ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 988, 2012-02-01 09:15

משה גפני: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

משה גפני: על סדר היום צו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 17 והוראת שעה), התשע"ב-2011 (צמצום הפטור הניתן ביבוא אישי של טבק (מס קניה על טובין) (תיקון מס' 17).

משה גפני: מי מציג את הצווים?

מנחם הסה: ערן, הוא ייכנס עוד מעט.

מנחם הסה: בגלל הגשם הוא יגיע באיחור.

משה גפני: גם את הצו השלישי ערן צריך להציג?

מנחם הסה: הם ביחד, כן.

משה גפני: אז בינתיים נדבר דברי תורה או נדבר על משרד האוצר, מה המצב שלו?

משה גפני: מי הפחית את המס על האלקטרוניקה הבידורית?

משה גפני: אתם?

מנחם הסה: יש צו כזה, אבל למיטב ידיעתי הוא עוד לא נחתם.

רוברט אילטוב: עוד לא.

רוברט אילטוב: אל תיתן להם רעיונות.

משה גפני: לפי דעתי זה נחתם.

משה גפני: ממתי אתה יודע שזה לא נחתם?

מנחם הסה: עד אתמול אני יודע שלא נחתם, אבל שר האוצר לא מדווח לי על כל מה שהוא עושה, אז אולי - - -

משה גפני: נחתם הצו של האלקטרוניקה הבידורית?

קריאה: כמה זה מהכנסות המדינה?

משה גפני: אלקטרוניקה בידורית זה למעלה מ-240 מיליון שקל.

משה גפני: אתמול אני יושב פה עם אנשי משרד האוצר – הממונה על התקציבים והסגן שלו לא היו – ואני צריך להתווכח אתם על המים לנכים.

משה גפני: אתה פשוט לא יכול לתאר לעצמך.

משה גפני: כנראה אנחנו עוברים לשלב של ההצגות, לא לעבודה קונסטרוקטיבית - הם יציגו, משרד האוצר יציג ואנחנו נציג.

משה גפני: לא נעשה כלום.

גאלב מג'אדלה: אנחנו כבר חודש בהצגות.

משה גפני: צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (בתי קירור) זה גם אתם?

משה גפני: טוב.

משה גפני: משרד התחבורה, אתם בעד הצווים?

הרצל בן יהושוע: רצינו לבקש בקשה חריגה, מכיוון שאצלנו במשרד פישלו ונודע לנו על הישיבה רק לפני יום.

הרצל בן יהושוע: אז אנחנו מבקשים לשמוע את כולם פה ולא להגיע להחלטה היום אלא לדחות את ההחלטה עד שאנחנו - - -

משה גפני: איזו בעיה יש לכם?

הרצל בן יהושוע: אנחנו רוצים לבדוק אם משפיע אם זה משפיע על האיתנות של רשות שדות התעופה, שהיא תאגיד שקשור למשרד התחבורה.

משה גפני: אבל זה היה בוועדה כבר לפני שנתיים.

משה גפני: לא הבאתי בסוף להצבעה, אבל - - -

הרצל בן יהושוע: אני לא אומר שלא.

הרצל בן יהושוע: אני לא מכחיש את מה שאתה אומר - - -

משה גפני: נחתם האלקטרוניקה הבידורית – 240 מיליון שקל.

משה גפני: לחם ושעשועים נותנים לאנשים ולפקח על מים ועל חשמל ועל דלק זה לא, אין כסף.

משה גפני: יש כסף במדינה, משרד האוצר משופע בכסף.

משה גפני: אגב, אני רוצה חוות דעת, גברתי היועצת המשפטית - היות שזה הקלות אנחנו לא יכולים לדון על זה – אני רוצה לדעת אם יש מעמד לוועדת הכספים בעניין הזה.

משה גפני: אם כן, מבקש להביא לדיון בוועדה.

שגית אפיק: כן.

שגית אפיק: דיברנו על זה לגבי - - -

משה גפני: אז אני מבקש חוות דעת בכתב.

משה גפני: אם אפשר, עוד היום.

שגית אפיק: בסדר גמור.

ערן יעקב: אין בעיה, רק למען הגילוי הנאות צריך להגיד שהצו נחתם על-ידי השר.

ערן יעקב: בוקר טוב.

משה גפני: קודם כול, אצלנו, הדתיים, נוהגים להגיד בוקר טוב.

משה גפני: אני לא יודע איך זה אצלכם.

ערן יעקב: אמרתי: בוקר טוב.

יצחק וקנין: אדוני היושב ראש, הצעה לסדר.

יצחק וקנין: הייתי אומר אפילו משהו יותר רציני כלפי רשות המסים – כאשר הם רוצים לעשות הטבה מסוימת לציבור, באותה נשימה שיביאו גם את הגזירות שהם גוזרים.

יצחק וקנין: באותה נשימה.

יצחק וקנין: למה אתם פה מורידים 200 מיליון ושם אתם רוצים להוסיף 70 מיליון ומפה אתם רוצים לקחת.

יצחק וקנין: מה?

יצחק וקנין: על חשבון מי?

יצחק וקנין: איך?

יצחק וקנין: הרי בסופו של דבר הם מאזנים את כל הדברים איך שהם רוצים.

משה גפני: הם לא מאזנים.

משה גפני: בימים ההם אין מלך בישראל – אף אחד לא יודע מה שהשני עושה.

גאלב מג'אדלה: זאת שאלה אופוזיציונית שוקנין שאל בשמי.

משה גפני: מה?

גאלב מג'אדלה: אני לא חוזר על דברים פעמיים.

משה גפני: אבל לא שמעתי, אני מתנצל.

גאלב מג'אדלה: תסלח לי, זה בגלל שלא למדת את הליבה.

גאלב מג'אדלה: אני אמרתי שזו שאלה אופוזיציונית, ששאל אותה וקנין בשמי.

גאלב מג'אדלה: אז הקרדיט אצלו.

משה גפני: ערן יעקב, בבקשה.

משה גפני: אם אכן אפשר להביא את זה, אז כל ההקלות נביא לפה ואם אין שיתוף פעולה, אין הדדיות וכך מנהלים את המדינה, אז בבקשה – כל אחד ילך בכיפוף ידיים.

משה גפני: הכול יהיה בדיון, נביא משרדים שמתנגדים ומשרדים שבעד, שתהיה חגיגה.

משה גפני: אם הכול זה הטלוויזיה והרדיו, מה שטוב בתקשורת, אז הכול יהיה פה בתקשורת.

משה גפני: תקשורת אני מבין יותר מהם.

גאלב מג'אדלה: זה חד-פעמי, בגלל הפריימריס מאתמול.

משה גפני: זה לא קשור לפריימריס, זה כבר הרבה זמן מתנהל ככה.

משה גפני: אנחנו קורעים את עצמנו על מים לנכים, יושבים פה אנשים מסכנים, אז הם מורידים על טלוויזיה LCD.

משה גפני: לחם ושעשועים.

גאלב מג'אדלה: אבל זה חשוב.

משה גפני: תשמע, אם לא הייתי חרדי הייתי הורס את המדינה עכשיו.

משה גפני: אני פוחד שיגידו שזה בגלל שזה טלוויזיה.

משה גפני: יש שם גם מצלמות דיגיטליות יקרות.

משה גפני: זה פשוט לא יאומן, זה סדר העדיפות של המדינה?

ערן יעקב: לא, זה פטור מזמן.

ערן יעקב: צריך להגיד שהצו הזה נחתם על-ידי השר, הוא נמצא כרגע במשרד המשפטים לאישור.

משה גפני: זאת המדיניות - להתווכח אתי על 5 מיליון שקלים של מים לנכים ולהוריד בבת אחת יותר מ-240 מיליון שקלים.

משה גפני: גורעים מהכנסות המדינה, על מה?

משה גפני: מה זה קשור לעניין?

משה גפני: יש לכם כסף?

משה גפני: תגידו, יש לנו מה לעשות אתו.

יצחק וקנין: טרכטנברג אמר.

משה גפני: טרכטנברג אמר.

משה גפני: אנחנו יושבים אתמול עם יושב ראש הכנסת לגבי הלוביסטים – בהתאם להמלצות דוח טרכטנברג.

משה גפני: אתה פשוט לא מאמין.

רוברט אילטוב: אולי נפזר את הכנסת ולא נקים אותה מחדש?

משה גפני: לא, אפשר לתת ל-60 פרופסורים שינהלו את הכול.

משה גפני: את הכנסת.

משה גפני: פרופסור למד כלכלה או לא למד כלכלה - לא משנה, הוא קיבל תארים כך או אחרת.

משה גפני: הוא מנהל את המדינה.

משה גפני: לוביסטים כן יהיו פה, לא יהיו פה.

משה גפני: הנה, אני כאזרח מודאג, באמת.

גאלב מג'אדלה: אם לא היינו בפורום כזה גדול, מכובד - - -

משה גפני: מה פורום?

משה גפני: כולם יודעים הכול.

גאלב מג'אדלה: הייתי אומר לך בארבע עיניים את התשובה.

קריאה: היה הרבה יותר קל פה במדינה אם כולם היו יודעים הכול, כבוד היושב ראש.

משה גפני: טוב, החלק האמנותי הסתיים.

משה גפני: בבקשה, ערן.

גאלב מג'אדלה: ערן, אתה צריך להיות מודאג, יש לו חפרפרת אצלכם בפנים.

ערן יעקב: לא, הוא לא צריך חפרפרת.

ערן יעקב: הוא מקבל מאתנו את הכול, אנחנו לא מסתירים כלום.

גאלב מג'אדלה: לא, אתם מגלים הכול.

גאלב מג'אדלה: גילינו שאתם לא אומרים הכול ואז הוא שלח חפרפרת.

ערן יעקב: אנחנו עושים גילוי נאות.

גאלב מג'אדלה: אתם במצב בעייתי.

משה גפני: אתה צודק, גאלב.

משה גפני: ערן, יש פה צווים.

משה גפני: בוא נתחיל לעבוד.

משה גפני: בבקשה.

ערן יעקב: היום אנחנו מביאים מספר צווים, שכוללים תיקון מבהיר לעניין מילוי אריזה או מעבר של טבק.

ערן יעקב: נכון להיום אנחנו עדים לתופעות שמביאים טבק, ממלאים ועושים כל מיני תופעות על מנת - - -

משה גפני: אבל למה אתה מתחיל בסוף?

משה גפני: עכשיו אנחנו בשני הצווים הראשונים.

משה גפני: טבק זה בסוף.

ערן יעקב: אוקיי.

ערן יעקב: צווים נוספים שיש פה זה העלאת מס על הטומבק.

ערן יעקב: מדובר במוצר שהוא טבק לכל דבר, אפשר להביא אותו בצורה של 100% - pure טבק, אפשר להביא אותו באופן כזה שהוא מעורבב - 20%–30% עד 50%טבק.

ערן יעקב: הוא משמש בעיקר לעישון באמצעות נרגילה.

ערן יעקב: לא אכנס להיבטים הבריאותיים של התהליך הזה, כי נמצאים פה, אני מקווה, משרד הבריאות - - -

שגית אפיק: שני הצווים הראשונים הם הצווים של הדיוטי פרי.

משה גפני: דיברתי על שני הצווים הראשונים, שזה הדיוטי פרי, ויש שם עוד דברים, שמכניסים כל פעם טרמפ.

משה גפני: אתה לא מבין מה זה קשור לצו – מכניסים את זה.

משה גפני: לא הבנתי למה.

משה גפני: אתה גם צריך להסביר לנו מה הקשר בין הצווים לבין העניין.

משה גפני: יש שם גם משהו עם עולה חדש.

קריאה: זה לא עולה חדש, זה תושב ארעי.

משה גפני: כן, סליחה.

ערן יעקב: זה צו שמונח לא מעט זמן, שמשמעותו הפחתת כמות הסיגריות שאפשר להביא באמצעות נוסע שבא מחו"ל.

ערן יעקב: אנחנו חושבים שראוי ונכון להקטין את זה מכמות של 400 סיגריות ל-200 סיגריות, זה אומר פאקט.

ערן יעקב: זה משהו ש נהוג היום בחלק גדול ממדינות העולם, שכולם עברו באמצעות אמנת קיוטו, שגם היא ממליצה לאפשר פטור ממס עד 200 סיגריות.

ערן יעקב: כך גם פועלות היום מדינות רבות בעולם: הולנד, גרמניה, אני חושב שאפילו ארצות-הברית.

ערן יעקב: סינגפור, לדוגמה, בכלל לא מאפשרת.

ערן יעקב: צריך להבין שמדובר במוצר שיש לו השלכות שליליות.

ערן יעקב: מדובר במוצר שלא תורם לצרכן ולא עוזר לו, הן בפן הבריאותי והן בדברים אחרים.

ערן יעקב: ברור שמדובר פה גם בעניין פיסקלי, אבל המשמעות היא שאנחנו חושבים שיש מקום להשוות את עצמנו למדינות רבות בעולם, ומי שרוצה לעשן שיתכבד וישלם את הנזק שהוא גורם לעצמו והן לסביבה – יש עלויות חיצוניות בעישון סיגריות.

ערן יעקב: מדובר גם, כמובן, בעניין פיסקלי ולא צריך להצניע את זה.

ערן יעקב: זה חלק מהסיבה של מיסוי סיגריות.

ערן יעקב: אני מניח שיעלו דברים שונים בוועדה, אבל אין שום סיבה שנוסע, שנוסע באופן תדיר, יהיה זכאי לפטור ממסים, בעוד מי שלא רגיל לנסוע לחו"ל – זה יכול להיות ממעמד סוציו-אקונומי כזה או אחר, שבדרך כלל גם מעשן יותר - לא יזכה לאותה הטבה.

ערן יעקב: אין שום סיבה שתהיה הטבה רגרסיבית לסיגריות; אין שום סיבה שכ-8% מהסיגריות במדינת ישראל יירכשו בחנויות הדיוטי פרי; אין שום סיבה שחלק גדול מזה יהיה בפטור ממס לחלוטין.

ערן יעקב: אני חושב שהצעד הוא צעד נכון.

ערן יעקב: אנחנו חשבנו להיות קיצוניים יותר ולא לאפשר בכלל, ואני אומר שיש מדינות שעושות את זה.

ערן יעקב: יש המלצות של ארגון הבריאות העולמי שזה מה שצריך להיות.

ערן יעקב: אם חושבים שנכון למסות סיגריות, כי מדובר במוצר שיש לו השפעות חיצוניות שליליות, לא נכון שיהיה ערוץ פטור ממס.

ערן יעקב: כל עוד חושבים שזה נכון שהצרכן יצטרך לשלם מסים משמעותיים על סיגריות, לא צריך להיות אפיק שבוא הוא ייבא בצורה זולה.

יצחק וקנין: אני שואל אותך שאלה על מה שאתה אומר, רצינית אבל.

ערן יעקב: כן, כן, אני מאוד רציני.

יצחק וקנין: בתוך ליבך, ותגיד את האמת, אתה לא מעדיף שלא יעשנו בכלל סיגריות?

ערן יעקב: ודאי.

יצחק וקנין: אבל אתה רשות המסים, עושה מזה הרבה כסף.

ערן יעקב: ראשית, אני מעדיף שלא יעשנו בכלל.

ערן יעקב: אני רוצה להגיד שלא אני - - -

יצחק וקנין: המס הגבוה ביותר זה על הסיגריות, ואני לא מעשן.

שי חרמש: שכחת את הדלק מהבוקר.

ערן יעקב: יש מס מאוד גבוה על סיגריות.

ערן יעקב: אני, כרשות המסים, לא עושה מזה הרבה כסף.

ערן יעקב: זה לא רשות המסים, זה מדינת ישראל, ממשלת ישראל.

ערן יעקב: צריך להזכיר - - -

יצחק וקנין: תבטל את היבוא בכלל, שלא יעשנו בכלל.

יצחק וקנין: אני בעד, אני אצביע אתך ביחד.

יצחק וקנין: שלא יעשנו, מה יש?

משה גפני: אבל צריכים את הכסף כדי להוריד את מחיר הטלוויזיות.

ערן יעקב: לא, אנחנו צריכים את הכסף כדי להוריד את שיעורי המס.

ערן יעקב: אני צריך להזכיר שבוועדה הזאת, פה התחיל העניין של שינוי תמהיל המסים, עשינו כל מיני הפחתות.

ערן יעקב: היה פה משהו, אני חושב שגם הורדנו 2% באיזה שלב, אבל בסופו של דבר צריך - - -

משה גפני: בגלל זה הבאתי - - -

ערן יעקב: התהליך הזה, צריך לממן אותו.

ערן יעקב: אז אין בעיה, אפשר להחליט שאין מס על סיגריות, רק בואו תגידו לי מאיפה להביא את הכסף.

ערן יעקב: אולי נעלה את המס על יחידים, על חברות.

משה גפני: הבאתי את הצווים האלה, אפילו שלא ביקשתם ממני.

משה גפני: בדרך נודע לי שאתם אנשים עשירים, שיש לכם מספיק כסף.

משה גפני: מה אתם מספרים סיפורים שאין כסף?

משה גפני: הייתי יכול להפחית את המס בלי בעיה.

משה גפני: למה הייתי צריך להביא את הצו?

משה גפני: אני הבאתי את זה.

ערן יעקב: זה דיון נפרד, אני מוכן לקיים אותו, לגבי הפחתות בכלל שנעשות.

ערן יעקב: אני רוצה להזכיר לכם שרק עכשיו הפחתנו במכסים כ-400 מיליון.

ערן יעקב: גם זה עבר דרך הוועדה הנוכחית.

ערן יעקב: אני חושב שזו הייתה בשורה לצרכן, על מנת להפחית המכסים.

ערן יעקב: היינו פה בוועדה, דיברנו על זה, עשינו שימוע.

ערן יעקב: היה תהליך ארוך.

משה גפני: רק היה דבר אחד, שאני סיכמתי עם שר האוצר שיודיעו לי לפני שמורידים את זה.

משה גפני: יכול להיות שזה נכון, יכול להיות שהיה צריך מקרים שבהם - - - שתדע, ותודיע את זה גם לממונים עליך - אנחנו, ועדת הכספים, הפכנו להיות יושב ראש ועד העובדים הארצי של מדינת ישראל.

גאלב מג'אדלה: לא, לא, לא, של אנשים במצוקה, לא כל מדינת ישראל.

גאלב מג'אדלה: אני לא ועדה של הטייקונים, סליחה.

גאלב מג'אדלה: ועד העובדים של השכבות החלשות, הנזקקים והמפוטרים.

גאלב מג'אדלה: תגדיר את זה טוב מאוד.

יצחק וקנין: הלוואי שהיו דואגים לשכבות החלשות.

יצחק וקנין: מדברים על אלה שגרים פה בארץ ואין להם פטור ואין - - -

משה גפני: מה זה משנה?

יצחק וקנין: באמת, יש להם כל כך דאגה.

יצחק וקנין: היינו ב"פרי הגליל" ביחד.

משה גפני: אנחנו רגישים להפחתת המחירים, אנחנו - - -

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב ראש, אנחנו חוזרים לסדר - - -

משה גפני: אבל צעקתי משהו.

משה גפני: אנחנו רגישים להפחתת המחירים, אנחנו נלחמים על זה ואנחנו רגישים גם לעובדים הישראלים שנמצאים במפעלים שנסגרים.

משה גפני: דיברנו כל הזמן לקיים את הדיון הציבורי הזה.

משה גפני: לא כל השכל נמצא במשרד האוצר.

משה גפני: נכון שרוב השכל נמצא שם, מיעוט גם נמצא אצלנו.

משה גפני: מיעוט.

משה גפני: וראוי, ככה גם בנוי המשטר שלנו, שאנחנו מדברים אחד עם השני.

משה גפני: השר חתם על הצווים בלי לקיים פה איזשהו דיון – דיון אצלי בחדר, דיון בוועדה, משהו, שנדע שאנחנו לא פוגעים בתעשייה המקומית.

ערן יעקב: על המכס?

ערן יעקב: היה דיון.

משה גפני: איפה היה דיון?

ערן יעקב: במסגרת אותה ועדה הבאנו את הצווים של המכס, דיברנו על זה.

משה גפני: איזו ועדה?

ערן יעקב: אצלך, לדעתי זה היה אפילו בתל אביב.

משה גפני: אתה טועה.

גאלב מג'אדלה: תודה שאתה טועה, לא נורא.

ערן יעקב: נעשה שימוע.

ערן יעקב: אני חושב שדיברנו על זה.

יצחק וקנין: הפכנו להיות חותמת גומי שלכם, אני אומר לכם.

משה גפני: נודע לי השבוע שב-7 בחודש השר חתם.

משה גפני: אתה יודע מה, מה זה משנה?

משה גפני: אנחנו כבר לא שם.

משה גפני: אנחנו בכיפופי ידיים.

ערן יעקב: לא, אנחנו לא בכיפופי ידיים.

משה גפני: אנחנו בכיפופי ידיים, שם אנחנו נמצאים, ונראה איזה ידיים יותר חזקות.

משה גפני: אנחנו שם, לא באשמתי.

משה גפני: יש תעשייה במדינה, יש עובדים, כל הזמן אני מקבל את התשובות השליליות האלה.

משה גפני: יושב פה משרד הביטחון השבוע, עם חברת "בריל".

משה גפני: פשוט לא יאומן שאנחנו חיים במדינה כזאת.

משה גפני: מספר סיפורים, ויש מכתב של משרד הביטחון שהנעליים הצבאיות שלהם הן הטובות ביותר.

משה גפני: 110 אנשים, אנשים ישבו פה עם דמעות בעיניים.

משה גפני: אגב, אף אחד מהם לא מצביע בשבילי, אין לי שם שום עניין מלבד הנושא עצמו.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב ראש, אני רוצה לשאול את ערן שאלה.

גאלב מג'אדלה: קודם כול, למען הגילוי הנאות, אני לא מעשן, אני גם לא מתכוון לעשן בגיל הזה אם לא התחלתי.

גאלב מג'אדלה: אני מקבל כל מילה שאתה אומר, אבל למה משנים את כללי המשחק באמצע המשחק?

גאלב מג'אדלה: למה אתה מביא את זה היום?

גאלב מג'אדלה: אנשים חתומים על חוזה, אנשים באמצע תקופה, למה אתה משנה להם את כללי המשחק באמצע?

גאלב מג'אדלה: אם היית בא במועד - נכון שהם מספיק עשירים וצריך לדאוג לחלשים, אבל תכבדו את כללי המשחק.

גאלב מג'אדלה: לא משנים את כללי המשחק באמצע המשחק.

משה גפני: בסדר, הוא ישיב.

משה גפני: שי חרמש, בבקשה.

שי חרמש: אני שואל שאלה פרקטית לגמרי: על מה מדובר?

שי חרמש: מדובר על פאקט אחד במקום שני פאקטים.

שי חרמש: למען הגילוי הנאות, גם אני התנהגתי יפה כמו ידידי ממול וגם אני לא מעשן ולא עישנתי.

שי חרמש: בפרקטיקה, בא נוסע לשדה התעופה.

שי חרמש: עד היום הוא ידע שהוא קונה שני פאקטים, שם את זה, חוזר בחזרה ומביא את זה הביתה.

שי חרמש: מה שיקרה כרגע זה שהוא ייקח פאקט אחד, אבל כשהוא יחזור מפיומיצ'ינו או מקנדי או מכל מקום, הוא ייקח שם את הפקט הבא.

שי חרמש: מה אתה חושב, שהוא יחזור ארצה ויישאר בלי שני פקטים?

שי חרמש: בפרקטיקה, שני הפאקטים יגיעו ארצה.

משה גפני: לא הבנתי.

שי חרמש: אתה בא כרגע לנתב"ג, אתה יכול לקחת שני פאקטים.

שי חרמש: עכשיו באים ואומרים לך: רק פאקט אחד.

שי חרמש: האיש כבר עולה על האווירון, הוא כבר נוסע, הוא לא קונה פאקט וחוזר חזרה הביתה.

שי חרמש: בדרך חזרה הביתה הוא עובר דרך דיוטי פרי ברומא, במילנו, בפריז, בלונדון, בכל מקום שבעולם, וההיצע הזה קיים.

שי חרמש: מה הוא יעשה?

שי חרמש: הוא אומר: אני לא עבריין.

שי חרמש: במקום לקחת שני פאקטים בלוד הוא מחלק את זה ופאקט אחד הוא לוקח בדרך חזרה הביתה.

שי חרמש: בסופו של דבר, במקום שהכסף הזה יישאר בארץ, במקום שרשות שדות התעופה תקבל על זה את האחוזים שלה, במקום לשמר הסכמים, מה אתה עושה?

שי חרמש: אותם פאקטים מגיעים ארצה, רק אחד בא דרך לוד ואחד בא דרך פיומיצ'ינו.

שי חרמש: זה כל הסיפור, לא מרוויחים שום דבר.

שי חרמש: אני אומר לכם שוב, אני לא מעשן.

שי חרמש: מצדי תטילו על זה את כל הגזירות שבעולם והלוואי שלא יעשנו, אבל לא את זה אתה מציע.

שי חרמש: אתה מציע היום שיטה שבה כולם מפסידים מהעניין.

משה גפני: אוקיי, הוא ישיב גם על זה.

משה גפני: רוברט, בבקשה.

רוברט אילטוב: אמרת שיש הרבה נוסעים קבועים שנוסעים ונהנים מזה.

רוברט אילטוב: הייתי רוצה לדעת מהו האחוז של הנוסעים הקבועים.

רוברט אילטוב: הרי רוב הציבור נוסע לחופשות, הם לא נוסעים פעם בשבוע.

רוברט אילטוב: זה דבר אחד.

רוברט אילטוב: התייחסו פה לנושא של רשות שדות התעופה.

רוברט אילטוב: כמובן, ההכנסות שלהם הם נגזרת מהכנסות הדיוטי פרי, אז בטח יהיה חסר להם כמה עשרות, אולי אפילו מאות, מיליוני שקלים בתקציב.

ערן יעקב: ממש לא.

רוברט אילטוב: 30 מיליון דולר לפי ההערכה.

גאלב מג'אדלה: כל התחשיבים מראים 20 מיליון שקל.

ערן יעקב: זה יותר קרוב.

רוברט אילטוב: אוקיי, נשמע בטח את כל הצדדים.

רוברט אילטוב: שנית, אני חושב שבדיוטי פרי יש איזושהי חווית קניה, וברגע שאתה פוגע בחוויה הזאת - אני לא יודע מה היו ההכנסות שלהם - אבל המעמד הבינוני שעליו מדובר הוא הנפגע העיקרי פה, כי הוא טס.

רוברט אילטוב: אני גם מסכים עם חבר הכנסת חרמש - כשאתה נותן מגבלה הציבור יחפש את הפתרון.

רוברט אילטוב: אני לא חושב שבדרך הזאת תוכלו להילחם בתופעות שנגרמות מסיגריות או לפתור את בעיות התקציב.

רוברט אילטוב: אני חושב שדרך הטיפול בנושא הזה צריכה להיות דרך אחרת.

רוברט אילטוב: תודה.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין, אתה רוצה לדבר?

יצחק וקנין: הדברים נאמרו.

יצחק וקנין: אני לא מבין רק דבר אחד, לגבי העניין של ההכנסה – זה מקטין את ההכנסות.

יצחק וקנין: למה זה מקטין את ההכנסות?

יצחק וקנין: איך התשלום מתבצע?

יצחק וקנין: אולי מישהו יגע בזה כדי שנבין יותר לעומק.

משה גפני: תודה.

משה גפני: לגבי הנושא של תושב ארעי, למה הכנסתם את זה?

מנחם הסה: זה תיקון טכני לגמרי שנמצא על הדרך, כדי להתאים לשינוי שעשה משרד הפנים בהגדרות.

משה גפני: תוציאו את זה מהתקנות, אני פשוט לא אאשר את זה.

משה גפני: אני רוצה להגיד לחברים, שתדעו – אני לא מדבר על מה שהתפתח בדרך – אגיד לכם מה היה הסיכום, גם אמרתי אותו.

משה גפני: היה סיכום ברפורמה במס שנפחית 2% במס הכנסה, נעשה כמה דברים שנעשו בוועדת הכספים.

משה גפני: ישבנו והתלבטנו מאיפה יבואו ההכנסות כדי לממן את זה.

משה גפני: הייתה מסקנה, בעקבות דוח של משרד הבריאות – המנכ"ל רוצה להופיע, גם סגן השר רוצה להופיע - להציג את הרפורמה בנושא העישון.

משה גפני: בינתיים משרד האוצר עשה עוד כמה דברים, אבל חברי הקואליציה לפחות יהיו מחויבים להצבעה בעניין הזה ברגע שזה יבוא להצבעה, גם חברי האופוזיציה בעצם, מכיוון שזה היה חלק מהתוכנית הכוללת של הרפורמה.

משה גפני: אני לא יודע אם זה יבוא להצבעה, מתי זה יבוא להצבעה.

משה גפני: יש דיונים על כל העניין, אבל זה חלק מהעניין, מפני שאחרת היו יכולות להיות פגיעות יותר קשות מבחינת התקציב.

משה גפני: משרד האוצר טוען שחסר לו כסף.

משה גפני: אני הפסקתי להאמין להם.

יעקב אדרי: אתה גם יכול להציע להם מאיפה לקחת.

משה גפני: כן.

משה גפני: למשל, מהאלקטרוניקה הבידורית.

משה גפני: לכן ביקשתי מהיועצת המשפטית שתיתן חוות דעת האם אנחנו יכולים לגייס את הכסף משם.

משה גפני: במקום לעשות את זה, אולי נעשה את הנושא של 240 מיליון שקלים, שאנחנו נותנים להם במחי יד.

משה גפני: זה לא פוגע באף אחד, לא מועיל לאף אחד, אפילו היבואנים לא ביקשו את זה.

משה גפני: אני לא יודע מי כן ביקש.

ערן יעקב: הצרכן.

משה גפני: הצרכן ביקש?

ערן יעקב: אולי, אני לא יודע.

משה גפני: מי זה הצרכן?

משה גפני: אתה יכול להכיר לי אותו?

משה גפני: אני אגיד לו כמה דברים שצריך לעשות עם הכסף, נראה מה הצרכן הזה אומר.

משה גפני: איפה פגשתם את הצרכן הזה?

משה גפני: בחדרים הממוזגים של משרד האוצר לא פגשתם.

משה גפני: מי שפוגש את הצרכן זה אנחנו, פה הם נמצאים.

משה גפני: אני לא מכיר את הצרכן הזה שביקש להפחית את המס על ייבוא הטלוויזיות, על האלקטרוניקה הבידורית.

משה גפני: איך קוראים לזה, MP3?

ערן יעקב: MP3 פטור.

משה גפני: מה פטרתם עכשיו?

ערן יעקב: אלקטרוניקה בידורית.

משה גפני: MP מה?

ערן יעקב: לא MP.

משה גפני: הכול הם אומרים באנגלית, ואחרי זה הוא אומר לך: הצרכן ביקש.

משה גפני: את ההגדרות של משרד הפנים תוציאו, שמשרד הפנים יביא.

משה גפני: אל תבלבלו אותנו, אנחנו בקושי מבינים את מה שאתם אומרים.

משה גפני: למה לא הצגתם את העלאת הגיל?

משה גפני: אתם מעלים את הגיל.

ערן יעקב: מ-17 ל-18.

משה גפני: תסביר למה.

יעקב אדרי: אני מברך על זה.

יעקב אדרי: העלאת הגיל זה בסדר.

משה גפני: זו הייתה האלטרנטיבה הפשוטה.

שי חרמש: יש דברים שצריך להסכים אתם.

משה גפני: הגעתי למסקנה שאנשים מסוגלים ללכת לבג"ץ אחרי דיון כאן ולהגיד שזה נעשה באופן לא תקין, מכיוון שלא הוסבר.

משה גפני: עד היום, מגיל 17 אפשר לייבא את הסיגריות.

משה גפני: אתם מבקשים להעלות את הגיל ל-18, ואתם מדברים על כלי טיס ואוניות.

מנחם הסה: בעצם מדובר על רכישה בפטור.

מנחם הסה: זו התאמה.

משה גפני: תסבירו.

גאלב מג'אדלה: הם יוצאים מנקודת הנחה שהדברים הטובים לא צריכים הסבר.

משה גפני: לא, לא, צריך הסבר.

משה גפני: אתה נמצא בוועדה שחשופה לביקורת נכונה.

משה גפני: חברי הוועדה צריכים לדעת על כל מה שמדובר בצו הזה, מפני שמצביעים על הכול.

משה גפני: כל סעיף וכל פריט הוא פריט.

מנחם הסה: מדובר כאן בהתאמה של הדין הספציפי הזה, של צו תעריף המכס, שמתעסק ביבוא על-ידי אנשים שחוזרים מחוץ לארץ.

מנחם הסה: ההתאמה הזאת היא לדין שכבר נוהג בישראל לפי סעיף 193א לחוק העונשין ולסעיף 8א לחוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק וכו', שבהם כבר העלו את הגיל מ-17 ל-18.

מנחם הסה: אנחנו רק מתאימים את הדין הנוהג בייבוא.

משה גפני: לא הבנתי.

מנחם הסה: יש הגבלה במכירה במדינת ישראל, ואנחנו מתאימים את הדין.

משה גפני: בסיגריות?

שי חרמש: אלכוהול, גם סיגריות.

משה גפני: מעלים את הגיל במקרה הזה זה ליבוא של מה – לייבוא של אלכוהול או ייבוא של סיגריות?

מנחם הסה: גם טבק וגם אלכוהול, זה לא סותר.

מנחם הסה: הצו הזה, במקרה העיסוקים האחרים שלו הם טבק, אבל הגיל הוא גם לטבק וגם לאלכוהול.

שגית אפיק: השאלה מה עשיתם עד עכשיו.

שגית אפיק: הרי חוק העונשין קיים כבר שנים עם גיל 18 ואצלכם בצו היה גיל 17.

שגית אפיק: אז עד עכשיו לגבי גיל 17 היה פטור ועכשיו תשנו את זה?

משה גפני: אסור לבחור בן 17 לייבא סיגריות?

מנחם הסה: לקנות.

יצחק וקנין: זאת אומרת, גם בקיוסק בשכונה בחור בן 17 לא יכול לקנות.

מנחם הסה: הוא יכול לקנות מגיל 18 ומעלה.

מנחם הסה: זו חקיקה פנימית - - -

יצחק וקנין: זה לא שייך.

מנחם הסה: אז אנחנו מתאימים, שלא יהיה מצב שיש שונות.

משה גפני: ומה עוד?

משה גפני: זהו?

משה גפני: בבקשה, יורם שפירא, רשות שדות התעופה.

יורם שפירא: בוקר טוב, אתן רקע קצר.

משה גפני: אבל קצר.

משה גפני: כבר דיברנו על העניין הזה, זה כבר היה בדיון בעבר.

משה גפני: בבקשה.

יורם שפירא: אני לא מדבר על נושאים ערכיים, זה לא תפקידי לדבר על נושאים ערכיים.

יורם שפירא: רשות שדות התעופה לא מתוקצבת על-ידי האוצר, אבל אנחנו זרוע ביצועית של המדינה.

יורם שפירא: כל התקציב של רשות שדות התעופה הוא ממקורותיה היא, והוא מגיע משני מקורות: מאגרות לנוסעים ולמטוסים ומהמסחר.

יורם שפירא: זה פחות או יותר 50% מאגרות ו-50% מהכנסות מסחריות.

יורם שפירא: סך כול הכנסות של הרשות בשנת 2011 הסתכמו בכ-2.4 מיליארד שקלים, שמתוכם קצת פחות מ-50% מהכנסות מהמסחר.

יורם שפירא: 50% מתוך הכנסות המסחר באים מחנות אחת, שזו חנות הבשמים, הקוסמטיקה, האלכוהול והטבק - למעלה מ-500 מיליון שקל בשנה הכנסות הרשות מהמוצר הזה.

אבי בן חור: 165 מיליון דולר בשנה האחרונה.

אבי בן חור: זה יותר מ-500 מיליון שקלים.

יורם שפירא: ההכנסות של הרשות מופנות לפעילות השוטפת – האחזקה, סבסוד שדות התעופה הפנים-ארציים בלמעלה מ-200 מיליון שקל - -

שי חרמש: ופיתוח.

יורם שפירא: - - ולפרויקטים המרכזיים של הפיתוח, שהרשות מובילה היום – בתחום הביטחון והבטיחות, כמו שדרוג מערך המסלולים, בניית מגדל פיקוח חדש, מערכת HBS שבתחום הביטחון, פרויקט תמנע שמדינת ישראל עכשיו הטילה על רשות שדות התעופה.

יורם שפירא: פרויקטים בלמעלה מ-5 מיליארד שקלים.

יורם שפירא: אם תהיה פגיעה בפעילות של המסחר ברשות – ותהיה, חד-משמעית, ואני לא מקבל את המספרים שנאמרו פה, של 20 מיליון שקלים.

יורם שפירא: הפגיעה תהיה בלמעלה מ-50 מיליון שקלים בשנה ברשות שדות התעופה.

יורם שפירא: יש פגיעה ישירה ויש פגיעה עקיפה, הפגיעה הישירה היא בהפחתת המיסוי.

יורם שפירא: שאל קודם חבר הכנסת וקנין איך הרשות מקבלת.

יורם שפירא: הרשות מקבלת תשלום מכל הפועלים בגוף – תשלום דמי מינימום או אחוזים מהפדיון, הגבוה מביניהם.

יורם שפירא: ברגע שהרווחיות של אחת מהחברות תיפגע כמובן שההכנסות של הרשות תיפגענה כי היא תקבל בסופו של דבר הכנסות נמוכות יותר.

יורם שפירא: גם אם יש כרגע חוזה תקף והחברה מחויבת על-פי החוזה, החוזה הזה באיזשהו שלב יסתיים ויבוא חוזה חדש במקומו, וברור שהשוק השתנה וברגע שהשוק השתנה ההכנסות של הרשות - - -

משה גפני: הסיגריות מהוות כזה גורם מרכזי?

יורם שפירא: הסיגריות מהוות היום כ-27% מסך המכירות בדיוטי פרי.

שי חרמש: כבר לא נשארו הרבה דברים שיש בהם תועלת חוץ מסיגריות.

שי חרמש: את כל שאר הדברים אתה משיג באותם מחירים - - -

אבי בן חור: אתה עושה לנו פרסומת לא טובה.

שי חרמש: אני מבקש למחוק את המוצר, אבל זה אותם מחירים.

משה גפני: מה זה הדיאלוג הזה?

משה גפני: אתה רוצה לדבר, אז תבקש רשות דיבור.

משה גפני: מה אתה מציע?

יורם שפירא: ברשותך, אסיים עוד דקה ואגיע למה שאני מציע.

יורם שפירא: החלק ברווחיות של הטבק גדול ממוצרים אחרים, ולכן ברגע שתיפגע הרווחיות בטבק ייפגע סך הרווחיות ביכולת התשלומים של חברה בסך ההכנסות של רשות שדות התעופה.

יורם שפירא: אני לא מדבר על חברה כזו או אחרת, אני מדבר באופן עקרוני.

יורם שפירא: לכן יש פה גם השפעה ישירה וגם השפעה עקיפה.

גאלב מג'אדלה: אל תבלבל אותנו.

גאלב מג'אדלה: יש טבק נרגילות ויש - - -

משה גפני: לא, לא, זה לא הצו הזה.

משה גפני: הוא מדבר על הפאקטים.

משה גפני: אתם רשות ממשלתית.

יורם שפירא: אנחנו רשות סטטוטורית, אנחנו זרוע ביצועית של משרד התחבורה.

יורם שפירא: אנחנו לא גוף עצמאי, ההכנסות של הרשות מועברות לפיתוח הרשות.

יורם שפירא: דרך אגב, הרשות גם משלמת מההכנסות המסחריות 8% תמלוגים לאוצר.

משה גפני: ולכן מה אתה מציע?

יורם שפירא: יש שתי אפשרויות.

יורם שפירא: אפשרות אחת, להוריד את הסעיף הזה מסדר היום, כי אם תפגענה הכנסות הרשות נבוא לוועדה המכובדת הזו או לגורמים אחרים ונבקש העלאת האגרות התעופתיות.

יורם שפירא: אני לא חושב שיש מטרה לאשר העלאת אגרות תעופתיות.

יורם שפירא: או, לחילופין, לפגוע בפרויקטים שרשות שדות התעופה אחראית להם.

יורם שפירא: אני גם לא חושב שזו איזושהי מטרה למישהו מחברי הכנסת.

יורם שפירא: לכן, או להוריד את הסעיף הספציפי הזה מסדר היום או, לחילופין, לדחות את הדיון בו עד שנשב עם האוצר ונסביר להם, כי האוצר לא ישב אתנו על הסעיף הזה בתקופה האחרונה.

יורם שפירא: אני חושב שאחרי שהוא ישב אתנו יובהר לו שהפגיעה תהיה בעיקר בתחום ההכנסות ולא הגדלת ההכנסות.

יורם שפירא: אני רואה את זה בדיוק הפוך ממה שהאוצר רואה את זה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אבי בן חור, בבקשה.

אבי בן חור: בוקר טוב.

אבי בן חור: ראשית, לגבי הגיל 17 או 18, אני רוצה להגיד שמזמן אנחנו מזמן מחילים בפועל את גיל 18, כי החוק עבר במדינה ובפועל כל השילוט אצלנו זה לא גיל 17 אלא גיל 18.

אבי בן חור: אנחנו אוכפים 18 ולא 17.

אבי בן חור: פשוט יש לקונה בחוק.

שגית אפיק: זאת אומרת, אתם פועלים לפי חוק העונשין, לפי החקיקה הראשית.

אבי בן חור: לגבי הנושא העיקרי, של הפחתת הפטור, אני לא רוצה להיכנס.

אבי בן חור: רציתי להתייחס לתג המחיר שהאוצר קבע, שהוא כאילו יגבה גבייה נוספת כתוצאה מהפחתת הפטור משני קרטונים לקרטון אחד.

אבי בן חור: החשבונות שלנו - ויש פה עבודה של דוד בועז, שהיה ממונה על התקציבים בעבר, והעבודה היא לא עבודה סטטיסטית אלא עבודה שיוצאת מתוך המחשבים שלנו, עבודה מאוד מדויקת, שאפשר לבחון אותה - מראים שבמקרה הטוב, באפשרות הכי אופטימית, במקרה המרבי המדינה תגייס מהמהלך הזה כ-70 מיליון שקלים ברוטו, וזה בלי להתחשב במה שידידי יורם שפירא אמר, שתהיה פגיעה משורשרת - כי אם ההכנסות שלנו ייפגעו זה ישורשר לרשות שדות התעופה.

אבי בן חור: הערך נטו של המהלך הזה בסופו של דבר, ואני חושב שגם ידידי ערן יעקב מכיר בזה או לפחות בחלק מהעובדות, לא יעלה על כ-30 מיליון שקל.

אבי בן חור: רבותי, על 30 מיליון שקל לא עושים רפורמה כזאת, שהיא למעשה כורתת את הענף שלנו.

אבי בן חור: אנחנו חברה עסקית רגילה - אנחנו חברה זרה שהשקיעה בישראל – והמרווחים שלנו לא מאפשרים לאבד הכנסה ברמה כזאת.

אבי בן חור: אמרו פה, זה מותיר אותנו במינוס.

אבי בן חור: אבל אולי את הוועדה זה לא מעניין.

ערן יעקב: מה המרווחים של חברת ריצ'רדסון?

אבי בן חור: 47.5% אנחנו משלמים לרשות שדות התעופה תמלוגים מהמחזור שלנו.

ערן יעקב: לא, רווח.

ערן יעקב: אמרת אם נסתכל על הרווח - - -

אבי בן חור: רווח סופי - אני חברה פרטית, אני לא מחויב.

רוברט אילטוב: ערן, מותר לחברות עסקיות גם להרוויח בישראל.

משה גפני: רגע.

משה גפני: הם שכנעו אותי בפעם הקודמת שזה היה בוועדה, אני הורדתי את זה מסדר היום.

משה גפני: היום נקלענו למצב שבו אנחנו חייבים כסף.

משה גפני: אני לא מדבר על נזקי העישון, ולא מדבר על הכול - צריכים כסף כדי לממן רפורמות שאנחנו חושבים שהן חיוניות למדינת ישראל.

משה גפני: אז זה מתלבש גם עם הנושא של נזקי העישון וכל מה שנלווה לזה, אבל הטענות שלו הן טענות.

משה גפני: אנחנו צריכים לקבל את הטענה שלו, אנחנו צריכים רק לקבוע את סדרי העדיפויות.

משה גפני: פגעתם לי בסדרי העדיפויות, זה הכול, אחרת הייתי מצביע היום.

משה גפני: הטענות שלו צודקות, והייתי מצביע נגדו.

משה גפני: אני הולך לבדוק את סדרי העדיפויות, אם הם השתנו מאז שדיברנו אז בואו נשנה.

משה גפני: אבל הטענות הן טענות, מה אכפת לי שהוא חברה פרטית?

משה גפני: איך אומר רוברט?

משה גפני: חברה פרטית מותר לה להרוויח.

משה גפני: אבל בסדרי העדיפויות הפגיעה פה היא יותר קלה.

רוברט אילטוב: הכוונה היא לא רק להפסיד, אלא גם להרוויח.

משה גפני: נכון, אני מקבל את זה.

משה גפני: אז הורדתי את זה מסדר היום.

משה גפני: האוצר מאוד ביקש ממני ולא הבאתי.

משה גפני: משפט סיום, בבקשה.

אבי בן חור: המהלך נטו של האוצר לא יביא יותר מ-30 מיליון שקל, ואפשר לקרוא את העבודה הזאת.

אבי בן חור: זה דבר אחד.

אבי בן חור: טיעון אחרון וסופי - אנחנו חברה שיושבת במכרז וזיכיון עד סוף 2014, וכמו שאמר חבר הכנסת, לא משנים חוקי משחק באמצע.

אבי בן חור: מבחינתנו זה קטסטרופלי וזה שינוי חוקי משחק באמצע משחק.

משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס לעניין הזה?

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מבקש שתציגו את הצו השלישי ואחרי זה נדבר על הכול יחד.

משה גפני: תורידו את הנושא של תושב ארעי.

משה גפני: תושב ארעי זה לא קשור לעניין, אני לא אוהב את הטרמפים האלה.

משה גפני: הרבה פעמים משרד הפנים לא מצליח להעביר - - -

מנחם הסה: זה תיקון טכני.

משה גפני: טכני, גם כן מתברר בסוף – מתקשר אליי מישהו ואומר לי: עבדו עליך.

משה גפני: לא אוהב את זה .

משה גפני: לא אכפת לי שישקרו אותי אבל לא שיעבדו עלי .

משה גפני: החלק הזה של הצו לא קשור לעניין הזה.

משה גפני: שיתכבד משרד הפנים ויבוא לפה, נקיים את הדיון אתו על תושב ארעי.

משה גפני: מה זה שייך לעניין?

משה גפני: גיל 18 - הבנתי, להתאים תקנות בהתאם לחקיקה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הנושא של הפחתת המכסה - במקום שתי חבילות חבילה אחת - זה העניין.

משה גפני: לא הסברתם, אגב, לגבי הנושא של אוניות.

משה גפני: יש לכם את זה בצו?

מנחם הסה: מי שרוכש על אוניה?

מנחם הסה: יש את זה.

משה גפני: אז למה אתם לא מסבירים?

מנחם הסה: זה אותו דבר.

משה גפני: המובן מאליו צריך שייאמר.

מנחם הסה: התייחסנו בנפרד למי שרוכש גם על אוניה.

מנחם הסה: למשל, כשנוסעת אוניית נוסעים, יש עליה חנות של דיוט פרי, היא אותה חנות בדיוק, בשינויים טכניים של עגלה ולא - - -

משה גפני: היום, אם אני נוסע באוניה וקונה בדיוטי פרי, אני יכול לקנות ללא הגבלה, בניגוד לדיוטי פרי בשדה התעופה לוד, ששם אני יכול לרכוש רק שתי חבילות.

משה גפני: נכון או לא נכון?

שי חרמש: אתה לא יכול להכניס ארצה.

מנחם הסה: נכון, צודק שי חרמש.

מנחם הסה: האיסור הוא להכניס למדינת ישראל.

מנחם הסה: בדיוטי פרי אפשר לרכוש – ונמצא פה נציג הדיוטי פרי והוא יאמר את זה - אתה יכול לרכוש 10 פקטים כבר היום.

מנחם הסה: בשלב הכניסה לישראל, דרך המכס, מותר להביא רק שניים.

משה גפני: ובאונייה?

מנחם הסה: אתה יכול גם כן לרכוש כמה שאתה רוצה, אבל כשתחזור ותיכנס למדינת ישראל תוגבל לשניים.

שגית אפיק: איפה בודקים את זה?

מנחם הסה: בודקים את זה בכניסה.

מנחם הסה: יש לנו גבולות שהם לא רק אוויריים, יש לנו גבולות ימיים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה אתם מבקשים בצו?

מנחם הסה: יש אפשרות לקנות בדיוטי פרי גם על גבי אונייה.

משה גפני: ומה אתם מבקשים בצו?

משה גפני: להפחית את זה משניים לאחד?

מנחם הסה: אותו דבר, כן.

מנחם הסה: הבקשה היא אותה בקשה.

משה גפני: אז תגידו את זה, זה הכול.

מנחם הסה: בסדר גמור.

מנחם הסה: בשביל זה אנחנו כאן, נשאלים שאלות ומשיבים.

משה גפני: אוקיי, עכשיו לגבי הצו השלישי.

משה גפני: מי מציג?

משה גפני: ערן.

ערן יעקב: הצו השלישי עניינו טומבק וטבק למקטרת.

ערן יעקב: משרד הבריאות החליט להקים ועדה ציבורית, שזה חלק מהעניין.

ערן יעקב: הוועדה הציבורית, המלצותיה החד-משמעיות היו שיש להשוות את המס על הטומבק למס על הטבק.

ערן יעקב: תיכף אסביר למה, יש פה גם נציגי משרד הבריאות ואני מניח שהם ירחיבו את היריעה.

ערן יעקב: המשמעות של השוואת המס על הטומבק באה מכמה היבטים.

ערן יעקב: ההיבט המשמעותי הוא להשוות את המס שחל על הטבק שמשמש לשימושם אחרים – סיגריות ודברים אחרים - שהיום המס המוחל עליו הוא 280 שקלים, כאשר המס על הטומבק עומד על 50 שקלים לקילו.

ערן יעקב: ההבדל הוא מאוד משמעותי.

ערן יעקב: אנחנו בעולם שהעלינו את המס לאורך זמן, לא נגענו במס על הטומבק, מסיבות כאלה ואחרות.

ערן יעקב: אנחנו חושבים שהמלצות הוועדה הציבורית, יש ליישם אותן, והמשמעות של יישומן זה להשוות את המס על הטומבק למס המוחל על הטבק.

ערן יעקב: הטומבק משמש בעיקר לעישון נרגילות.

ערן יעקב: מדובר במשהו שגורם לנזק לא פחות מסיגריות או הרבה יותר בכל שאיפה, יסבירו את זה אנשי משרד הבריאות.

ערן יעקב: קיבלתי הרצאה מלומדת על המשמעויות של עישון נרגילה.

ערן יעקב: זה נכנס לאט-לאט יותר לבני נוער, לצעירים.

ערן יעקב: טוב או רע – תחליטו אתם.

ערן יעקב: בסופו של דבר זה יוצר תהליך של התמכרות.

ערן יעקב: כמות הניקוטין בכל שאיפה היא רבה מאוד בהשוואה לסיגריה.

ערן יעקב: יש לזה השפעה ממכרת בסופו של תהליך, ותחשבו אתם לאן זה לוקח את הנוער.

ערן יעקב: נכון שיש גם אוכלוסיות אחרות שמעשנות, לא רק נוער, גם אנשים מבוגרים יותר.

ערן יעקב: אבל העניין הוא שזה הפך להיות עניין חברתי, זה הפך להיות עניין שהוא דרך הכניסה לעישון העתידי או להתמכרות העתידית.

ערן יעקב: אנחנו שנכון למסות את זה ולהשוות את זה, מה עוד שיש לזה השלכות חיצוניות.

ערן יעקב: אני מבין שרוח הדברים היא שאולי יותר חשוב לדאוג לרווחי רשת, אולי לריצ'רדסון, ופחות למעשן, ואולי לתת הטבות רגרסיביות – שזו המשמעות של זה, אפרופו הדיוטי פרי.

ערן יעקב: אני חוזר לדיוטי פרי כי אני רוצה להזכיר משהו קטן.

ערן יעקב: ייאמר לזכות יורם שהוא לפחות עקבי.

ערן יעקב: בוועדה שעשינו על האלכוהול הוא טען אותן טענות שעלו פה – שאם נעלה את המס על האלכוהול המסלולים לא יהיו, יהיו תאונות ויהיה אסון אווירי.

ערן יעקב: זה מה שנאמר בוועדה.

ערן יעקב: משהו כזה, אני מניח במילים אחרות.

יורם שפירא: בחיים לא נאמר - - -

ערן יעקב: מגדל פיקוח.

ערן יעקב: היה פה משהו כזה שאמרת, יורם.

ערן יעקב: לפחות אתה עקבי, ייאמר לזכותך.

משה גפני: לא חייבים להגיד פה אמת.

משה גפני: ..

ערן יעקב: לא, לא, זו אמת.

משה גפני: לא דיברתי על המקרה הזה.

משה גפני: מה אמרת, לא הבנתי?

ערן יעקב: בזמנו, כשעשינו את הרפורמה של האלכוהול, כשיורם הציג למה לא נכון לשנות את המס על האלכוהול, הוא אמר שהפגיעה תהיה בהשקעה במסלולים, במגדלי הפיקוח והמשמעויות יכולות להיות הרות גורל לגבי שדות התעופה.

משה גפני: יפה.

משה גפני: הוא אמר את זה גם עכשיו.

ערן יעקב: אז אמרתי, ייאמר לזכותו שהוא עקבי בתהליך הזה.

ערן יעקב: אבל מאז העלינו את המס על האלכוהול, היה שינוי, ולא ראיתי בעיות כאלה.

יורם שפירא: כמה אפשר לחלוב את הפרה?

משה גפני: זו שאלה טובה.

ערן יעקב: אני רוצה לחזור לעניין הטומבק.

ערן יעקב: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לנציג משרד הבריאות, שיסביר את הנזקים ואת המשמעויות.

משה גפני: לא, לא, רגע.

ערן יעקב: לא?

ערן יעקב: אוקיי, אז אני אמשיך הלאה.

משה גפני: משרד הבריאות כבודו במקומו מונח.

משה גפני: קודם אתה, אתה בעל הבית של הצווים.

משה גפני: ההסברים הם פחות חשובים - צריך כסף.

זבולון אורלב: גם ההסברים חשובים, מה זה?

זבולון אורלב: ונשמרתם מאוד לנפשותיכם.

משה גפני: מאה אחוז, ההסברים חשובים.

משה גפני: אם היית עוקב אחרי התהליך היית רואה מה ההסברים שווים פה.

משה גפני: זה לא חשוב.

משה גפני: צריך כסף, זה הנושא.

משה גפני: אני אוהב את משרד האוצר, שהוא בא ומביא נימוקים.

זבולון אורלב: כסף עם הסברים שווה יותר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: רשות המסים מביאה את זה, שהיא תסביר.

משה גפני: אני מאפשר לה את כל ההסבר.

ערן יעקב: אמשיך.

ערן יעקב: כמו שאמרתי, אנחנו חושבים להעלות גם בעקבות המלצות הוועדה הציבורית וגם כי בסופו של דבר זה עניין פיסקלי, עניין של מיסוי.

ערן יעקב: המשמעות של להעלות מ-50 שקלים, שזה המס היום על הטבק, ל-280 שקלים יכול לייצר כ-120 מיליון שקלים, בתוספת הסיגרלות ובתוספת דברים אחרים, ששם מדובר לא בעלייה משמעותית.

ערן יעקב: כהמשך לכך אנחנו גם מביאים הצעה להעלות את המס על הסיגרלות, שהן תחליף לסיגריות.

ערן יעקב: היום יש גם קושי אכיפתי להבדיל בינן לבין סיגריות.

משה גפני: "דובק", אתם דיברתם אתי על הסיגרלות?

משה גפני: אז תיכף אאפשר לכם.

ערן יעקב: המשמעות היא להשוות את המס למס החל על סיגריות, היות שמדובר במוצר תחליפי, שגם לו יש אותם נזקים – אולי במקומות אחרים בגוף, אבל זה עדיין נזקים.

ערן יעקב: הן מההיבט האכיפתי, הן מההיבט הפיסקלי והן מההיבט הבריאותי אנחנו חושבים שנכון לעשות את המהלך הזה.

משה גפני: כמה כסף ייכנס לאוצר המדינה?

ערן יעקב: 120 מיליון.

משה גפני: משלושת הצווים יחד.

ערן יעקב: 120 מיליון מזה.

ערן יעקב: הדיוטי פרי יכול לנוע בין 150 מיליון ל-200 מיליון שקלים.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו מדברים ביחד על הטלוויזיות.

משה גפני: כאן זה 270 מיליון יחד, זאת אומרת צריך להשיג עוד 30 מיליון.

משה גפני: יש חברת "דניאל יבוא ושיווק", שמייבאת את זה בעיקר ממצרים.

משה גפני: אני מציע שקודם מישהו מכם ידבר.

רמזי מסלם: בוקר טוב לכולם.

רמזי מסלם: אני מנהל השיווק בחברת "דניאל יבוא ושיווק".

רמזי מסלם: אני רוצה להבהיר כמה נקודות בקשר להעלאת המסים.

רמזי מסלם: קודם כול, אתייחס מבחינה בריאותית, למשרד הבריאות.

רמזי מסלם: היום יש תחליף לנרגילות בשוק, הסיגריות הן התחליף העיקרי – אני לא רוצה להתייחס לדברים האחרים, שהם אסורים.

רמזי מסלם: היום הנרגילה לא זמינה במהלך כל היום, אז מי שמעשן נרגילה לא מעשן סיגריות.

רמזי מסלם: זה דבר אחד.

רמזי מסלם: בגלל זה שעות הערב הן שעות הבילוי של האנשים, של הצעירים, ובערב הם תופסים את הנרגילה לשעה אחת.

רמזי מסלם: יש גם להתייחס לכך שרוב האוכלוסייה שצורכת נרגילה היא משכבות חלשות.

רמזי מסלם: עד היום שילמו בין 8 ל-10 שקלים לחפיסה, שמספיקה לשלושה ימים בממוצע.

רמזי מסלם: היום הוא צריך לשלם בין 30 ל-35 שקלים לאותה חפיסה.

רמזי מסלם: מבחינה בריאותית, יש תחליף למוצר שלנו, שזה הסיגריות.

רמזי מסלם: היום המוצר שלנו הוא מאוד יקר ולכן חזרו לסיגריות בכמויות שהן פי כמה - - -

משה גפני: הצו בתוקף כבר מה-13 בדצמבר.

משה גפני: זאת אומרת, אתם כבר יודעים שירד השימוש בנרגילות ועבר לסיגריות.

רמזי מסלם: בדיוק.

ערן יעקב: לא שחררו טובין בגלל שעלה שיעור המס.

ערן יעקב: נכון?

רמזי מסלם: כן.

רמזי מסלם: אנחנו לא מצליחים לשחרר.

משה גפני: מאהר, הבאת את הדוגמאות?

רמזי מסלם: זה נמצא באוטו.

רמזי מסלם: אפשר להביא את זה.

ערן יעקב: גם אני ראיתי את הדוגמאות.

משה גפני: ראית גם את המוברחים?

ערן יעקב: גם את המוברחים.

משה גפני: גם את המזויפים?

ערן יעקב: גם את המזויפים.

רמזי מסלם: כבר מ-13 בדצמבר חזינו את התנהלות השוק, אחרי ותק של יותר מ-15 שנה בשוק הזה למדנו אותו די טוב.

רמזי מסלם: ב-13 בדצמבר הוצאנו פנייה גם לחברים המכובדים שנמצאים כאן וגם לשר האוצר, חזינו את העיקר שישתלט על השוק - שאנחנו נותנים פתח למוצרים המוברחים.

רמזי מסלם: המוצרים המוברחים, באותו שבוע שיצא הצו, התחילו באזור הדרום והיום הם משתלטים על כל הארץ – אפשר להגיד מאילת ועד קרית שמונה.

רמזי מסלם: אנחנו יכולים להיכנס לכל חור - - -

משה גפני: הוא טוען שבגלל שהמחיר עלה באופן דרסטי בבת-אחת אז פשוט מבריחים, ואז המדינה מפסידה גם את המכס.

רמזי מסלם: אדוני היושב ראש, היינו בסרט הזה בשנת 2002 כשמר סילבן שלום היה שר האוצר.

רמזי מסלם: לא היה מס קנייה בכלל על מוצרי הטבק, ואז קבעו שזה 280 שקלים.

רמזי מסלם: הצלחנו לשכנע את השר סילבן שלום להוריד, אז הוא הפחית מ-280 ל-50 שקלים.

משה גפני: את השר הנוכחי או סגן השר הנוכחי לא הצלחתם לשכנע.

רמזי מסלם: פנינו, לא הייתה שום תגובה.

משה גפני: גם לא מסגן השר.

רמזי מסלם: כן.

רמזי מסלם: גם בתקופה ההיא המוצר המוברח השתלט על הארץ בהיקפים מאוד גדולים.

רמזי מסלם: היום זה אותו דבר, אפשר להיכנס לכל פיצוייה קטנה ואתה מוצא מזויף, אתה מוצא מוברח בגלל שמוכרים את זה במחירים מאוד נמוכים יחסית למוצר שלנו, שעולה לנו הרבה.

רמזי מסלם: לא הצלחנו לשחרר שום מכולה בגלל שהשוק שלנו נתקע, כמעט חודש לא הצלחנו למכור קרטון אחד כי אף אחד לא רצה להסתכל על המוצר שלנו, שמבחינה בריאותית הוא בדוק על-ידי משרד הבריאות.

רמזי מסלם: המוצרים שנפוצים בשוק היום - - -

חיים גבע הספיל: אני לא מכיר שמשרד הבריאות בדק מוצרי טבק.

רמזי מסלם: אבל יש לנו אישור של משרד הבריאות, זה לא מוצר מוברח.

חיים גבע הספיל: אין שום אישור של משרד הבריאות.

משה גפני: רבותי, עם כל הכבוד.

משה גפני: משרד הבריאות לא יקופח.

רמזי מסלם: אני מתנצל.

משה גפני: אתה לא צריך להתנצל, תגיד כל מה שאתה רוצה, הכול.

משה גפני: גם אם משרד הבריאות יגיד לך "לא נכון" תגיד, אם אתה חושב שזאת האמת שלך.

משה גפני: משרד הבריאות יגיד בתורו.

רמזי מסלם: הכוונה שלי היא שהמוצר שלנו עומד בקריטריונים של משרד הבריאות מבחינת האזהרות, מבחינת הכמות.

רמזי מסלם: לפני כמה חודשים הגביל אותנו משרד הבריאות.

רמזי מסלם: היינו מביאים בכמויות של 1 קילו, חצי קילו, 250 גרם, 175 גרם, לפני שישה-שבעה חודשים קבע משרד הבריאות תקנה שאסור להכניס לארץ חפיסות של יותר מ-60 גרם.

רמזי מסלם: לא הייתה שום הצדקה לקביעה הזאת, כי מי שרכש קילו רכש אותו הקילו דרך חפיסות של 60 גרם.

רמזי מסלם: הייתה להם כוונה להקטין את הצריכה, זה לא עזר וזה ממשיך באותם היקפים.

רמזי מסלם: בשוק יש כמויות שמוברחות.

רמזי מסלם: עם כל הכבוד לרשות המסים, אם הם רוצים להעלות שיאכפו את החוק.

רמזי מסלם: היום אנחנו לא מצליחים לשחרר מכולה אחת.

רמזי מסלם: המכולה עולה לנו 3.2 מיליון שקלים, בעוד שבתקופה הקודמת שחררנו אותה ב-600,000 שקלים.

רמזי מסלם: בתקופה הזאת לגייס 3.2 מיליון שקל ולהיתקע עם המכולה הזאת ולא להצליח למכור, אנחנו לא צריכים - - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עורך הדין איילון, בבקשה.

מוטי איילון: אני רוצה להתייחס קודם כול לדבריו של ידידי ערן.

מוטי איילון: אמר ערן בתחילת דבריו שהמגמה היא השוואה אבל, לצערי הרב, מה שיוצא בפועל זה לא השוואה אלא אפליה לרעה.

מוטי איילון: צריך להבין, הטומבק, הרכבו בעיקר תמציות של פירות, 25%–30% טבק ולא יותר.

מוטי איילון: אמר רמזי, התחליף שלו הוא סיגריות.

מוטי איילון: אני לא מדבר על רמת הנזק הבריאותי כרגע, אני מדבר על המצב שבו אם אנחנו מדברים על מיסוי של X שקלים לגרם או לקילו של טבק, בעצם אנחנו מופלים לרעה בטומבק משום שההרכב הוא 25%–30% טבק וכל השאר תמציות פירות.

מוטי איילון: לגבי ההעלאה שהייתה - האוצר, מטעמים לא ברורים, החליט להעלות במכה אחת, באופן דרסטי, ב-570%.

משה גפני: ערן, אני מאוד מבקש ממך.

משה גפני: הגעת באיחור, עלו פה טענות שחשוב מאוד שתשמע אותן.

משה גפני: את המשא ומתן עם הדיוטי פרי תעשו במשרד שלכם, לא פה.

ערן יעקב: אנחנו לא עושים משא ומתן.

משה גפני: בסדר, אבל תקשיב להם.

משה גפני: הם העלו פה טענות שצריך לשמוע אותן.

מוטי איילון: העלאת המס מ-50 שקלים ל-280 שקלים במקשה אחת זה מכת מוות.

מוטי איילון: אנחנו יודעים שמ-13 בדצמבר עומדות 12 מכולות.

משה גפני: זאת אומרת, אתה אומר שגם אם מעלים את זה צריך לעשות את זה באופן הדרגתי.

מוטי איילון: הרי עברנו את זה בסולר.

מוטי איילון: עשינו לפני ארבע-חמש שנים בסולר עם עלייה מתונה, והעסק הזה עובד טוב.

מוטי איילון: אנחנו מדברים על מוצר שהוא מאוד זול.

מוטי איילון: במצרים המוצר הזה הוא מאוד זול, הוא מיובא בזול, התוצאה שמתקבלת מאחוז המס הענק הזה היא שאנחנו משלמים 1,700% מס.

מוטי איילון: זה דבר שלא יאומן, אני לא מכיר בעולם כזה שיעור מס.

מוטי איילון: זה שיעור מס אדיר.

מוטי איילון: ההכנסות רק יפחתו.

מוטי איילון: בעברי הייתי במערכת, מכיר אותה, בעברי היותר קודם הייתי חלק מחבל עזה.

משה גפני: מה זה "בעברי"?

שגית אפיק: מה היה התפקיד?

מוטי איילון: הייתי מנהל אגף המכס והמע"מ.

משה גפני: רציתי שתגיד את זה לפרוטוקול.

משה גפני: למה זה חשוב לי?

משה גפני: בגלל שאני מאוד מכבד אותך ואני חושב שאתה איש מקצוע.

משה גפני: זה יפה שכשאתה נמצא בתפקיד בממשלה אתה אומר דבר אחד, כשאתה נמצא בצד השני אתה אומר דבר הפוך.

משה גפני: זה יפה, אני בעד.

משה גפני: רק חמור לא משנה את דעתו.

זבולון אורלב: כשהוא היה מנהל אגף המכס היה מס מופחת.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: אתה יודע, אביא לך את כל הרשימה – אנשים יושבים כאן ואומרים דבר אחד, הם עוברים לצד השני – אומרים דבר הפוך.

משה גפני: זה בסדר גמור, זה מעיד על חשיבה יצירתית.

משה גפני: בבקשה.

מוטי איילון: מעניין שהזיכרון הוא זיכרון טוב.

משה גפני: אני תמיד אומר את זה.

משה גפני: לכן לוקח את העמדה של אנשי האוצר בעירבון מוגבל, בגלל שלפעמים אני חושב על הטווח הארוך יותר, מה יקרה כשהם יישבו בצד השני של השולחן.

משה גפני: אז אני צריך לחשוב יותר טוב.

מוטי איילון: ההלצה היא טובה, אבל לעצם העניין - - -

משה גפני: יש מישהו שאמר שבהלצות יש הרבה אמת, רק זה יוצא יותר נחמד.

מוטי איילון: אוקיי.

רוברט אילטוב: לא, יש כאלה שאומרים שחלק מההלצה הוא הלצה.

מוטי איילון: הצו מצביע כביכול על העלאה בהכנסות.

מוטי איילון: לא תהיה שום העלאה בהכנסות, להיפך.

משה גפני: בגלל שמבריחים.

מוטי איילון: תהיה ירידה בהכנסות.

מוטי איילון: הגבול עם מצרים פתוח – הוא פתוח לעובדים זרים, הוא פתוח גם לסחורות.

מוטי איילון: הגמלים עובדים טוב מאוד ומביאים את הטומבק בכמויות אדירות לישראל היום.

מוטי איילון: אם נשאיר את המצב הזה, מה שיקרה – טומבק יהיה, הכנסות לא יהיו.

מוטי איילון: 3 מיליון שקל מס משלם היבואן כל חודש, מלפני חודשיים הוא לא משלם כלום.

משה גפני: אני מסכם את הדברים שלכם, שלך ושל רמזי, וראיתי שגם מאהר הינהן עם הראש.

משה גפני: אתם אומרים שני דברים.

משה גפני: אל"ף, אם רוצים להעלות את המס צריך להעלות אותו בצורה מדורגת, גם כדי לאפשר לשחרר את המכולות שנמצאות ולא משחררים אותן.

משה גפני: בי"ת, אם זה לא ייעשה באופן מדורג ומסודר זה יגרום להברחות והמדינה, לא רק שלא תרוויח היא גם תפסיד כסף.

משה גפני: אלה הטענות, נכון?

רוברט אילטוב: הם אומרים עוד דבר.

רוברט אילטוב: האם אומרים שהטמבק לא יהיה עליו שום פיקוח, ויכול להיות שהוא יהיה יותר מסוכן.

משה גפני: כן.

משה גפני: מי אדוני?

אביגדור דורות: שמי אביגדור דורות, אני עורך דין שמייצג את חברת "אש-לי", שהיא יבואנית של טבק למקטרת.

אביגדור דורות: אותו צו, אותו מס, חל על שני מוצרים – זה נאמר בדברי ההסבר – גם על טומבק וגם על טבק למקטרת.

אביגדור דורות: אמנם ערן לא אמר כלום על טבק למקטרת - - -

ערן יעקב: אמרתי טומבק וטבק למקטרת.

משה גפני: אז מה אתה אומר על זה?

אביגדור דורות: אותו דבר, כמו שעשו על הטומבק, שהקפיצו את המס פי 500 ולא העלאה מתונה שאפשר לחיות אתה.

אביגדור דורות: החברה שאני מייצג מייבאת את המס באופן רשמי.

משה גפני: מאיפה?

גדי לוי: מאירופה – דנמרק, גרמניה.

גדי לוי: אני מנהל הרכש של החברה.

משה גפני: אתם טוענים אותה טענה כמו חברת דניאל?

אביגדור דורות: מבחינת גובה ההעלאה, הקפיצו את המס הזה פי חמישה.

אביגדור דורות: אי-אפשר למכור - - -

משה גפני: ערן לא מקשיב לך.

אביגדור דורות: אי-אפשר למכור בדרך הרשמית, בחנויות, את הטבק הזה.

אביגדור דורות: הצרכן, שעד היום שילם 30 שקלים לחפיסה צריך לשלם 60 או 65 שקלים לחפיסה.

אביגדור דורות: מדובר באוכלוסייה מבוגרת שצורכת את הטבק למקטרת, לא בצעירים ולא בקטינים.

משה גפני: מקטרת זה אנשים מבוגרים?

אביגדור דורות: כן.

אביגדור דורות: ראית ילד בן 18 מעשן מקטרת?

אביגדור דורות: המוצר הזה הוא מוצר נישה מבחינת השוק.

אביגדור דורות: מבחינת היבואן לא, זו פרנסה שלו ושל אחרים, אבל מבחינת השוק זה מוצר נישה קטן.

אביגדור דורות: אותה אוכלוסייה מבוגרת לא תפסיק לעשן, אבל כל מי שנוסע לחו"ל יביא במזוודה.

משה גפני: מקטרת לא מעשנים אנשים עשירים?

אביגדור דורות: לא, לא.

רוברט אילטוב: סיגרים יוקרתיים מעשנים עשירים.

קריאה: זה מעמד הביניים ומטה.

אביגדור דורות: אנשים נוסעים לחו"ל, יקנו את זה בחו"ל, ישימו במזוודה, יעברו במסלול הירוק.

משה גפני: ולכן מה אתם מבקשים?

אביגדור דורות: אנחנו מבקשים שאם תצא מפה החלטה על איזושהי העלאה, שההעלאה תהיה מתונה, קטנה, שאולי האוצר יפיק ממה איזושהי תוספת מסים אבל לא יהרוג את המוצר.

אביגדור דורות: בהעלאה הזו לא תהיה תוספת מסים ולא יהיה יבוא רשמי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דוד ששה, סמנכ"ל "דובק", בבקשה.

דוד ששה: אני רוצה לגעת בנקודה של הסיגרלות.

דוד ששה: בתוך ההחלטה להעלות את המס - - -

משה גפני: תסביר לחברים מה זה סיגרלה.

דוד ששה: סיגרלה זה סיגר.

דוד ששה: ברגע שיש לו עטיף של עלה טבק זה בהגדרה של סיגר.

דוד ששה: בסיגרים, כשהעלו את זה לאחרונה העלו את זה ב-11%.

דוד ששה: בא האוצר ועשה מזה עסקת חבילה, אולי על רקע חברתי, כי היה סחף נגד עישון נרגילות ומקטרות, ובהינף יד הכניסו גם את הסיגרלות לתוך אותה קטגוריה, שזה כאילו סיגריה והעלו את זה במאות אחוזים.

רוברט אילטוב: אפשר להראות לנו את זה מקרוב?

דוד ששה: כן, אראה לכם.

דוד ששה: מה שקרה זה שאנחנו נפלנו בין הכיסאות.

דוד ששה: האוצר יודע, כל השוק של העסק הזה הוא 2.5 מיליון שקלים.

דוד ששה: האוצר יודע שמזה הוא לא יתעשר.

דוד ששה: ל"דובק" יש לזה נתח שוק של 50% - - -

אביגדור דורות: קיים תקן אירופאי לעניין הזה והסיגרלות האלה עומדות בתקן האירופאי, של האיחוד האירופאי.

אביגדור דורות: יש לנו סימוכין לעניין.

משה גפני: אוקיי, הבנו.

משה גפני: תחזור למקום ותסביר את הדברים.

משה גפני: מה הבעיה?

דוד ששה: מי שמעשן את זה, זה אוכלוסייה קטנה מאוד, אוכלוסייה מבוגרת.

דוד ששה: זה לא הצעירים בכלל.

דוד ששה: יש פה עשר סיגרלות, שזה בהגדרה של סיגר.

דוד ששה: היום מוכרים חפיסה כזאת של עשר סיגרלות במחיר שהוא פי שניים ממחיר של סיגריה, מה שהאוצר רוצה לעשות היום זה להכפיל את זה פי חמישה.

ערן יעקב: בכמה מוכרים את זה היום?

דוד ששה: בין 25 ל-28 שקלים.

ערן יעקב: אז למה פי שניים?

ערן יעקב: יש סיגריות שעולות בין 25 ל-28 שקלים.

דוד ששה: יש עשר סיגרלות בחפיסה.

דוד ששה: אם היו 20 אז זה היה עולה 50 שקלים.

דוד ששה: היום אתם רוצים שימכרו את זה ב-80 שקל.

דוד ששה: זה הוגן?

דוד ששה: על הרקע החברתי?

דוד ששה: לפגוע באוכלוסייה החלשה הזו?

דוד ששה: מה השוק של זה, ערן?

דוד ששה: מה האוצר מקבל מזה?

דוד ששה: חצי מיליון שקל, על זה אתם נלחמים?

דוד ששה: היום אנחנו מייצרים 90 מיליון סיגריות, כשצריכים למכור לפחות את ה-130 בשביל הקיום.

דוד ששה: אז ל"דובק" יש נתח רווח של 500,000 - - -

משה גפני: תודה רבה.

דוד ששה: זה מה שאני מבקש, אדוני, שיחריגו את זה לסיגרלות.

משה גפני: מי אדוני?

דן פרידמן: עורך דין פרידמן, עורך הדין של "דובק".

דן פרידמן: רק שתי מילים, כי אני חושב שזה רוב מהומה על לא מאומה.

דן פרידמן: כשאני קורא את דברי ההסבר לצו הזה - ואנחנו לא מתנגדים לזה - כתוב: "על מנת לנצל את הפער הגדול שבין שיעורי מס הקנייה החלים על סיגריות לבין אלו החלים על סיגרים כאמור, ישנם יבואנים המייבאים מוצרי טבק הדומים לסיגריות" וכו'.

דן פרידמן: אנחנו לא מתנגדים שאותו מוצר שמתחזה לסיגרלה, שאותו באים למנוע כאן, ימוסה כסיגריה.

דן פרידמן: בגלל ההגדרה הזאת שפכו את התינוק עם המים ועשו הגדרה כל כך רחבה, שהיא כוללת גם את המוצר הזה.

דן פרידמן: מה הם עשו?

דן פרידמן: כדי לנסות לכלול את כל המוצרים הם אמרו שאם המוצר שוקל פחות מ-1.3 גרם נקרא לזה סיגריה, ולא משנה איך זה נקרא.

דן פרידמן: כל מה שאנחנו מבקשים זה כמו באיחוד האירופי, בדיוק אותו דבר.

דן פרידמן: על סיגרים המיסוי זול יותר, אין מחלוקת שזה מוצר אחר, עם אוכלוסייה שונה.

וערן יעקב: באיחוד האירופי.

וערן יעקב: ומה קורה בארצות-הברית?

וערן יעקב: תגיד גם את זה.

דן פרידמן: אני מבקש, אם אפשר, שלא יפריעו לי.

דן פרידמן: אני רק אסיים בשלוש מילים.

משה גפני: שני דברים אני רוצה להעיר לך.

משה גפני: למה אתה לא טוען את הטענה שצריך שזה יהיה בספר המכס כמו בכל העולם?

משה גפני: אין דבר כזה, זו המצאה ישראלית ייחודית.

משה גפני: למה אתה לא מעלה את זה?

דן פרידמן: אני נמצא כאן עכשיו.

דן פרידמן: באיחוד האירופי נותנים שתי חלופות.

ערן יעקב: יש מדינה קטנה נורא, ארצות-הברית, ששם נוהגים באופן - - -

דן פרידמן: אדוני, באיחוד האירופי נותנים שתי חלופות: האחת היא נושא המשקל, עם עוד פרמטרים שלא ניכנס אליהם; השניה היא פרמטר מאוד פשוט – אם יש למוצר עטיף שעשוי מעלה טבק טבעי אנחנו קוראים לו סיגרלה.

דן פרידמן: כל מה שאנחנו מבקשים, אדוני, שאותו פרמטר חלופי ייכנס פה בשורה התחתונה – או משקל או עטיף מעלה טבק טבעי.

משה גפני: אם נעשה את זה מדורג לחמש שנים, זה בסדר מבחינתכם?

קריאות: זה הורג את השוק.

דן פרידמן: לא, אדוני.

דן פרידמן: אדוני, אולי הדבר הכי חשוב לא נאמר.

דן פרידמן: "דובק" נלחמת על חייה.

דן פרידמן: נכון שזה מוצר מיובא, אבל "דובק" היא יצרן הסיגריות היחיד בישראל, מעסיקה 300 עובדים ומפרנסת עוד אלפי משפחות במקביל.

דן פרידמן: הדבר הזה מאפשר לה לחיות.

דן פרידמן: אם הדבר הזה לא יהיה - - -

ערן יעקב: ולציבור למות.

יצחק וקנין: אני לא מוכן לשמוע את זה.

שי חרמש: אז תאסור מכירת סיגריות, ערן.

יצחק וקנין: תאסור את הסיגריות בכלל, אני מוכן ללכת אתך לזה.

יצחק וקנין: אל תספר סיפורים.

משה גפני: שניה.

משה גפני: אפשר להפסיק?

משה גפני: מה ההתרגשות פה היום?

דן פרידמן: אדוני, המוצר הזה הוא מוצר חוקי במדינת ישראל.

דן פרידמן: המיסוי על סיגרים הוא נמוך מהמיסוי על סיגריות.

דן פרידמן: זה סיגר לכל דבר ועניין, רק בגודל שונה.

דן פרידמן: כל מה שאנחנו מבקשים – לאפשר ל"דובק", כיצרן ישראלי, להמשיך לחיות, לפרנס עובדים, להעסיק עובדים, לפרנס משפחות.

משה גפני: כמה כסף מהמחזור של "דובק" זה הסיגרלות?

משה גפני: על איזה סדר גודל מדובר?

דוד ששה: זה מכניס לנו חצי מיליון שקל.

משה גפני: מה המחזור שלכם?

שי חרמש: חשוב הרווח.

שי חרמש: מה אכפת לך המחזור?

דוד ששה: המחזור של זה הוא 1.5 שקל בשנה.

משה גפני: מה המחזור של "דובק" בכלל?

שי חרמש: הם חברה פרטית.

משה גפני: סדרי גודל, אל תגיד מדויק.

שי חרמש: הוא לא חייב להגיד.

דוד ששה: ביחס לסיגריות זה 0.025 בשוק.

דוד ששה: יש בשוק 8 מיליארד סיגריות ופה בקושי - - -

משה גפני: אז למה הדרמטיות?

שי חרמש: הדרמה זה הרווח.

דוד ששה: כי מזה אני חי, מקבל לפחות רווחיות של חצי מיליון שקל.

דוד ששה: עד היום האוצר לא הלך לקראתנו בכלום.

דוד ששה: בישיבה הקודמת שישבנו אתה אמרת להם: לכו לקראת התעשייה המקומית.

דוד ששה: זה מקומות עבודה, זה חיים, זה משפחות.

דוד ששה: זה ביקשנו, ואנחנו יושבים וכל הזמן מגלגלים אותנו.

דוד ששה: אז אם יש דבר פעוט שמכניס לאוצר 1 מיליון שקלים, שכל השוק שלו הוא 2.5 - - -

משה גפני: תודה.

משה גפני: כן אדוני, בקצרה.

משה גפני: אני רוצה לסכם.

יעקב שם טוב: אני יושב ראש ועד העובדים.

יעקב שם טוב: אדוני היושב ראש, קודם ציינת שאתה יושב ראש ועד העובדים של המדינה.

משה גפני: אם אמרתי את זה חזרתי בי.

יעקב שם טוב: זה תפקיד קשה.

משה גפני: אני יושב ראש ועד העובדים של משרד האוצר.

יעקב שם טוב: אני יושב ראש ועד העובדים של "דובק" ואני מוצא את עצמי יושב כאן אחת לכמה חודשים בגלל כל מיני גזירות שהאוצר גוזר, בגלל כל מיני צווים שהם מוציאים חדשות לבקרים.

יעקב שם טוב: לפני כמעט שנה ישבנו פה ושלחת את כולנו לדיונים.

יעקב שם טוב: עד היום לא יצא כלום מכל הדיונים האלה.

משה גפני: הייתה פשרה, שהם הסכימו לה.

משה גפני: בסדר, אני מסכים אתך.

יעקב שם טוב: האפליה שהייתה אמורה להסתיים לא הסתיימה, אבל מדי פעם מורידים עלינו גרזן חדש.

יעקב שם טוב: זו איזושהי נישה של הסיגרלות, שיש פה אי-הבנה ואני לא בטוח שזה מתויג נכון.

יעקב שם טוב: הסכום שזה מכניס ל"דובק" מציל את המפעל.

יעקב שם טוב: נכון, המחזור הוא ענק, אבל 80% ממנו האוצר לוקח והמדינה לוקחת.

יעקב שם טוב: היא שותפה די חשובה אצלנו.

יעקב שם טוב: אבל אנחנו נלחמים על הקיום שלנו, כל דבר שיכול להכניס לנו כמה שקלים.

יעקב שם טוב: אנחנו מדברים פה על קיום של מפעל של כמה מאות עובדים.

יעקב שם טוב: אני מבקש להתחשב, כל פעם אני מוצא את עצמי יושב פה ומתחנן על הקיום של המפעל הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שבי גטניו, בבקשה.

אסף שבי גטניו: אני מנכ"ל העמותה לדמוקרטיה מתקדמת.

אסף שבי גטניו: רצינו לשאול אותך שאלה מאוד פשוטה.

משה גפני: אני לא במסיבת עיתונאים.

משה גפני: אתה רוצה להביע עמדה?

משה גפני: תגיד מה שאתה רוצה, זה בסדר.

אסף שבי גטניו: זה קשור גם לדיון פה.

משה גפני: בבקשה.

אסף שבי גטניו: אנחנו מבקשים ממך להסביר לעם ישראל מדוע לא תוציא לוביסטים בשכר מישיבות ועדת הכספים.

אסף שבי גטניו: אתה היית כמעט הראשון בהיסטוריה שעשה את זה לפני שנה וחודש.

משה גפני: אני לא עשיתי את זה, זו הייתה ידיעה לא נכונה.

משה גפני: אני נגד הוצאת הלוביסטים, אני חושב שחברי הכנסת הם מספיק חזקים.

משה גפני: אני נמצא 23 שנה בכנסת, אף אחד לא משך אותי בשרוול.

אסף שבי גטניו: הבאנו את צו התביעה של סמי צחיה נגד קרסני, שמראה לך שהפתח לעניין הזה נמצא פה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: לא, לא להצביע על אף אחד.

משה גפני: כל אחד נמצא פה ברשות.

אסף שבי גטניו: בוודאי שנצביע.

אסף שבי גטניו: כתום, מה יש להצביע?

אסף שבי גטניו: עיוות של הדמוקרטיה במדינת ישראל.

משה גפני: יפה.

משה גפני: שאלת?

אסף שבי גטניו: שאלתי.

אסף שבי גטניו: אני רוצה לקבל תשובה.

משה גפני: אז אני נותן לך תשובה, בניגוד למה שאמרתי קודם, שאני לא עונה.

משה גפני: חברי הכנסת נבחרים על-ידי הציבור והם עומדים לביקורת הציבור, ואין מישהו שיכול לשנות את דעתם.

משה גפני: הם יכולים לשנות את דעתם, זה בסדר גמור, שהציבור ישפוט אותם.

משה גפני: כל אחד יכול להביע את דעתו בחברה דמוקרטית, ובתנאי שיגיד מה הוא מייצג.

משה גפני: אני שואל פה כל אחד מה הוא מייצג.

משה גפני: מותר לאנשים להביע את דעתם, מותר לאנשים לעבוד בשביל חברה מסוימת, מותר לאנשים להגיד את כל מה שעל ליבם.

אסף שבי גטניו: אם - - -

משה גפני: אתה לא מתערב יותר.

משה גפני: אני לא נותן לדבר באמצע.

משה גפני: עמדתי היא חד-משמעית: לוביסטים יכולים להיכנס לוועדות.

משה גפני: מעולם - - -

אסף שבי גטניו: - - -

משה גפני: אתה לא יכול להפריע, עם כל הכבוד.

משה גפני: אתה מבין בדמוקרטיה יותר ממני?

משה גפני: אני מבין יותר ממך.

רוברט אילטוב: אולי הוא אנרכיסט בכלל?

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: אני אומר לך, במשך 23 שנה אני יכול לקרוא ללוביסט ולהגיד לו: תשמע, יש עמדה כזאת, אני רוצה עמדה אחרת.

משה גפני: אני מצביע על-פי מצפוני.

משה גפני: העברנו פה בוועדה חוקים כבדי משקל, כמו חוק ששינסקי שהיו פה הרבה מאוד לוביסטים.

משה גפני: לכן, לוביסטים ימשיכו לבוא, והייתה ישיבה אצל יושב ראש הכנסת לקבוע את הכללים והכול בסדר.

משה גפני: רצית להביע עמדה?

אסף שבי גטניו: לא רציתי חלילה - - -

משה גפני: אתה לא מדבר עכשיו.

משה גפני: עם כל הכבוד, מה זה?

משה גפני: אני אדם ליברלי, אני נותן לכולם לדבר.

אסף שבי גטניו: לא, לא נתת לי.

משה גפני: אני לא נותן לך יותר.

גאלב מג'אדלה: אני מציע לך, קח לוביסט שייצג אותך.

אסף שבי גטניו: לא, אין לי כסף.

אסף שבי גטניו: זה בדיוק העניין – לי אין כסף, להם יש כסף.

יגאל רמבם: להבדיל מחברה שמתיימרת לזה- - -

משה גפני: לא, לא, לא.

יגאל רמבם: למה לא?

משה גפני: בגלל שאתה לא מדבר בלי רשות.

אסף שבי גטניו: והוא לא מגן עלי שאין לי כסף.

משה גפני: אני מבקש שתצא החוצה.

אסף שבי גטניו: והם לא יוצאים החוצה.

אסף שבי גטניו: תרשמו בפרוטוקול: אנחנו יוצאים החוצה ולוביסטים בשכר לא יוצאים.

אסף שבי גטניו: תרשמו בפרוטוקול.

נחמן כהן: אדוני היושב ראש, אנחנו משווקים, סיטונאים ונהגים.

נחמן כהן: אנחנו גם נלחמים על הקיום שלנו ואנחנו בקושי מצליחים להביא משכורת הביתה.

נחמן כהן: ברגע שמורידים לנו כל רגע משהו ומעלים מחירים אנחנו קורסים.

נחמן כהן: היום, מתוך עשרה עובדים שיש לי, אני מפטר שניים.

נחמן כהן: אני לא יכול להסתכל להם בפנים, לכל אחד יש שבעה ושמונה ילדים בבית.

נחמן כהן: זה אוכל של הילדים בבית.

משה גפני: רבותי, קיבלתי מכתב ממנכ"ל משרד הבריאות.

משה גפני: הוא מבקש להביע את עמדת משרד הבריאות, מכיוון שהם מובילים רפורמה בנושא העישון - אני לא אוהב את זה, אבל זה המצב, שהוא לא יכול היה להגיע היום - גם סגן השר מבקש להגיע לנושא של הרפורמה בעישון, אז אני רוצה לאפשר להם להביע את עמדתם בעניין.

משה גפני: יש בקשה של משרד התחבורה, הוא מבקש ללמוד את העניין של רשות שדות התעופה.

משה גפני: ויש בקשה שלי, לבדוק את הטענות שהועלו כאן, ובמקביל גם אעשה את הדיון על האלקטרוניקה הבידורית, אחרי שאקבל את חוות הדעת מהיועצת המשפטית.

משה גפני: מכיוון שאצלי זה התחיל בחלק הפיסקלי, שחסר כסף.

משה גפני: אם יש כסף ללחם ושעשועים אז לא צריך לבדוק בעובדי "דובק".

משה גפני: אני מבקש גם לבדוק את הנושא של הסיגרלות ואת מה שהעלתה כאן חברת דניאל, לגבי נושא הפרישה, שצריכה להיות ארוכה יותר.

זבולון אורלב: גם אני רוצה לבקש בקשה.

זבולון אורלב: אני רוצה לבקש שבמסגרת הכנת שיעורי הבית של משרד הבריאות הם יעדכנו את הוועדה כמה עולה למדינת ישראל התחלואה כתוצאה מהשימוש בטבק.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: משרד הבריאות, אני אבקש שתביאו את כל הנתונים לישיבה הבאה.

גאלב מג'אדלה: מה שאומר אורלב - הנזקים לקופה הציבורית.

זבולון אורלב: כל העלויות שיש למדינת ישראל כתוצאה מהנזקים של השימוש בטבק.

גאלב מג'אדלה: זו עבודה קשה.

זבולון אורלב: הסה, אני מתפלא שאתה לא הבאת את זה.

גאלב מג'אדלה: מה יעצת לו, אני יכול לשמוע?

משה גפני: אמרתי לו שלפי דעתי כדאי שיבחן את הדברים – גם מה שהעלו "דובק", חברת דניאל, מה שהעלו אנשי המקטרות.

משה גפני: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.