולאי: אני אמרתי את זה גם לאדון עמדי, ואני אומר גם לך, אחרי הדיון הזה תעביר לנו את כל הנתונים.

דוד אזולאי: יש פה מנהלת ועדה, יש מזכירת ועדה.

דוד אזולאי: תעביר את כל החומר מצולם.

דוד אזולאי: אנחנו נפנה בשמך למד"א, יבדקו, תקבל תשובה.

שלומית אבינח: אני חושבת, שוב, אני פה מציעה, אבל זה ניסיון חיים, אני חושבת שצריכה להיות, במסגרת המכתב שיישלח.

שלומית אבינח: קודם כל לדעתי זה צריך להיות ברשום.

שלומית אבינח: אני חושבת שגם צריך להיות בקרה.

שלומית אבינח: לדעתי 3 חודשים זה קצת זמן.

שלומית אבינח: אז אני אומרת: צריכה להיות האפשרות.

שלומית אבינח: אם הבן אדם שיש לו את היכולת, כמו שהגברת שאמרה 3 שנים כבר, או שחוב ששולם.

שלומית אבינח: צריכה להיות האופציה לבן אדם.

שלומית אבינח: כלומר: יש לך חוב, אתה צריך לשלם.

שלומית אבינח: צריכה להיות אופציה, אם הוא יוכיח מרשות הדואר שלא קיבל.

שלומית אבינח: או ששילם כבר וזה לא מעודכן במד"א.

שלומית אבינח: צריך להיות כמה מצבים שהם קיימים.

אסף וינברגר: אבל זה קיים בחוק.

אסף וינברגר: התקנות כבר קובעות את זה.

שלומית אבינח: אבל אסף, אני אומרת במכתב הבהרה, אני חושבת שגם צריך להיות בשפות שונות.

שלומית אבינח: ברוסית, באמהרית, המכתב צריך להיות בכמה שפות.

שלומית אבינח: זה הערה ראשונה.

שלומית אבינח: אנשים שפונו וחברת הביטוח חייבת לשלם, יש להם חוב למד"א, אבל זה התחשבנות של חברת הביטוח.

שלומית אבינח: עכשיו, אנשים לא יודעים.

שלומית אבינח: נכון מה אתה דורש מהבן אדם.

שלומית אבינח: הלא יש לי ...

שלומית אבינח: מול חברת הביטוח.

שלומית אבינח: השאלה אם יש איזה שהוא מסלול שחשבתם, אני קוראת לזה "מסלול", אבל יש התדיינות של מד"א עם חברת הביטוח.

שלומית אבינח: הוא ילך לחברת ביטוח: היתה לי תאונה ב – 2004 עכשיו מד"א דורשים: חפשו את המסמכים.

שלומית אבינח: צריך להיות איזה לינקג' בין מד"א לחברות הביטוח.

שלומית אבינח: נכון שאי אפשר לכל חברות הביטוח, אבל זה מצב שבטוח יהיה קיים, כמו יולדות, כמו אשה שילדה, ביטוח לאומי, ארגונים שאת לא יכולה לשלם.

שלומית אבינח: אבל זה צריך להיות במכתב העברה הראשוני שיקבל האזרח.

שלומית אבינח: עוד עניין, אני יודעת שיש מקרים, גם לפני 2003, כי מד"א שלחו מכתבים.

שלומית אבינח: מד"א שלחו מכתבים ואז במשך ה – 6 שנים, כלומר, זה חוב מ – 2001 ובמהלך ה – 6 שנים, נדמה לי, תקנו אותי, שהיתה איזה התכתבות, ואז הבן אדם גם מ – 2001 חייב, כשמדובר בריבית והצמדה בטוח, בטוח, בטוח לדעתי צריך מבצע מחילה גדול יותר, כי הריבית והשכר טרחה כאן גבוהים יותר.

שלומית אבינח: זהו, עד כאן שלוש הערות.

שני דניאלס: אני אתחיל מהאחרון: בעצם כל החובות לפני 2003 לא התייחסנו אליהם כאן, מה שלא נפתח תיקי הוצאה לפועל לאותם אנשים שחייבים כסף למד"א, בעצם מד"א הפסיק לגבות עבור אותם שירותים.

שני דניאלס: זאת אומרת, כל מה שקודם ל – 1.1.2003 מד"א לא גובה, אלא אם נפתח תיק הוצאה לפועל, ואלה המקרים היחידים.

שלומית אבינח: כמה מקרים כאלה יש?

שני דניאלס: אני לא יודעת להגיד לך כרגע בשליפה.

שני דניאלס: זה מעט מאד מקרים שעוד קיימים ונמצאים.

שני דניאלס: מעט מאד.

שלומית אבינח: שמשלמים?

שני דניאלס: הם משלמים צו חיוב תשלום.

שני דניאלס: לעניין המקרה השני שהצגת שיש בעצם עבודה של אותו חייב מול הרשויות השונות.

שני דניאלס: מד"א קואופרטיבי לכל אזרח כזה.

שני דניאלס: כלומר, פנה אלי אזרח אמר לי: אני צריך לבדוק את כל הדברים האלה מול המוסד לביטוח לאומי, אל מול חברת הביטוח, או מול כל גורם אחר שהוא אומר: מול שלי שטיפל בתיק, אני מעכבת הליכים אוטומטית.

שני דניאלס: כלומר, המערכת שומרת לו את הזכות, היא תשמור לו את הזכות על המבצע, וכיום - - -

שלומית אבינח: לא, את מעכבת, אבל את מטרטרת, במירכאות.

שלומית אבינח: הבן אדם צריך לפנות לחברת ביטוח.

שלומית אבינח: למה מד"א - - -

אברהם מיכאלי: קודם כל, שלומית, אני אסביר לך משהו לגבי נוהל של חברות ביטוח.

אברהם מיכאלי: הרי אתם יודעים היום, גם בבתי חולים זה נהוג.

אברהם מיכאלי: נגיד יש לאדם אישור על אירוע תאונה.

אברהם מיכאלי: חברות הביטוח מופיעות בתוך האישור.

אברהם מיכאלי: יש שם פרטים של חברת הביטוח.

אברהם מיכאלי: אז אין טעם לפנות לאזרח, כי אותה חברת ביטוח תממן לך את זה מה שלא - - -

אלי בין: הם לא מסכימים.

אלי בין: בעבר אתה צודק.

אלי בין: אבל היום הם לא מסכימים לעשות את זה.

אברהם מיכאלי: מי זה לא מסכימים?

אלי בין: החברות הביטוח.

אברהם מיכאלי: אז זה בעיה בירוקרטית מולם.

אברהם מיכאלי: אבל על פי חוק - - -

אלי בין: הם אומרים: אדוני, אתה לא מבוטח שלי.

אברהם מיכאלי: אלי, תקשיב טוב.

אברהם מיכאלי: בתי חולים היום מבקשים ממך: תמציא לי אישור משטרה, מספיק לי, לא רוצה ממך כלום.

שמואל בן יעקב: עד 2010.

אברהם מיכאלי: מי ששינה את זה עשה את זה לנוחיותו.

אברהם מיכאלי: לכן אנחנו כן נתערב בזה.

דוד אזולאי: רגע, על אחריות למי זה עבר?

הלל דשן: עבר לקופות.

הלל דשן: אבל כל החובות שמדובר עליהם פה זה עד 31 בדצמבר 2009.

הלל דשן: כלומר שתאונות הדרכים לא היו באחריות הקופות.

הלל דשן: לדעתי גם מד"א יכולה לבוא ולקבל את הפרטים.

הלל דשן: היא יודעת בדיוק מהיכן האיש פונה, האם זה היה תאונת דרכים, ובכל המקרים הללו לפנות לחברת הביטוח ולקבל מהם ישירות את הכסף, בלי לטרטר את האזרח בכלל.

אברהם מיכאלי: אגב, גם תאונות עבודה שמפנים, יש כתובת: ביטוח לאומי.

אברהם מיכאלי: אם ביטוח לאומי מכיר בזה, אין שום סיבה שחברת הביטוח לא תכיר בזה.

אברהם מיכאלי: מי שהעביר אחריות מאחד לשני, בוא נבדוק דרך על קופות חולים, או דרך המפקח על הביטוח.

אברהם מיכאלי: לא יכול להיות שיטרטרו אזרח.

אברהם מיכאלי: אזרח לא צריך לסבול מעבר לתאונה שהיתה לו.

שני דניאלס: לעניין המכתב בכמה שפות – אנחנו נשקול את זה, למרות שאין לי דרך לפעמים - - -

אברהם מיכאלי: תדעי לך היום העולים הם הסובלים הכי גדולים מהמכתבים האלה.

אלי יפה: יש לנו ברושור בכמה שפות שמסביר.

אלי יפה: זה קיים בעקבות הדיון בועדה פה, עשינו כזה דבר, יש לנו את זה ב – 8 שפות.

שני דניאלס: שניה, תנו לי לסיים רגע.

אלי בין: אנחנו ניקח את זה בחשבון.

אלי בין: אנחנו נחשוב על זה.

שני דניאלס: תיקחו את זה בחשבון.

אברהם מיכאלי: לא להגיד: תיקחו בחשבון.

אברהם מיכאלי: אם צריך לערב את משרד הקליטה בעניין הזה.

שני דניאלס: אין שום בעיה.

שני דניאלס: אנחנו נעשה משפט שבמידה והוא - - -

דוד אזולאי: איך מד"א יכולה לדעת באיזה שפה לשלוח את זה.

קריאה: אי אפשר לדעת.

דוד אזולאי: את יודעת שיש כאלה לא נשארו עם השמות המקוריים שלהם.

דוד אזולאי: טוב, לא חשוב.

שני דניאלס: אנחנו ננסה לעשות איזה שהוא - - -

דוד אזולאי: אני בהחלט חושב שצריך לא להתעלם מהעניין הזה.

דוד אזולאי: צריך לחשוב על דרך מקורית לפתור את הבעיה הזאת.

שני דניאלס: היום אפילו בתזכורות שמד"א מוציאה על גבי המעטפית עצמה מופיע בכמה שפות, שידעו שמדובר בהודעת חוב.

שלומית אבינח: מי ביקש את זה?

שני דניאלס: בכנסת.

דוד אזולאי: הועדה.

שני דניאלס: אני לא אמרתי שלא.

שני דניאלס: הועדה בכנסת ובעקבות הבקשה כאן אנחנו יישמנו את זה במעטפית עצמה.

שני דניאלס: יש במספר שפות שמדובר בחוב, ובמידה והם לא מצליחים לקרוא, שיפנו אלינו על מנת שנסייע.

שלומית אבינח: אני חושבת שלגבי חברת הביטוח צריך לזה פתרון מיוחד.

שלומית אבינח: לא לטרטר את האנשים.

דוד אזולאי: רגע, רגע, יש פה פתרון שהיא אומרת בעצם, הם אומרים על המעטפה: אם זה לא ברור, אז הם יכולים לפנות ולקבל - - -

שני דניאלס: לקבל את המידע בשפות השונות.

שני דניאלס: אנחנו כבר נמצא איך - - -

הלל דשן: למה שמד"א לא יפנו ישירות לחברות הביטוח בתאונות דרכים עד 31 בדצמבר 2009?

שני דניאלס: יש את הנושא של האזרח.

אברהם מיכאלי: אני לא מסכים שהם עשו את הסידור הזה ביניהם.

אברהם מיכאלי: מה זה הסידור הזה?

שני דניאלס: האזרח שפונה בסופו של דבר, צריך להביא גם את האישור משטרה.

שני דניאלס: ולכן, בסופו של דבר, הוא כבר רץ.

שני דניאלס: אז שיביא - - -

קרן: אבל אתם יודעים אם פיניתם אותו מזירה של תאונת דרכים.

קריאה: בדיוק, אתם יודעים.

שני דניאלס: לא, אני יודעת מי החברה המבטחת שלו?

קרן: לא, אבל את יודעת שזה תאונת דרכים.

קרן: והפניה צריכה להיות בצורה שונה לחלוטין.

דוד אזולאי: אומרים אנשי קופת חולים, רק רגע רבותיי.

דוד אזולאי: אומרים אנשי קופת חולים ובצדק, הם לא יודעים אם האיש הזה אם הוא פונה מתאונת דרכים, או פונה מהבית, או כתוצאה מנפילה ברחוב.

דוד אזולאי: אתם יודעים שזה כתוצאה, פינוי של תאונת דרכים.

שני דניאלס: הם מדברים איתו אחרי האירוע.

שני דניאלס: הם לא מדברים בזמן אמת.

דוד אזולאי: אני רוצה רק שתסכמי את הדברים שלך.

אלי בין: דברי גם על צנעת הפרט.

שני דניאלס: כן.

שני דניאלס: עוד מילה גם על צנעת הפרט.

שני דניאלס: אנחנו צריכים לזכור שבסופו של דבר האזרח גם יש לו איזה שהוא זכות לצנעת הפרט.

שני דניאלס: חוקקו על זה חוק, חוק הגנת הפרטיות שבא וקובע שלא כל אחד יכול לקבל את המידע עליו.

שני דניאלס: כלומר, הוא זכאי לתת אישור להעברת המידע.

שני דניאלס: אבל כל עוד הוא לא נותן את האישור הזה אני לא יכולה להעביר בין גופים, בין אם זה בין קופות חולים, ובין אם זה עם החברות ביטוח, שחברות ביטוח הם חברות פרטיות, אני לא יכולה לבוא ולהעביר להם את המידע מבלי שהאזרח הסכים לכך.

שלומית אבינח: יש לו חוב ויש לו מטרה לשלם את החוב.

שני דניאלס: אבל המטרה לשלם את החוב לא גוברת על החוק.

שלומית אבינח: אז מחתימים אותו על תצהיר.

שני דניאלס: אני לא יכולה להחתים אותו על תצהיר במעמד האירוע עצמו.

אסף וינברגר: שני, את יכולה גם להסביר איפה זה עומד, מבחינת המיפוי מול בתי החולים, ואם באמת אתם מתכוונים - - -

דוד אזולאי: כן אדוני.

הלל דשן: הלל דשן, נציג שירותי בריאות כללית.

הלל דשן: קודם כל, הערה קודם שדיברתי על "מתוקצב" התכוונתי רק בשביל לחסוך לכם עלויות, כי גופים מתוקצבים מול הרשות פטורים מאגרות.

הלל דשן: אבל אם אתה אומר שבדקתם את זה, אז קטונתי, אבל זה הערת שוליים.

מירי כהן: מאגרות?

הלל דשן: כן.

הלל דשן: מהרשות.

הלל דשן: וודאי.

מירי כהן: בדקנו את זה.

הלל דשן: בסדר.

הלל דשן: אז כנראה הם לא זכאים.

הלל דשן: בסדר.

הלל דשן: אז אני מוחק.

אלי בין: בדקו את זה.

אלי בין: זה בדק את הנושא.

אלי בין: זה לא מד"א כבר בדק.

הלל דשן: אין בעיה.

הלל דשן: זה לא עיקר הדיון.

הלל דשן: אין בעיה.

הלל דשן: יכול להיות שאני שוגה וזה בסדר.

הלל דשן: ציין חבר הכנסת מקלב, שבינתיים היה צריך לגשת למקומות אחרים, שמשנת 2010 התחיל תהליך של תשלום ישיר בין הקופות למד"א והתהליך מבורך, מתקדם, היום הקופות משלמות.

הלל דשן: אין לי פה את הנתונים.

הלל דשן: אומנם לא הגענו ל – 100 אחוז לכך שאזרחים שקיבלו הודעת חיוב באים לקופות וזה נעשה בדרך הזו, אבל בהחלט יש התקדמות ואנחנו רואים מאות אלפי טרנזקציות של תשלום בין הקופות למד"א וזה בסדר.

הלל דשן: אלא שהתהליך עדיין לא הושלם ויש בו חריקות, וציין את זה חבר הכנסת מקלב, אנחנו עדיין רואים מקרים שאנחנו משלמים, ומבוטח פרטי מקבל הודעת שהוא עדיין בחוב.

הלל דשן: זאת אומרת, החוב לא נסגר במערכות של מד"א.

הלל דשן: אנחנו מקבלים הודעות שגויים.

הלל דשן: אני מדבר על מקרים מהחודש הקודם, מהרבעון האחרון.

הלל דשן: דברים שצריכים עוד שיפור.

הלל דשן: ככל תינוק שנולד הוא לומד ללכת, אז עוד לא הגענו לשלב שהוא עצמאי והולך בצורה מניחה את הדעת.

הלל דשן: הדברים האלה מצריכים שיפור לפני שאנחנו עושים איזה שהוא צעד קדימה, כי לא יתכן מצב שיוצאים לדרך במבצע גדול שכזה, אנחנו נשלם, הקופות, איפה שצריך, או המבוטח ישלם והוא עדיין יזכה אחר כך לקבל מכתבי עורך דימן כאלה ואחרים.

הלל דשן: זה מציאות אמיתית.

הלל דשן: יש לי תעודות זהות עם שמות.

אורן בלושטיין: סליחה, הדבר הזה לא מדוייק, עם כל הכבוד.

הלל דשן: תן לי שניה להשלים, אורן.

הלל דשן: אין שום בעיה.

הלל דשן: אני מוכן לקבל גם אי דיוקים ולחזור בי אם צריך.

הלל דשן: ראיתם שאני לא מתבייש לעשות את זה.

הלל דשן: נעשו התכתבויות.

הלל דשן: נכון, זה לא במסות גדולות, זה אחוזים בודדים, אבל אחוזים בודדים מתוך מאות אלפי טרנזקציות, אנחנו מדברים על אלפי אזרחים.

הלל דשן: אנחנו מדברים על מאות אזרחים בסיטואציה הזאת שמקבלים הודעות תשלום למרות שכבר התשלום נסגר מולנו.

הלל דשן: מאות אזרחים נוספים שסתם מופיעים כשגויים, הם לא חשופים לזה, אבל אנחנו רוצים להעביר תשלום למד"א, במד"א זה יוצא שגוי.

הלל דשן: אנחנו לא יודעים איפה השגיאה כי הם לא מעבירים אלינו את זה בצורה מקודדת, כמו שסוכם.

הלל דשן: עוד פעם, אני אומר שהתקדמנו מאד, והיום המקרים הם באחוזים בודדים, שזה עדיין מאות אלפים בודדים של מקרים, אבל צריכים שיפור.

הלל דשן: עוד לא הגענו לרמה מספקת.

הלל דשן: זה דבר אחד.

הלל דשן: דבר שני – הצעת ייעול לפני שפונים למשרדי עורכי דין.

הלל דשן: אני מציע, חבל שד"ר דור לא פה, אבל נהוג, או ההנחיה לגבי חדרי מיון בבתי חולים, לפני שפונים לעורכי דין יש נוהל של , תוך 14 יום אם האזרח לא הביא טופס 17, או שילם את הביקור במיון, מקבל מכתב מבית חולים, לא מעורך דין.

הלל דשן: עבר 30 יום מקבל מכתב.

הלל דשן: 30 ל – 60.

אלי בין: זה קורה במד"א גם.

הלל דשן: או.

הלל דשן: קיי.

הלל דשן: אמרנו שזה מגיע מיד לעורכי דין, אני לא מכיר.

קריאה: כתובת שגויה, לכאורה המכתב לא הגיע.

אלי בין: זה מגיע רק אחרי 60 יום.

הלל דשן: בסדר.

הלל דשן: אז אם כך אז כיוונתי לדעת גדולים וזה בסדר.

הלל דשן: לא למהר להפעיל עורכי דין כי אחר כך זה מגיע למקומות - - -

אלי בין: זאת הסנקציה האחרונה שקורה במד"א.

אמנון דניאל: אבל זה עדיף שזה יהיה בדואר רשום, עם אישור מסירה, כך שאנשים יקבלו את זה ביד.

הלל דשן: דבר אחרון בהקשר שאולי אשר ישלים את דברי אחר כך, כשיש חברות ביטוח, או ביטוח לאומי, או גורמים נוספים שלא קופות החולים צריכים לשלם אותם והם לא ישלמו אותם גם, כי הם לא עומדים בזכאות.

הלל דשן: אין טען לשלוח את האזרח שחייה, מן הסתם, ואולי כדאי לציין את זה על המכתב ששולחים לו, לפנות במקרים כאלה לחברות הביטוח, אלא גם כן אתם יודעים לפנות ישירות לחברות ביטוח.

הלל דשן: אנחנו לא יודעים מי החברת ביטוח שלו.

הלל דשן: אנחנו אפילו לא יודעים תמיד שהוא - - -

דוד אזולאי: אני חושב שדווקא פה צריך להיכנס לתמונה.

דוד אזולאי: ואני אגיד לך מה שצריך לעשות.

דוד אזולאי: צודקים גם קופת חולים וגם מד"א, הם הרי לא יכולים לדעת, גם אם זה תאונת דרכים, אז הם יודעים שזה חברת ביטוח.

דוד אזולאי: אבל איזה חברת ביטוח הם לא יודעים.

אברהם מיכאלי: הם יודעים.

אברהם מיכאלי: הם יודעים.

אברהם מיכאלי: אני אומר לך, בוא תקשיב.

דוד אזולאי: אני לא בטוח.

אברהם מיכאלי: אני אגיד לך כן, דוד, בוא, מניסיון של עשרות שנים.

אברהם מיכאלי: כל תאונה מופיע באישור המשטרה איזה חברת ביטוח, ולמה?

שלומית אבינח: אבל אם הבן אדם לא בהכרה.

אברהם מיכאלי: רבותיי, אין דבר כזה.

אברהם מיכאלי: התאונה נחקרת.

אברהם מיכאלי: האזרח מחזיק אישור משטרה לאלף צרכים, לא רק למד"א.

אברהם מיכאלי: לכן אישור משטרה זה הדבר הפעוט שיש לכל אזרח אחרי תאונה.

אברהם מיכאלי: לכן אין דבר כזה: לא יודעים.

אברהם מיכאלי: עכשיו, יש מקרים שאזרח נעשה בלי ביטוח.

אברהם מיכאלי: אבל גם אז יש כיסוי, יש חברת "קרנית".

אלי בין: כבר אין.

אברהם מיכאלי: מה זה: אין.

אברהם מיכאלי: יש כאלה דברים, חברים, בואו אל תמציאו גלגל.

אברהם מיכאלי: עכשיו, מה שיש סידור חדש בין קופות חולים לחברות הביטוח, לדעתי פה עכשיו בין הכיסאות אתם נופלים, וזה קצת לא הגיוני מי שיעשה את הסידור הזה.

דוד אזולאי: אני חושב ש פה צריך להיכנס לתמונה למצוא את הדרך לגבי חברות הביטוח.

דוד אזולאי: אני מקבל את הטענה.

דוד אזולאי: יש פה בעיה אמיתית צריך לתת לה מענה.

דוד אזולאי: המטריה במקרה הזה יכולה להיות רק משרד הבריאות.

דוד אזולאי: מצד אחד לא תמיד יודעים מה קורה עם אותו אדם, לא עלינו, שהוא נפצע בצורה קשה ואי אפשר אפילו לדבר איתו.

דוד אזולאי: מה עושים?

דוד אזולאי: מאיפה אנחנו יודעים?

דוד אזולאי: מאיפה אנחנו יודעים?

הלל דשן: הבן אדם עדיין באשפוז וכבר מקבל מכתב, עוד לא השתחרר מאשפוז, הוא לא יכול לגשת לסדר את ענייניו, הוא עדיין שוכב.

דוד אזולאי: אבל כשהוא מאושפז אז הוא יכול להגיד איזה חברת ביטוח.

דוד אזולאי: אבל פה, במקרה הזה, אני חושב שמישהו צריך לתת את המטריה הזאת ולשים אותה.

דוד אזולאי: אחרת באמת הנושא הזה יישאר בין הכיסאות ואף אחד לא יטפל בזה.

דוד אזולאי: במקרה הזה אני חושב ש זה הכתובת.

קרן: אם אני לא טועה, בכל תאונת דרכים שיש פינוי של אזרח מהתאונה המשטרה חייבת להיות נוכחת, והיא לוקחת את כל הפרטים על שם המבוטח.

אברהם מיכאלי: אז לא מגיע, אז יומיים אחרי זה מישהו מגיע.

אברהם מיכאלי: חברים.

שמואל בן יעקב: יעקב.

שמואל בן יעקב: אני מכיר את התאונות דרכים, התעסקתי בזה הרבה.

שמואל בן יעקב: אז בוא נחלק את החוב לעבר ולהווה.

שמואל בן יעקב: בהווה הקופה צריכה לשלם.

שמואל בן יעקב: נפגע תאונת דרכים – תשלום באחריות הקופות.

שמואל בן יעקב: הבן אדם פטור מתשלום היטלי השתתפות עצמית.

שמואל בן יעקב: אז לכן, אם רוצים בהווה – זה הקופות.

שמואל בן יעקב: עכשיו, תמצאו את הדרך איך הקופות ישלמו.

שמואל בן יעקב: לגבי העבר מד"א צריכה לנסות לעשות כמו שעשו קופות החולים, שהם קיבלו את אישור המשטרה מהמשטרה.

שמואל בן יעקב: הקופות העבירו את קובץ המבוטחים וקיבלו את האישורים עצמם מהמשטרה.

שמואל בן יעקב: ואז יש לקופות את כל הנתונים לגבי החברה המבטחת.

שמואל בן יעקב: אולי גם אתם יכולים לעשות את זה.

אלי בין: אני מאד מסכים עם האדון, ואני סבור, קודם כל כך צריך לנהוג.

אלי בין: אבל אנחנו, גם בנושא חובות העבר לגבי תאונות דרכים: אנחנו כותבים על ההתחייבות של תאונות דרכים, היה איזה מבצע שאנחנו ניקינו את כל תאונות הדרכים בעבר.

אלי בין: ואנחנו אמרנו במפורש: במידה ואתה נפגעת בתאונת דרכים, פְּנה ישירות לחברת הביטוח שלך.

אלי בין: אנחנו לא יודעים איזה חברת ביטוח אתה מבוטח.

אלי בין: בניגוד למשטרה, שהמשטרה יודעת בדיוק.

אלי בין: היא לוקחת את הרישיונות.

אלי בין: אנחנו לא רודפים אחרי האזרח ואנחנו לא יכולים גם לרדוף אחריו ולהגיד לו: אדוני, תציג לנו את הביטוח, אנחנו נפנה.

אלי בין: בעבר, קודם לכן, חבר הכנסת מיכאלי, אנחנו היינו עובדים ישירות מול חברות הביטוח.

אלי בין: אנחנו היינו גובים מהם את הכסף.

אברהם מיכאלי: מה השתנה?

אברהם מיכאלי: לא הבנתי.

שמואל בן יעקב: זה השתנה.

שמואל בן יעקב: החוק השתנה.

אברהם מיכאלי: איזה חוק?

אלי בין: החוק השתנה ואבנר נסגרה.

אלי בין: אני עברתי באבנר ואני שילמתי למד"א.

אברהם מיכאלי: מה השתנה?

אברהם מיכאלי: ב – 2010 השתנה.

שמואל בן יעקב: בעבר, ברגע שאבנר נסגרה.

שמואל בן יעקב: אבנר שילמה למד"א את כל הפינויים.

אלי בין: סגרו אחרי שנתיים גם את קרנית.

אלי בין: או שלוש שנים.

שמואל בן יעקב: אבנר קיבלה את הקובץ מהמשטרה, וקיבלה את הקובץ ממד"א ושילמה למד"א את כל התאונות דרכים בעבר.

שמואל בן יעקב: אני שילמתי.

שמואל בן יעקב: אני התעסקתי בזה.

קריאה: כל תאונת דרכים, חבר הכנסת מיכאלי, גבינו ישירות מהחברת ביטוח, מ"אבנר".

קריאה: "אבנר" היתה מפנה את זה לחברת הביטוח "אליהו" - - -

שלומית אבינח: אבל איפה הקבצים של 2009?

שלומית אבינח: איפה הקבצים הישנים?

שלומית אבינח: למה אתם לא יכולים להשתמש בקבצים הישנים 2003 - -2009?

דוד אזולאי: רבותיי, אני חושב שבסופו של דבר, אותו אדם שפונה על ידי מד"א והוא נדרש לשלם, אם זה בתאונה הרי הוא תמיד יכול להגיד: אנחנו היינו מבוטחים בחברה זו וזו.

דוד אזולאי: אני תמיד אומר, גם אחוז אחד זה בן אדם אחד, זה עולם מלא.

דוד אזולאי: צריך למצוא את הדרך לפתור.

דוד אזולאי: אני מסכים איתך.

שלומית אבינח: "מכבי" היה באמצע זכות דיבור.

דוד אזולאי: בבקשה.

קרן: דבר נוסף מתוך המבצע שאני מבין פה, אז מד"א הופכת את הקופות לחברת הגביה עבורם.

קרן: אני חושב שזה לא נכון.

דוד אזולאי: אתה מדבר על הקנסות.

קרן: וודאי.

דוד אזולאי: חשבתי על זה והתפלאתי.

דוד אזולאי: באיזה שהוא מקום אמרתי אני לא הולך להתערב בזה.

דוד אזולאי: אם הסכמתם – אז בסדר.

הלל דשן: אגב, זה הוצג לנו לראשונה עכשיו.

קרן: אז אני לא חושב שאנחנו חברת גביה, זה לא המטרה של קופות החולים להיות חברות גביה ושמד"א ימצאו שיטה אחרת לבוא ולגבות את כל הקנסות והריביות.

יאיר לטי: חד משמעית.

יאיר לטי: חד משמעית.

קרן: ולא מהקופות.

קריאה: אנחנו לא נסתכסך עם המבוטחים שלנו בשביל לגבות חובות של מד"א.

יאיר לטי: אם אנחנו נבוא, או יבוא המבוטח יגיד לנו: או.

יאיר לטי: קיי.

יאיר לטי: אני לא יכול לשלם את הקנסות, מד"א יבואו אלינו, תשלמו אתם את הקנסות עבור הלקוחות.

דוד אזולאי: יושבת פה נציגת , בוודאי שהיא שמעה את זה ותעביר את זה.

דוד אזולאי: בבקשה גבירתי, נציגת משרד הבריאות.

מירי כהן: אני אתחיל, אני באמת מצטרפת לברכות גם לועדה לקיום הדיון היום, ובכלל על הובלת הנושא, כי אני חושבת שהרבה דברים התקדמו, גם בזכות הועדה, בדיונים שהתקיימו וגם בהליכים נוספים שהתקיימו בכנסת.

מירי כהן: אכן, אין ספק, לכנסת ולמחוקק יש תפקידים משמעותיים ויכולת, בחלק מהדברים היכולות של מד"א מוגבלות.

מירי כהן: אפילו היכולות של מוגבלות.

מירי כהן: היכולות שלכם – יש דברים שהם בידיים שלכם.

מירי כהן: בנושא שנאמר מקודם לגבי גובה התשלום לאמבולנסים – אין ספק, אני מניחה שמד"א מסכימים לגבי גובה התשלום שאכן היו שמחים מאד אם הוא היה יותר נמוך.

מירי כהן: בוודאי.

מירי כהן: אני הראשונה שהייתי מברכת על זה.

מירי כהן: אני חושבת שהיינו שמחים מאד אם היה אפשר להקטין את זה.

מירי כהן: זה כמובן מצריך הליך של חקיקה ותוספת תקציב.

מירי כהן: אני אומרת שוב, אם אתם יכולים לעזור בנושא אז הכדור בידיים שלכם.

מירי כהן: אנחנו מאד נשמח.

מירי כהן: אני רק רוצה לומר שיש אכן יוזמה, דיבר עליה חבר הכנסת אייכלר להוריד את התשלומים, להפחית ולקבוע איזה שהוא סכום של השתתפות עצמית במקרים של אנשים שחטפו, שיש להם חשש להתקף לב.

מירי כהן: לא חטפו, כי אנחנו לא יודעים מי חוטף.

מירי כהן: חשש לאירוע לבבי, או אנשים שיש להם חשש לשבץ מוחי, שבשני המקרים האלה אנחנו יודעים שחשוב מאד שאנשים יגיעו מהר לבית חולים.

מירי כהן: יש אנשים שחוששים להזמין אמבולנס בגלל התשלום.

מירי כהן: נכון, אנחנו מודעים לזה.

מירי כהן: לכן אנחנו חושבים שבמקרים האלה כדאי מאד להפחית את התשלום.

מירי כהן: כי זה יוריד את החסם מהפינוי של האנשים.

מירי כהן: יש הצעת חוק כזו, אנחנו עשינו עבודה, יחד עם קופות החולים, יחד עם מגן דוד אדום, לאמוד את, גם את ההיקפים האלה, גם את העלויות.

מירי כהן: ההצעה הזאת קיימת ואנחנו כמובן מאד מאד רוצים לקדם אותה.

דוד אזולאי: אבל אם קופות חולים לא מסכימות.

הלל דשן: לא רק שלא מסכימות, לא קיבלנו הודעה עד 5 דקות לפני שהתיישבנו פה.

מירי כהן: סליחה, ההצעה הזאת, אני אומרת, היא מצריכה תקציב, תוספת תקציב.

מירי כהן: אתם לא קיבלתם אותה בכלל.

מירי כהן: אני מדברת על משהו אחר.

הלל דשן: לא, קיבלנו פה בנייר עמדה.

מירי כהן: לא, לא, משהו אחר.

מירי כהן: בסדר.

מירי כהן: ההצעה הזאת, אני אומרת, היא מצריכה הסדרה תקציבית, לכן גם האוצר צריך להיות חלק מהתמונה.

מירי כהן: זה נושא שנעשה מול ורווחה, חבר הכנסת כץ וחבר הכנסת אייכלר שדיבר עליו.

מירי כהן: אני חושבת שכל הצטרפות שלכם למהלך היא רק יכולה לעזור, כי היא אכן תפחית את אותם חסמים ואת אותם חששות שדיברת עליהם, ואני מסכימה איתם.

מירי כהן: אנחנו הראשונים שמסכימים איתם.

מירי כהן: זה דבר ראשון.

מירי כהן: דבר שני – יש הליכים עכשיו שמתקיימים נוספים, שגם הם יפתרו חלק מהבעיות שצוינו כאן בדיון וזה גם נמצא ב והרווחה.

מירי כהן: דובר עליה, על הצעת החוק שדובר עליה מקודם שהם יסדירו שני נושאים בהיבט של האגרות של מד"א: א' – הם יאפשרו בצורה מסודרת לתת הנחות לקבוצות אוכלוסייה.

מירי כהן: מה שהיום למד"א, לפי החוק הקיים, יש לו בעיה.

שלומית אבינח: מעתה ואילך.

מירי כהן: כשהחוק יעבור.

מירי כהן: בוודאי.

מירי כהן: אני מדברת קדימה.

מירי כהן: אז בעצם אפשר יהיה לתת הנחות ... כלומר, קריטריונים אחידים.

מירי כהן: לא לתת למישהו אחד, מה שאתה דיברת, לתת למישהו אחד ולא לשני.

מירי כהן: בוודאי שצריך להיות מסודר וצריך להיות איזה שהיא אחידות.

מירי כהן: כלומר, אם נותנים למישהו בגלל מצב סוציואקונומי בדרגה כזאת וכזאת, אז זה לא רק לו, גם לאנשים אחרים.

מירי כהן: זה דבר שבעצם החוק, ברגע שהוא יעבור, יאפשר את מתן ההנחות הקבוצתיות האלה.

דוד אזולאי: הצעת חוק ממשלתית שהיא כבר עברה תזכיר?

מירי כהן: כן, כן.

מירי כהן: היא עברה הצעת חוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי מממן את - - -

מירי כהן: מי יממן את זה?

מירי כהן: את ההנחות?

מירי כהן: מד"א הסכימה לספוג את זה, כי זה מדובר במקרים סוציואקונומיים.

מירי כהן: לא מדובר על זה.

מירי כהן: הנושא שדיברתי עליו לתת רק השתתפות עצמית על השבץ מוחי וכו' זה לא מד"א, כי זה בכל אופן - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל המצב הסוציואקונומי אצל רוב האזרחים בארץ הולך ונהיה יותר גרוע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מי הולך לממן להם את זה?

מירי כהן: לא, זה יהיה קריטריונים אחידים.

מירי כהן: אם אנחנו רוצים משהו רוחבי, כמו שאת אומרת, אני אומרת שוב, צריך להכניס כאן את משרד האוצר, כי זה מדובר בתוספת תקציב.

מירי כהן: אבל אנחנו מדברים, גם מד"א אמרו, יש מקרים שהם, שוב, חלק מהמקרים אפילו שמענו, שהם מקרים שהם לכאורה זועקים לשמים.

מירי כהן: אנשים באמת במצב קשה ומד"א היום מוגבלים ביכולת שלהם לתת את ההחזר מבחינה חוקית, שזה אבסורד, לצורך העניין.

מירי כהן: לכן החוק הזה יבוא לסדר.

מירי כהן: זה דבר אחד.

מירי כהן: דבר שני – סוגיה שעלתה מספר פעמים בדיונים פה, בדיונים בועדת העבודה והרווחה ואנחנו שומעים את זה, זה באמת אותם מקרים שהגיע אמבולנס ולא הסתיים בפינוי.

מירי כהן: מדובר על זה גם כאן.

מירי כהן: אותם אנשים שהם הזמינו אמבולנס, או שהם לא הזמינו אמבולנס, או שלא ידעו שהזמינו להם אמבולנס, אני מקבלת חלק מהתלונות אפילו מהמשטרה.

מירי כהן: כלומר, אנשים שהמשטרה הזמינה, כי הם היו קורבנות, היו קורבנות באיזה שהוא אירוע, המשטרה מחויבת להזמין להם אמבולנס.

מירי כהן: אמרו: אנחנו לא רוצים.

מירי כהן: אני לא רוצה אמבולנס, לא רוצה להתפנות.

מירי כהן: אבל בא מד"א ובדק אותו, לצורך העניין, הוא חייב לשלם, כי זה החוק קובע היום.

מירי כהן: אז זה דבר שאנחנו גם רוצים לשנות בהצעת החוק.

מירי כהן: שאני אומרת שוב, שהיא מונחת לפתחה של ורווחה ואני מקווה מאד שהיא תעבור מהר.

מירי כהן: ומגביל שמה את סכום ההשתתפות, את התשלום.

מירי כהן: זה לא יהיה כמו היום שמשלמים את התשלום המלא, אלא יהיה סכום מסוים, זה 50 אחוז מתעריף המינימום.

מירי כהן: ואם זה פינוי בנט"ן, זאת ההצעה שלנו, אני מקווה שהיא תתקבל, זה 25 אחוז.

מירי כהן: זאת ההצעה ואני מקווה שהיא תתקבל.

מירי כהן: אז זה בעצם יפתור חלק גדול מהבעיות שדובר עליהם.

מירי כהן: אז אני אומרת, כל אותם מהלכים, אם אכן יצלחו ואני אומרת שוב, חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ, הסיוע שלכם הוא מאד קריטי.

מירי כהן: כלומר, שלא יהיה לכם ספק, של כולכם.

מירי כהן: אתם תאפשרו את זה.

אברהם מיכאלי: אנחנו לא נאפשר את זה עד שאתם לא תציגו פתרון למד"א מאיפה אתם משלימים את החלק הזה של ההנחות, או מאיפה אתם תשלימו את החלק של הטעויות.

אברהם מיכאלי: אנחנו דנו בחוק הזה ועצרנו את החוק הזה ואת יודעת גם למה.

מירי כהן: לא, לא, אנחנו עכשיו באנו עם הצעות נוספות.

מירי כהן: זה משהו אחר.

מירי כהן: אנחנו שוב, אנחנו לא רוצים לפגוע באוכלוסייה.

מירי כהן: הדברים שמצריכים כסף, אני אומרת, מצריכים הסדרת תקציב.

אברהם מיכאלי: אתם באים עם פתרונות.

אברהם מיכאלי: מד"א צריך תקציב.

אברהם מיכאלי: מאיפה אתם מביאים את התקציב החלופי?

מירי כהן: אני אומרת שוב, בנושאים שמצריכים את ההסדרה בבסיס, שוב אמרנו, להוריד את אותם מקרים, לתת רק השתתפות עצמית במקרים שיש חשש להתקף לב וכו', אנחנו לא נביא את זה בלי שיש הסדרה תקציבית.

מירי כהן: או.קיי?

מירי כהן: זה ברור לנו.

מירי כהן: אנחנו לא רוצים שמד"א - - -

אברהם מיכאלי: זה הרבה מאד כסף.

מירי כהן: וודאי.

מירי כהן: וודאי.

אברהם מיכאלי: מי יספוג את זה?

אברהם מיכאלי: מד"א יספוג את ההנחות?

מירי כהן: בהנחות?

מירי כהן: נכון להיום, כן.

מירי כהן: זה שוב, זה בסיס סוציואקונומי.

אברהם מיכאלי: אני אומר לך זה יכול להיות כמויות גדולות מאד, כי מדובר פה בהרבה מאד נזקקים.

שלומית אבינח: אבל כרגע לא משלמים בכלל.

אברהם מיכאלי: הרבה מאד נזקקים.

שלומית אבינח: אבל כרגע לא משלמים בכלל.

מירי כהן: בדיוק.

אברהם מיכאלי: מה זה: לא משלמים?

אברהם מיכאלי: לא משלמים בגלל חובות.

אברהם מיכאלי: אז יש בעיה של חובות.

מירי כהן: לא.

מירי כהן: יש אנשים שיש להם את הקושי לשלם בגלל מצב סוציואקונומי.

שלומית אבינח: גם היום לא משלמים.

מירי כהן: לכן אם תקלי עליהם אז גם האפשרות שהם ישלמו היא תגדל.

מירי כהן: לכן זה כדאי לעשות את זה.

מירי כהן: אני מסכימה איתכם, אם היה אפשר לשלם - - -

דוד אזולאי: אבל מד"א אומר לך שהוא לא מוכן לסבסד את ההנחות, או.

דוד אזולאי: קיי.

מירי כהן: הוא מוכן לסבסד את ההנחות.

מירי כהן: הוא לא מוכן לסבסד, בצדק אני אומרת, את אותם מקרים שאנחנו רוצים להרחיב את הפינויים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הוא לא מוכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא לא יודע מאיפה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגידו, מה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פילנתרופים מאמריקה צריכים לממן את השירותי חירום במדינת ישראל?

אמנון דניאל: זה שירות הכי טבעי לכל אזרח במדינה שהוא נפגע בתאונת דרכים ויש לו אמבולנס.

מירי כהן: אני הראשונה שאסכים איתך.

מירי כהן: תשנו את זה.

מירי כהן: אני אומרת ברצינות, תשנו את זה.

אמנון דניאל: לאיזה שהוא פיגוע בחוץ לארץ שולחים מטוסים ופה אמבולנס לא יכולים לשלוח?

מירי כהן: אני רוצה להתקדם.

מירי כהן: אני אומרת, אנחנו ראשונים ושוב, זה הסדרה בידי המחוקק למול משרד - - -

דוד אזולאי: צודק חבר הכנסת מיכאלי, אין ספק, אתם יכולים לקבוע את ההנחות, הכל טוב ויפה.

דוד אזולאי: מישהו צריך לממן את זה.

דוד אזולאי: בסופו של דבר רק ב ורווחה הנושא הזה חייב להיפתר.

דוד אזולאי: האם ימצאו מימון להנחות הללו?

דוד אזולאי: או שלא ימצאו מימון.

מירי כהן: זה יידון בועדת העבודה והרווחה.

מירי כהן: אני אומרת, אני לא רוצה לערבב את זה, כי אנחנו כאן מתעסקים - - -

דוד אזולאי: זה בדיוק במו שקורה בשלטון המקומי שמכריזים על כל מיני הנחות והרשות צריכה לספוג את זה.

דוד אזולאי: אז מי שרוצה הנחות – צריך לממן.

דוד אזולאי: לא יכול להיות שמד"א, שאינה מקבלת שום סבסוד ממשלתי תידרש לתת הנחות כשאף אחד לא מממן את ההנחות האלה.

דוד אזולאי: זה שירות, אתה צודק, אבל כרגע הם לא חייבים לתת הנחה עבור השירות הזה.

מירי כהן: זה שתי הסוגיות.

מירי כהן: אני אומרת שוב, ולוואי שתינתן תוספת תקציב שתקטין את ההשתתפויות העצמיות, ולא משנה איך אתם קוראים לזה: הנחה, לא הנחה.

מירי כהן: אני בעד הכל.

מירי כהן: אני הראשונה שאשמח.

מירי כהן: סוגיה נוספת שאנחנו דיברנו עליה זה לגבי הסדרת חובות עבר שדוברי מד"א הציגו את זה.

מירי כהן: בוחן את זה.

מירי כהן: כמו שאתם שמעתם, יש כאן שני צדדים, שני שותפים מרכזיים,

קריאה: בואי תחדדי את זה קצת.

מירי כהן: אני אומרת, את ההצעה שמד"א אמרה לעשות את מבצע חובות העבר להסדיר את זה, מד"א הציגו את ההצעה.

מירי כהן: שלחו את זה אלינו.

מירי כהן: אנחנו בוחנים אותה כי אנחנו רוצים לראות אם אפשר אולי אפילו לשפר אותה.

דוד אזולאי: אנחנו שמענו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה עוזר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עוד שבוע, סליחה אדוני היושב ראש.

דוד אזולאי: לא, לא, אני אתן לך.

מירי כהן: ההצעה מהחודש האחרון.

מירי כהן: אנחנו לא מדברים על היסטוריה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חודש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את יודעת מה אפשר לעשות בחודש?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לבנות מדינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה זמן צריך?

מירי כהן: לא, סליחה, נבדק אצלנו, נדון אצלנו, אנחנו רוצים לשפר את ההצעה, כלומר, לטובת האזרח, לצורך העניין.

מירי כהן: אבל אני אומרת שוב, אתם שמעתם שיש כאן שני צדדים.

מירי כהן: כלומר, גם את מד"א וגם את קופות החולים.

מירי כהן: שמעתם את העמדה של קופת חולים, כמו שאתם מבינים זה לא פשוט.

מירי כהן: אנחנו מקווים שאנחנו נצליח, כי כפי ששמעתם לא כולם מאד מתלהבים.

דוד אזולאי: לא, אני לא רוצה שייווצר מצב שאנחנו מגיעים לפה בדיון הבא ואנשי קופות חולים יגידו: רק רגע, עוד לא דיברו איתנו בכלל.

מירי כהן: עוד לא דיברנו איתם.

מירי כהן: נכון.

מירי כהן: אני אומרת שוב, ההצעה כרגע, אנחנו לפני שאנחנו שולחים אותה לקופות חולים אנחנו יש לנו דין ודברים עם מד"א לפני כן לגבי ההצעה עצמה שהם הציעו.

מירי כהן: המנכ"ל במשרד שלנו מקיים דיון כדי לראות אם אפשר לשפר אותה לטובת האזרח.

מירי כהן: שיהיה ברור.

מירי כהן: או.

מירי כהן: קיי.

דוד אזולאי: את יודעת בינתיים מה קורה.

מירי כהן: אני מדברת עכשיו מהחודש האחרון, מהשבוע האחרון.

דוד אזולאי: לא, אבל החובות לא עומדים.

מירי כהן: אתה צודק.

מירי כהן: ולכן המטרה שלנו לסיים את זה מוקדם.

דוד אזולאי: אז פה אתם צריכים למצוא איזה שהיא נוסחה שבינתיים תקפיא מצב.

מירי כהן: אני לא יודעת אם אפשר, אבל נבדוק את זה.

דוד אזולאי: תמצאו את הדרך להקפאת מצב עד לדו - שיח עם קופות חולים.

דוד אזולאי: עד שזה לא קורה בינתיים החובות תופחים ואז תמיד נישאר באותה בעיה.

מירי כהן: אני אומרת שגם המטרה שלנו לצאת מוקדם וגם לבדוק את הנושא הזה.

מירי כהן: עכשיו אני רוצה לדבר על הקדימה.

מירי כהן: אתם דיברתם על הנושא של הוצאת המבוטח מההתחשבנות.

מירי כהן: אנחנו מאד בעד, ככל שניתן להוציא אותו.

מירי כהן: אנחנו עשינו את הצעד הראשון בסוף 2010 בהסדר שאנחנו קבענו, ואני אומרת שוב, הרבה בזכות הועדה, כפי שנאמר לפני כן.

מירי כהן: הועדה מאד עזרה גם לקדם את זה, וגם, כלומר, גם בדיונים עצמם מול הקופות וכו'.

מירי כהן: אנחנו בעצם, לפחות היום, כל אותם מקרים שיש בעצם זכאות המבוטח בעצם לא צריך לשלם כמו שהיה עד אז, ואז ללכת לקופת חולים, כי אז נוצר מצב שלאנשים, מה לעשות?

מירי כהן: אנשים קשיי יום, שהיה להם קשה לשלם את התשלום, אפילו ה – 800 שקל, אפילו במאה אחוז לקבל את ההחזר, ולקבל אותו.

מירי כהן: היום, תודה לאל, עם ההסדר החדש, אנשים הולכים עם השובר התחשבנות לקופת חולים, ובעצם הקופה משלמת למד"א, הם לא צריכים לשלם.

מירי כהן: המטרה שלנו כרגע היא אפילו את זה לשנות ולשפר.

מירי כהן: כלומר, באותם מקרים שידועה שהאיש זכאי ממילא לקבל את ההחזר, אנחנו מנסים למצוא הסדר להרחיב את ההסדר.

מירי כהן: יש לנו הצעה שהיא כרגע נמצאת בבחינה סופית אבל כבר מגובשת.

אברהם מיכאלי: אפילו ה – 800 שקל זה חצי מהפנסיה של - - -

מירי כהן: אז אמרתי, זאת המטרה.

אברהם מיכאלי: זה מה שאני אומר.

אברהם מיכאלי: ואפילו - - -

מירי כהן: חבר הכנסת מיכאלי אתה צודק.

מירי כהן: לא אפילו, זה המקרה הקיצוני.

מירי כהן: זה המקרה הקיצוני שזה הכי הרבה.

אברהם מיכאלי: הרבה מאד מקרים של מבוגרים שמפונים מהבית.

מירי כהן: אתה צודק.

אברהם מיכאלי: לפעמים על ידי נט"ן, לפעמים מגיע אמבולנס.

מירי כהן: חבר הכנסת מיכאלי, אנחנו מסכימים איתך.

אברהם מיכאלי: ואז הוא צריך מסכן בסוף להתמודד עם הגביה.

מירי כהן: לא, סליחה, דבר ראשון היום הוא כבר לא צריך לשלם את זה וללכת לקבל החזר מקופת חולים.

מירי כהן: היום היא כבר לא.

מירי כהן: אנחנו רוצים לשפר את זה.

מירי כהן: יש לנו הצעה: באותם מקרים שבהם המבוטח בעצם זכאי להחזר מלא – תהיה התחשבנות ישירה בין מד"א לקופות חולים באיזה שהוא הסדר.

מירי כהן: אני אומרת שוב, הצעה כמו ששמעתם לא כל קופות החולים מסכימות למהלך הזה, נכון לעכשיו, ולכן העבודה שלנו צריכה להיות מול קופת חולים - - -

שמואל בן יעקב: אני לא מאמין.

שמואל בן יעקב: לא מסכימות?

מירי כהן: אתה שמעת.

שמואל בן יעקב: לא, למהלך שאת מציעה עכשיו.

מירי כהן: כן, כן.

שמואל בן יעקב: שתהיה התחשבנות ישירה במקרים שממילא הם צריכים לשלם.

דוד אזולאי: לא, לא.

קריאה: לזה הם מסכימים.

מירי כהן: לא, על ההתחשבנות - - -

שמואל בן יעקב: אז זהו, התפלאתי שהם לא מסכימות.

הלל דשן: אנחנו מסכימים.

הלל דשן: המציאות היום שאנחנו משלמים.

הלל דשן: אתם ממשיכים לשלוח מכתבי חוב ללקוחות, לזה אנחנו מתנגדים.

מירי כהן: רוב הקופות מסכימות.

מירי כהן: סליחה, אז עבודה שלנו מול - - -

דוד אזולאי: רבותיי, אני לא רוצה לייצג כאן את קופות החולים, אבל אני חושב שצריך לשבת מול אנשי קופות חולים.

מירי כהן: בוודאי.

דוד אזולאי: להביא את הדברים בפניהם.

דוד אזולאי: יש להם מה להגיד.

מירי כהן: אז אני רוצה לומר לך: א' – אנחנו שלחנו את ההצעה הראשונה לפני מספר חודשים.

מירי כהן: קיבלנו את ההערות של הקופות.

מירי כהן: התייחסנו בגלל מה שכללית אמרה, שיש לכאורה חריקות בתהליך הקיים.

מירי כהן: פעלנו מול מד"א, מד"א מול קופות חולים כדי לנסות לצמצם את התקלות שישנן.

מירי כהן: אני רוצה לומר, ב – 500,000 פינויים בשנה, 500,000 מקרים.

מירי כהן: מי שחושב שיהיה אפס, הוא טועה.

מירי כהן: אנחנו פעלנו א' – לצמצם את זה ככל שניתן, והדיווחים שאני מקבלת מהקופות, ואני עובדת מול הקופות בשוטף בנושאים האלה, הם שהמצב השתפר מאד.

מירי כהן: כלומר, מספר המקרים הולך ויורד.

מירי כהן: דבר שני – מה שהיה חשוב לי להסדיר זה לא רק לצמצם את הבעיות ככל שניתן, אלא לקבוע גם מנגנון של הידברות ישירה בין מד"א לקופות חולים, וזה מה שחשוב.

מירי כהן: וזה קיים.

מירי כהן: זה קיים לפתור את הבעיות.

מירי כהן: כי שוב אני אומרת זה קיים.

קרן: אנחנו כבר רודפים אחרי מד"א כמה שנים.

מירי כהן: הנה, זה בדיוק.

הלל דשן: אנחנו צריכים לקבל דו"חות פעם בחודש חזרה מכם.

הלל דשן: שנה שעברה קיבלנו לא כל חודש.

מירי כהן: ואני אומרת שהמנגנון הזה עובד, ובאמת אני שומעת את הפידבקים מקופות החולים.

מירי כהן: הוא עובד.

מירי כהן: אני אומרת שוב: אין כזה דבר אפס תקלות, וככל שהזמן עובר התקלות הולכות ויורדות, כי אני זוכרת את הדיון שהיה פה, הראשון, אחרי שההסדר נכנס, שהיו הרבה בעיות.

מירי כהן: אנשים קיבלו וכו'.

מירי כהן: אני אומרת שוב, המצבים האלה היום מתוך 500,000, תזכרו, של מקרים בשנה, המספר הזה הוא לא גבוה.

שלומית אבינח: מירי, הנתון של ה – 28 ששילמו לבד, יש פה בעיה.

מירי כהן: סליחה, הנושא של - שולם לבד, אני רוצה לומר, גם לפי ההחלטה שהתקבלה בועדה אני רוצה להזכיר שכתוב בתשלום, בשובר התשלום: תפנה, לפני שאתה זה, תפנה לקופת חולים לבדוק את הזכאויות שלך.

מירי כהן: כתוב שם.

מירי כהן: או.

מירי כהן: קיי.

מירי כהן: כתוב.

קרן: אנשים מפחדים שמקבלים את השובר ורצים לשלם.

מירי כהן: אבל כתוב שם: תפנה לקופת חולים לבדוק את הזכאות.

מירי כהן: כתוב.

דוד אזולאי: כן, אבל תשמע, ברגע שכתוב הוא צריך גם לעשות את המינימום.

מירי כהן: זו היתה החלטה של הועדה.

מירי כהן: סליחה, זו היתה החלטה של הועדה.

הלל דשן: אבל מירי צודקת.

מירי כהן: אני מודה, וגם בשפות.

הלל דשן: חלק מהדברים האלה הם לא שגויים.

הלל דשן: לקוח מקבל, אני רוצה לחזק שניה מה שאת אומרת, מירי.

הלל דשן: חלק מה – 28 אחוז האלה שאתם אומרים, אתם צריכים להבין, גם אם היה מגיע לקופת חולים הוא לא היה זכאי להחזר.

הלל דשן: הוא נמצא בדואר לסידורים שלו, משלם את השובר.

הלל דשן: הוא לא זכאי להחזר.

קריאה: לא, הוא זכאי.

קריאה: בנט"ן הוא זכאי בכל מקרה להחזר.

מירי כהן: מה שאני אומרת, שוב, המטרה שלנו, סליחה, המטרה שלנו מזה לצמצם.

מירי כהן: זאת הצעה חדשה.

מירי כהן: זה עבודה שאנחנו עושים בבית, ותאמין לי ישבתי, אנחנו יושבים על זה באופן שוטף.

מירי כהן: אני קיימתי דיון עם אחד מנציגי קופת חולים עכשיו כדי לראות את ההערות אם זה אפשרי מבחינה טכנית.

מירי כהן: יש הערות, אני אומרת, יש הערות, אנחנו בודקים אותם, מקבלים גם את ההערות של קופות חולים ומנסים לתקן.

מירי כהן: זה דבר שקיים ואני אומרת, אנחנו הולכים את זה לתקן.

מירי כהן: אז אני חושבת שבסך הכל, במגמה הזאת אנחנו מאד בעד להוציא את המבוטח, מצידי הלוואי שאפשר יהיה להוציא אותו ה – 100 אחוז.

מירי כהן: הבעיה שלי - - -

קריאה: זה נושא אחר.

מירי כהן: סליחה, הבעיה שלי זה לא באותם מקרים שיש זכאות שאותם אנחנו נסדר, אני אומרת לך.

דוד אזולאי: ...

דוד אזולאי: לא זכאים ונושא תאונות הדרכים.

מירי כהן: נכון מאד.

מירי כהן: לא זכאים – זה השתתפות.

מירי כהן: תאונות דרכים - - -

דוד אזולאי: אלה שני נושאים שחייבים לתת עליהם את הדעת.

קריאה: תאונות דרכים עכשיו זה פתור.

מירי כהן: תאונות דרכים אני אומרת שוב, אם אפשר יהיה למצוא הסדר בין מד"א לתאונות דרכים, אני רוצה לומר, מ – 2010 או מ – 2011, 2011 בעצם האחריות, כל הנושא של התשלום הרפואי עבור נפגעי תאונות דרכים עבר מחברת הביטוח.

קריאה: 2010.

קריאה: פברואר 2010.

מירי כהן: סליחה.

דוד אזולאי: מ – 2010 מה קרה?

מירי כהן: עבר לאחריות, עבר, בעצם, חברות הביטוח לקופת חולים.

מירי כהן: לכן גם תאונות דרכים - - -

דוד אזולאי: עם זה אין לכם בעיה, אני מבין.

קריאה: אין לנו בעיה.

מירי כהן: ולכן גם המקרים שבעצם לפי החוק זכאים להחזר, כלומר, שלפני כן היו בכל זאת זכאים להחזר, שבעצם עבר לקופת חולים נמצא בהסדר הרגיל.

מירי כהן: או.קיי?

מירי כהן: יש קבוצה מסוימת שהם נמצאים מחוץ להסדר הזה, כי בעצם נפגעי תאונות דרכים יש להם זכאויות נוספות מעבר לכל מפונה.

מירי כהן: הוא למשל, באמבולנס לבן, אם לא הסתיים באשפוז – אדם חולה, לצערנו, צריך לשלם את ה – 100 אחוז.

מירי כהן: ולעומת זאת, אדם שנפגע בתאונת דרכים זכאי לקבל כאן את ה – 100 אחוז מחברת הביטוח.

מירי כהן: זה קטע שעדיין קיים מול חברות הביטוח.

מירי כהן: האם אנחנו יכולים, כלומר, לא נכנס לקופות החולים, כי הזכאות כאן היא שונה.

מירי כהן: את הקטע הזה, אני אומרת, אם אפשר, תוכל להיות התחשבנות ישירה בין מד"א לחברות הביטוח ואני אומרת שוב, הבעיה המרכזית היא שהם לא יודעים מי חברת הביטוח, כי זה לא חברה אחת ולא 4 קופות.

מירי כהן: זה הרבה גופים.

מירי כהן: אני אומרת, אנחנו מאד מאד נשמח.

מירי כהן: אנחנו את הנושא הזה נראה אם אפשר להסדיר, אבל שוב - - -

אברהם מיכאלי: את יכולה לעזור להם לקבל אישורי משטרה?

מירי כהן: אני לא יודעת.

מירי כהן: מבחינה משפטית אין לי מושג.

אברהם מיכאלי: משפטית אין בעיה עם זה.

מירי כהן: אין לי מושג.

מירי כהן: אני אומרת לך, אני לא אגיד לך מה, לא, אני לא רוצה לומר.

מירי כהן: אני לא רוצה לומר משהו שאני לא יודעת.

שמואל בן יעקב: האם למשטרה מותר לתת למד"א אישור משטרה?

מירי כהן: אני לא יודעת.

אברהם מיכאלי: האזרח ירוץ יקבל, עזוב, כל אזרח - - -

שמואל בן יעקב: כדי שיהיה אישור משטרה חייבים אזרח.

מירי כהן: בסדר.

מירי כהן: חבר הכנסת מיכאלי, אני רוצה לומר משהו, סליחה.

מירי כהן: אם האיש פונה למד"א.

מירי כהן: מד"א אומר לו: תסדיר מול חברת הביטוח.

מירי כהן: אין בעיה.

מירי כהן: אנחנו מדברים אם אפשר להעביר בהסדרה של קבצים.

מירי כהן: לא במקרה הבודד.

מירי כהן: במקרה הבודד הוא פנה למד"א, מד"א הסדירו את זה מול חברת הביטוח, זה לא בעיה.

מירי כהן: אנחנו מדברים משהו כולל.

מירי כהן: משהו כולל אם היה אפשר שהמשטרה תעביר, או מישהו אחר, איזה שהוא גוף שלטוני את המידע באמת איזה חברת ביטוח.

קריאה: הממונה על שוק ההון וחברות הביטוח.

מירי כהן: אני לא חושבת שזה אפשרי.

מירי כהן: לא, אני לא בטוחה שזה אפשרי, אבל אנחנו נבדוק את זה.

דוד אזולאי: רבותיי, אני חושב שבנושא הזה של חברות הביטוח, הוא נושא בעייתי.

מירי כהן: אבל זה חלק קטן מהמקרים.

דוד אזולאי: אז אני אומר צריך למצוא את הדרך.

דוד אזולאי: אני חושב שאולי לכם, אנשי , כדאי לשבת עם אנשי משרד האוצר.

מירי כהן: כבר דנו.

דוד אזולאי: ומה הם אומרים?

מירי כהן: שוב, הבעיה היא בנושא של העברת הקבצים, לדעת מי מבוטח בכל קופה.

מירי כהן: אני לא מדברת על אלה שאין להם ביטוח בכל חברת ביטוח.

דוד אזולאי: רגע, מה עושות קופות חולים?

דוד אזולאי: הרי קופות דרכים אחרי תאונות דרכים ממשיכים לטפל באותו פצוע תאונת דרכים.

דוד אזולאי: מאיפה אתם יודעים,

קרן: האזרח מביא לנו אישור משטרה.

מירי כהן: האזרח מביא להם.

דוד אזולאי: ואז באישור משטרה אתם בעצם מגיעים לאיזה חברת ביטוח?

מירי כהן: אם האזרח פונה למד"א אין בעיה.

שלומית אבינח: כל תאונת דרכים יש אישור משטרה.

מירי כהן: חבר הכנסת אזולאי, אם האזרח פנה למד"א כבר הבעיה נפתרה.

מירי כהן: הבעיה היא אם הוא לא פנה למד"א.

קריאה: אם אין אישור משטרה אין לו פטור.

קריאה: אם אין אישור משטרה אז אין תאונה.

שלומית אבינח: יש פטור.

שלומית אבינח: אני הייתי מעורבת בתאונת דרכים בדרך לעבודה, זה תאונת עבודה לכל דבר.

קריאה: אז זה לא קשור למשטרה, זה דבר אחר.

אברהם מיכאלי: או ביטוח לאומי או משטרה.

אברהם מיכאלי: אין תאונה בלי אישור.

מירי כהן: בסדר.

מירי כהן: הנושא יותר מורכב.

מירי כהן: הוא יותר מסובך.

מירי כהן: אני אומרת שוב, אנחנו בודקים את זה.

מירי כהן: הלוואי שנצליח גם את זה לפתור.

מירי כהן: אבל זה יותר מורכב.

מירי כהן: זה משהו אחר, זה מתייחס לקבוצה קטנה שלא עברה לקופת חולים.

דוד אזולאי: טוב, רבותיי, נושא של תאונות דרכים, לצערי הרב, אני עדיין לא רואה תשובה לנושא הזה.

מירי כהן: בודקים את זה.

דוד אזולאי: גם הנושא של הצמדות וריביות שעם כל הכבוד למד"א שהחליטו על 50 אחוז, זה בסדר.

דוד אזולאי: הבעיה כרגע: מי אמור לטפל בזה?

מירי כהן: אנחנו את זה בודקים.

מירי כהן: אנחנו, אני אומרת שוב, נמצא בתהליך מול מד"א, וגם יהיה מול קופות חולים.

מירי כהן: אני אומרת שוב, נעבור את המשוכה הראשונה, כי יש כאן כמה בעיות, ואנחנו רוצים לפתור את זה.

דוד אזולאי: אני רק רוצה להציע לכם, גם ל וגם למד"א, בדיונים הללו חשוב מאד שנציג משרד האוצר, הוא יכול לתת מענה להרבה דברים.

דוד אזולאי: חשוב מאד שהוא יהיה שותף לדיונים האלה.

מירי כהן: בנושא של תאונות דרכים – בוודאי.

מירי כהן: אין ספק.

מירי כהן: המפקח על הביטוח, אין ספק.

נתנאל עמדי: כבודכם, אני לא הבנתי כלום.

מירי כהן: אנחנו נטפל במקרה שלך.

נתנאל עמדי: אתם לא מדברים על זה שאני הייתי מוכן לשלם.

נתנאל עמדי: אבל הם מגלגלים אותי בתוך המגן דוד.

נתנאל עמדי: העורך דין רוצה הצמדה, וזה, וזה, וזה.

מירי כהן: בסדר.

מירי כהן: יטופל.

מירי כהן: המקרה שלו יטופל.

דוד אזולאי: אדון עמדי.

מירי כהן: לפרוטוקול נאמר שהמקרה ייבדק.

נתנאל עמדי: ...

נתנאל עמדי: לשלם 350 ולא להגיע לפה.

דוד אזולאי: אני מסביר לך, ואני חוזר ואומר: הנושא שלך יטופל.

נתנאל עמדי: על אחרים גם כן.

נתנאל עמדי: לא שולחים בדואר.

דוד אזולאי: יש פה עוד מי שרוצה להתבטא בנושא הזה?

מיקי דור: משהו קצר ברשותך.

דוד אזולאי: בבקשה אדוני.

מיקי דור: נשאלנו קודם איפה אפשר לעזור למחוקק?

מיקי דור: יש נושא אחד קטן שנפל בין הכיסאות.

דוד אזולאי: את מי אדוני מייצג?

מיקי דור: ד"ר דור מיכאל, ראש אגף רפואה, משרד הבריאות.

דוד אזולאי: בסדר.

מיקי דור: רק להשלים, מירי מטפלת בנושא.

מיקי דור: כשאדם מפונה לבית חולים כללי – קופת חולים אחראית על ההוצאות של ההעברה בהנחה שהוא מאושפז.

מיקי דור: אם איתרע מזלו והוא אושפז בבית חולים פסיכיאטרי – הקופה לא מכסה את זה.

מיקי דור: על האוכלוסייה המסכנה הזאת נפל לשלם אפילו את הדבר הזה.

מיקי דור: זה חקיקה וכל הניסיונות שלנו כל השנים לשנות לא הצליחו.

אברהם מיכאלי: תאמינו לי, 10 שנים לא תצלחו לחוקק.

אברהם מיכאלי: תעבירו לנו, תראה שזה יהיה תוך חודש על השולחן.

אברהם מיכאלי: ככה זה.

אברהם מיכאלי: אין מה לעשות, אני מכיר את זה.

דוד אזולאי: אתה מעלה בעיה צודקת וכאובה.

מיקי דור: כואבת, קטנה אבל כואבת.

אברהם מיכאלי: אתה תשלח את זה בלי שם.

אברהם מיכאלי: טוב?

דוד אזולאי: תרשה לי, אני אבקש ממך שתי דקות אחרי הישיבה הזאת בנושא הזה.

דוד אזולאי: בסדר?

דוד אזולאי: שתי דקות אחרי הישיבה הזאת.

אברהם מיכאלי: תעביר את זה ליושב ראש הועדה, עוד חודש החוק הזה מונח על השולחן.

דוד אזולאי: כן אדוני.

קרן: רציתי לבוא ולהגיד, בהמשך לדברים שנאמרו פה, שמכבי שירותי בריאות הרחיבה בצורה מאד מאד משמעותית את הזכאות של המבוטחים, כאשר הקשר מול מד"א הוא קשר ישיר בהרבה מאד מקרים, לא רק באותם מקרים שהמבוטח אושפז, אלא גם במקרים, לדוגמה, שקיבל הפניה או ממכבי ללא הפסקה, או קיבל הפניה מרופא.

קרן: אנחנו את כל הדברים הללו עושים את זה ישירות מול מד"א, ללא כל קשר של המבוטח עם הקופה.

אברהם מיכאלי: כל הכבוד, וזה אתגר לקופת חולים הכללית.

הלל דשן: בכללית זה כבר קיים עוד קודם.

הלל דשן: ויתרה מזאת, גם מוקד האחיות שלנו כשמפנה וכותב שזה יהיה באמבולנס – עלינו.

דוד אזולאי: רבותיי, אני חושב, אחד הדברים שצריכים להגיע למסקנה מהדיונים האלה זה כמה שפחות מגע של האזרח.

מירי כהן: יותר טוב.

מירי כהן: יותר טוב לכולם.

מירי כהן: גם למד"א, גם לקופות וגם לאזרח.

דוד אזולאי: אני אומר, אחת המסקנות שצריך להגיע אליה מהדיון הזה ומהדיונים הקודמים זה כמה שפחות מגע של האזרח מול מד"א, מול כל גורם אחר שהוא אמור, כי הנושא הכספי הוא נושא שנוגע, בסופו של דבר, לכל אחד ואחד מאיתנו.

דוד אזולאי: אני אומר, כאן , שהוא בעצם אמור לרכז את הנושא הזה, חשוב מאד שאתם תמשיכו לטפל בעניין הזה.

דוד אזולאי: אני חייב להגיד לכם גם מילה טובה ואני אומר בעניין הזה, נכון שבתחילת הדיון פה נשמעו דברים קשים, ואנחנו לא נעבור על כך לסדר היום.

דוד אזולאי: אבל יחד עם זה, אי אפשר להגיד שלא נעשה שום דבר.

מירי כהן: נעשו הרבה דברים.

דוד אזולאי: נעשו דברים, אולי לא מספיק.

דוד אזולאי: יש פה את החלק של מד"א, שלדעתי בוודאי שהוא צריך לקחת את הנושא הזה בידיים ולראות איך פותרים את הבעיות האלה, ולא להשאיר אותם.

דוד אזולאי: אם יש היום את אותה ועדה שגבירתי מדברת עליה, אני חושב שמן הראוי שאנשי קופת חולים - - -

מירי כהן: לא, בוודאי, אין ספק.

דוד אזולאי: שיהיו שותפים לזה.

מירי כהן: בכל המהלך הקודם היו שותפים.

דוד אזולאי: אני גם מציע שגם משרד האוצר, לגבי מד"א, ואני מבין את הבעיה הכאובה שלהם שהם בצדק אומרים: אנחנו בעצם נותנים שירות.

דוד אזולאי: קובעים לנו מחירים, אבל אנחנו למעשה לא מקבלים שום תקציב משום גורם.

דוד אזולאי: זאת בעיה.

דוד אזולאי: אני לא מתיימר כרגע לפתור אותה.

דוד אזולאי: אבל היא בעיה שצריכה, ואני אומר פה: רבותיי, אתם צריכים לעשות לעצמכם את יחסי הציבור שלכם במסגרת חברי הכנסת להביא את העניין לידיעתם.

דוד אזולאי: תאמינו לי שיש פה חברי כנסת שהם רוצים, אולי לא תמיד אנחנו יודעים.

דוד אזולאי: יש דברים שאנחנו, עד שאתה לא יושב על שולחן הדיונים לא מכירים את הדברים האלה.

דוד אזולאי: אז מן הראוי, תשתפו את חברי הכנסת.

דוד אזולאי: הנה, פה עלתה דווקא מ בעיה ואנחנו יושבים פה מטפלים בהמון המון מקרים.

דוד אזולאי: יושבים פה חברי, יעידו על כך.

דוד אזולאי: שמעתם פעם את המקרה הזה של אנשים שמפונים לבית חולים פסיכיאטרי?

דוד אזולאי: לא שמענו דבר כזה.

דוד אזולאי: אין ספק שזה נושא שמחייב טיפול.

דוד אזולאי: מה לעשות?

דוד אזולאי: אותו מסכן צריכים לפנות אותו לבית חולים, ואחר כך אומרים לו: לא, בית חולים פסיכיאטרי, והוא עוד צריך לממן.

דוד אזולאי: בטח הוא גם יממן פעמיים: פעם אחת לבית חולים, פעם שניה לבית החולים הפסיכיאטרי.

דוד אזולאי: זו התוצאה.

מירי כהן: חבר הכנסת אזולאי, רק הערה, הטיוטה של הנוהל החדש שאנחנו רוצים להרחיב אותו, להוציא את זה, היא קיימת.

מירי כהן: אני לא הצגתי אותה ולא מציגה אותה מכיוון שעדיין אפילו לא הצגנו אותה לקופות.

דוד אזולאי: אני מברך על כך.

מירי כהן: אבל היא קיימת והיא נמצאת אצלי כאן.

דוד אזולאי: אני מבחינתי אתן לכם זמן של חודשיים, שאני חושב שזה זמן סביר.

מירי כהן: אני מדברת על הצעה ראשונה.

דוד אזולאי: אנחנו נקיים - - -

מירי כהן: ההצעה מוכנה.

דוד אזולאי: תיראו, אני מבטיח לכם נאמנה, אנחנו בתוך חודשיים נקיים דיון חוזר כדי לשמוע עדכונים.

דוד אזולאי: גם ממד"א, גם מקופות חולים, גם מ, כדי לדעת איפה הדברים עומדים.

דוד אזולאי: נושא של הרשות לשיקום האסיר, או בכלל האסירים – אני מקבל את הדברים שלך שהנושא אכן יטופל, שיימצא איזה שהוא סידור.

אלי בין: בחודשיים הבאים, בישיבה הבאה אני אציג לך את זה.

דוד אזולאי: אני לא מוטרד מהאסירים.

דוד אזולאי: האסירים נמצאים במסגרת, המסגרת מחייבת, זה השב"ס.

דוד אזולאי: אבל האסירים המשוחררים קחו בחשבון זה אסיר שהשתחרר.

דוד אזולאי: אנחנו לא יודעים כמה זמן הוא משוחרר.

דוד אזולאי: אנחנו לא יודעים מה מצבו הכלכלי.

דוד אזולאי: חשוב מאד שתהיו מודעים.

אלי בין: אני אתייחס לזה בישיבה הבאה, אדוני.

דוד אזולאי: בשביל זה יש לכם את הרשות לשיקום האסיר.

דוד אזולאי: כדאי מאד שתיקחו את זה לתשומת לבכם.

דוד אזולאי: דבר נוסף שהייתי מבקש מאנשי מד"א, וזה אתם יוצאים בשעה טובה למכרזים לגבי אותן חברות גביה.

דוד אזולאי: אנא מכם, אני חושב שחייבים שאותם אנשים שהתעללו, במירכאות, באותם אזרחים בתקופה הזאת, תיקחו את זה בחשבון.

דוד אזולאי: אלה אנשים שאין להם רגישות לציבור, אסור שיעבדו עם ציבור.

דוד אזולאי: אסור שיעבדו עם ציבור, עם כל הכבוד.

דוד אזולאי: צריך למצוא את הדרך, לא יעלה על הדעת לתת להם עכשיו פרס שהם יכולים להתמודד במכרזים האלה.

דוד אזולאי: אין דבר כזה.

דוד אזולאי: אדם שאין לו רגישות ציבורית, לא יכול להמשיך ולטפל בציבור.

דוד אזולאי: עוד דבר שהייתי מבקש בסיכום הדיון זה פעולות טובות – צריכים לפרסם אותם, להביא לידיעת הציבור.

מירי כהן: כשנצא למבצע זה יפורסם.

דוד אזולאי: אז חשוב מאד.

דוד אזולאי: ההערה שקיבלתי כאן שעל המעטפות, לגבי נושא השפות, שהעלתה כאן מנהלת הועדה.

מירי כהן: רעיון מצויין.

דוד אזולאי: שזאת ההזדמנות באמת להגיד לה תודה רבה.

דוד אזולאי: באמת, איך אומרים?

דוד אזולאי: יותר טוב ממני היא עושה את העבודה, אז על כך - - -

מירי כהן: אני מצטרפת אישית.

דוד אזולאי: יפה.

דוד אזולאי: אני שמח לשמוע.

דוד אזולאי: אז בכל אופן, אני בהחלט מקבל את ההערה שצריך למצוא פתרון לאותם אנשים שיש להם בעיות עם השפה העברית.

דוד אזולאי: אבל הרעיון הזה של לכתוב על המעטפה בכמה שפות שאם השפה לא ברורה, תכתבו לנו.

מירי כהן: רעיון מצויין.

דוד אזולאי: אז אני מציע שתמצאו את המנגנון לתת מענה לנושא הזה.

מירי כהן: לא, הוא מדבר על המבצע.

מירי כהן: טפסים אתה צודק.

מירי כהן: זה נאמר.

מירי כהן: באמבולנס זה קיים.

מירי כהן: ברחוב הוא מקבל את זה בכמה שפות.

דוד אזולאי: רבותיי, לגבי המקרים הפרטניים שעלו כאן, של אדון עמדי, ושל הבחור עם ההוצאה לפועל, אני מאמין שהדברים הללו, תקבלו פניה מסודרת ואני אבקש את ההתייחסות שלכם לגבי ילדים עם אפילפסיה.

דוד אזולאי: באמת, הנושא הזה עלה אצלי בועדה.

אלי בין: יש הסדר בנושא הזה אדוני.

אלי בין: המקרה המדובר אני לא בטוח, אבל מבדיקה ראשונית שלנו זה לא היה מדובר, המקרה לא היה מדובר על מקרה של אפילפסיה.

שלומית אבינח: זה ילד חולה בגיל - - -

דוד אזולאי: לא, הוא ילד חולה.

אלי בין: זה שהוא חולה באפילפסיה זה נכון.

אלי בין: אף אחד לא מערער על זה.

אלי בין: הבעיה האחרת היא שהמקרה שהאמבולנס הוזנק אליו - - -

מירי כהן: לא בגין אפילפסיה.

אלי בין: הוא לא היה מקרה של אפילפסיה.

אלי בין: היה קוצר נשימה, אבל מפאת צנעת הפרט וזה, אנחנו לא ניכנס גם לשמות.

דוד אזולאי: רבותיי, לסיכום הדיון הזה אני רוצה להודות למנכ"ל מד"א.

דוד אזולאי: להודות פה לכל החברים, במיוחד לאזרחים הטובים שבאו עד לפה על חשבונם.

דוד אזולאי: הזמן שלהם, הכסף שלהם, שירבו אזרחים כמוכם שבאים לפה ומוכנים להגיד את הדברים בצורה גלויה.

דוד אזולאי: מירי, אני מבקש ממך, תודה רבה גם לך.

דוד אזולאי: אני רואה שאת עושה עבודה, אבל אנחנו לרשותך בעניין הזה.