ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 542, 2012-01-24 09:30

אלכס מילר: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אלכס מילר: אני כינסתי את הישיבה, כי קיבלתי מקרה - בצורה לא שגרתית, בעת ביקור תלמידים פה בכנסת – על קבוצה לא קטנה של תלמידים שנבחנה בשפת האם, בהתאם לזכאות שמגיעה לה בתור עולים, ואותן בחינות הבגרות לא נבדקו על ידי משרד החינוך.

אלכס מילר: הסיבות לא ברורות.

אלכס מילר: אנחנו תיכף נבין.

אלכס מילר: באופן כללי, הייתי רוצה לשמוע מהו המנגנון של הפעלת הזכאות לכל אותם עולים.

אלכס מילר: מה החוק אומר היום, איך אותם התלמידים שמגיעים ארצה וזכאים להיבחן בשפת אמם יכולים לממש את זכאותם בצורה מלאה, ואיזה מגבלות קיימות.

אלכס מילר: אני מציע, שכל אותם דברים יובהרו בצורה מסודרת, כך שלתלמידים שמגיעים לכאן לא תהיה אי ודאות.

אלכס מילר: אנחנו מדברים על מצב בו קבוצה לא קטנה של תלמידים, שנמצאים כאן בארץ וצריכים ללמוד ולקבל תעודת בגרות, צריכים לדעת את כל מה שמגיע להם בצורה מסודרת ולא להתמודד עם כל המנגנונים הבירוקרטים, שלא צריכים לעניין אותם.

אלכס מילר: אנחנו נפתח עם חוות הנוער הציונית.

אלכס מילר: נמצאת איתנו כאן גם סגנית עיריית ירושלים.

אלכס מילר: מי מדבר מטעם חוות הנוער?

ליליה רייכמן: אני מורה להיסטוריה ואזרחות במשך 23 שנים.

ליליה רייכמן: אני מחנכת כיתות עולים ונעל"ה מראשית הפרויקט, מאז 1990-1991.

ליליה רייכמן: אני מכינה לבחינת הבגרות באזרחות ובהיסטוריה במשך כל השנים הנ"ל.

ליליה רייכמן: במשך כל השנים התלמידים הגיעו ונבחנו בבגרויות עולים בעברית, עד אשר התקבלה הזכות בשנת 2007 שאפשרה לתלמידים להיבחן בשפת אמם.

ליליה רייכמן: אנחנו, כמו בתי ספר רבים אחרים - שמונעים מתלמידים את הזכות הזו ואומרים: אנחנו לא רוצים בעיות, שייבחנו בעברית וזהו - ניסינו לשכנע את התלמידים להיבחן בעברית.

ליליה רייכמן: אני רוצה לומר כמה מילים מתוך הניסיון שלי.

ליליה רייכמן: אני התמקצעתי בנושא הזה של עבודה עם עולים חדשים, גם מבחינת הוראה וגם מבחינת הערכת מבחנים וחיבור מבחנים.

ליליה רייכמן: אני רוצה לדבר קצת על החשיבות של מענה בשפת אם.

ליליה רייכמן: אנחנו עסקינן במקצועות הומאניים.

ליליה רייכמן: במקצועות הומאניים מאוד קשה שתלמיד יבטא את כל הידע שלו, ברמה הנדרשת, בשפה שהיא לא שפת אמו.

ליליה רייכמן: כאשר תלמידים מגיעים לארץ הם לומדים את העברית בין יתר המקצועות האחרים שהם לומדים.

ליליה רייכמן: זה עוד מקצוע חדש בשבילם.

ליליה רייכמן: בשנה הראשונה הם לומדים עברית באולפן, ובשנה השנייה הם משלבים ומממשים את העברית הזו בשאר המקצועות, במיוחד במקצועות הומאניים שהם עתירי מלל: ספרות, תנ"ך והיסטוריה.

ליליה רייכמן: כאשר התלמידים העולים עונים בעברית ולא בשפת אמם, הציון הוא לא נכון.

ליליה רייכמן: למה?

ליליה רייכמן: תלמיד שתפס טוב את העברית יוכל לבטא את עצמו יותר טוב.

ליליה רייכמן: אנחנו מעריכים מבחן בהיסטוריה יותר על הידע שלו בעברית מאשר על הידע שלו בהיסטוריה.

ליליה רייכמן: מה המטרה שלנו, לבדוק את הידע שלו במקצוע או לבדוק את הידע שלו בעברית?

ליליה רייכמן: אין ספק, שתלמיד בשנה השלישית או בשנה הרביעית לא יוכל לכתוב את כל מה שהוא יודע בעברית שהיא לא שפת אמו.

ליליה רייכמן: מה קרה השנה עם כל הנהלים?

ליליה רייכמן: לשמאלי יושב יצחק גפן, שהוא רכז הבגרויות ולעולם לא קרתה לו תקלה.

ליליה רייכמן: אדם יותר יקה ממנו, אין.

ליליה רייכמן: משרד החינוך יעיד שאנחנו לא עברייני תקנות והוראות של משרד החינוך.

ליליה רייכמן: מעולם לא היתה לנו תקלה, משום סוג שהוא.

ליליה רייכמן: השנה נשלח חוזר, שאנחנו אף שנה לא ראינו.

ליליה רייכמן: אף פעם לא היתה לנו בעיה, כי אף פעם לא היו לנו תלמידים שנבחנו בספרות ובתנ"ך בשפת אם.

ליליה רייכמן: בהיסטוריה זה היה מותר תמיד.

ליליה רייכמן: השנה נשלח חוזר בחופשת פסח, בדואר רגיל, והחוזר לא הגיע אלינו.

ליליה רייכמן: זה קורה.

ליליה רייכמן: או שהוא הלך לאיבוד בתוך הדואר, או שהוא הלך לאיבוד בתוך החווה.

ליליה רייכמן: אנחנו כפר נוער גדול, והמכתבים מגיעים למשרדים הראשיים ואחר כך מועלים לבית הספר.

ליליה רייכמן: יכול להיות שהמכתב נפל לאותו אחד שהעלה את המכתבים.

ליליה רייכמן: אני לא יודעת מה קרה.

ליליה רייכמן: העובדה היא שלא קיבלנו את המכתב הזה.

ליליה רייכמן: תיכף אני אומר מה זה המכתב הזה.

אלכס מילר: אותם התלמידים למדו במשך שנה לבחינת הבגרות.

אלכס מילר: כביכול, עד אפריל הם לא היו אמורים לדעת באיזו שפה הם ייבחנו.

ליליה רייכמן: בדיוק.

ליליה רייכמן: זה גם כן אבסורד.

ליליה רייכמן: תלמיד לא יודע עד הרגע האחרון באיזו שפה הוא יכול להיבחן.

יהודית גידלי: איך הם נבחנו בשנים הקודמות?

ליליה רייכמן: בכל המקצועות, מלבד היסטוריה, נבחנו בעברית.

ליליה רייכמן: השנה היה לנו מקרה מיוחד, שבו שלושה תלמידים הגיעו אחרי כולם והעברית באמת לא היתה שגורה בפיהם.

ליליה רייכמן: לא היה לנו מושג שיש נוהל וכל שנה שולחים חוזר, כי אף פעם לא ראינו אותו ואף פעם לא נזקקנו לו.

יהודית גידלי: כל שנה שלחו לכם מכתב, וכל שנה לא קיבלתם?

יהודית גידלי: לא קיבלתם אף שנה.

יצחק גפן: לא קיבלנו אף פעם חוזר.

ליליה רייכמן: זה לא עניין של 20 שנה.

ליליה רייכמן: זה עניין של השנים האחרונות.

יהודית גידלי: ב-4 השנים האחרונות נשלח חוזר, שאליכם לא הגיע.

יצחק גפן: החוזר היחיד שקיבלנו היה בפקס, בחודש ספטמבר, כאשר אני ביקשתי שיוכיחו לי ששלחו לי חוזר.

יצחק גפן: זה לא היה בשום אתר: לא באתר של בחינות הבגרות, לא באתר של המקצוע.

יצחק גפן: בשום מקום לא היתה הרואה לגבי הכתיבה בשפת האם.

אלכס מילר: כלומר, אתם הלכתם לפי מה שהיה לכם בשנה שעברה.

יצחק גפן: בדיוק.

יצחק גפן: זאת היתה ההנחה שלי.

יצחק גפן: אני אישית התנגדתי שהם יכתבו בשפת אמם.

יצחק גפן: המורים הם אשר הוכיחו לי שהם לא יכולים לכתוב בעברית, ולכן אני הלכתי לקראתם.

יצחק גפן: זו היתה ההנחה.

ליליה רייכמן: יש ילדים שבשבילם זה ממש עניין של חיים או מוות – בין לעבור את הבחינה לבין להיכשל בבחינה.

אלכס מילר: העניין כרגע, הוא עד כמה התלמיד יכול לממש את הזכאות לפי החוק.

אלכס מילר: אנחנו תיכף נדבר על זה עם משרד החינוך.

אלכס מילר: זה לא עניין של מי רוצה באיזו שפה הילד ייבחן.

אלכס מילר: זה לא שאתם יכולים לבחור באיזו שפה הוא ייבחן.

אלכס מילר: זו בחירה שלו.

אלכס מילר: אם הוא זכאי לבחור, הוא עושה את זה.

אלכס מילר: אם הוא לא זכאי, אף אחד לא יכול לעשות כלום.

אלכס מילר: אם הוא זכאי והמערכת נותנת לו אפשרות לעשות את זה, אי אפשר למנוע ממנו.

אלכס מילר: זאת לא השאלה כרגע.

אלכס מילר: בסופו של דבר, אתם פעלתם לפי מה שחשבתם לנכון.

אלכס מילר: התלמידים קיבלו מבחנים מתורגמים.

אלכס מילר: איפה המבחנים?

ליליה רייכמן: המבחנים היום בבית הספר.

ליליה רייכמן: בסופו של דבר, אחרי הבדיקה של המרב"ד, כל מחברות הבחינה מגיעות לבית הספר.

יהודית גידלי: באיזו שפה הם נבחנו?

ליליה רייכמן: ברוסית.

אלכס מילר: מי לא רוצה לקבל אותן?

ליליה רייכמן: הנוהל כזה: ברגע שהם נבחנים – באמצע יולי – המבחנים נשלחים באותו יום למרב"ד שנמצא בקריית אונו.

ליליה רייכמן: כאשר מתחילה הערכה של המבחנים, המבחנים מחולקים בין המעריכים השונים.

אלכס מילר: שלחתם את המבחנים?

ליליה רייכמן: בוודאי.

ליליה רייכמן: עם סיום הערכה של בחינות הבגרות במרב"ד על ידי המעריכים השונים, המחברות נארזות ונשלחות חזרה לבתי הספר.

אלכס מילר: ומה עושים איתן אחר כך?

ליליה רייכמן: כלום.

ליליה רייכמן: זה נשמר בארכיון, במידה ותלמיד ירצה לערער על הציון.

אלכס מילר: זאת אומרת, בדקו אותן.

ליליה רייכמן: לא בדקו אותן.

ליליה רייכמן: הן שלחו בחזרה את הבחינות לא בדוקות.

אלכס מילר: הם לא רצו אפילו לבדוק.

ליליה רייכמן: כן.

מאשה נוביקוב: מה אומר החוזר שאתם לא קיבלתם?

מאשה נוביקוב: מה המהות שלו?

מאשה נוביקוב: למה זה היה קריטי לקבל את החוזר?

יצחק גפן: שם כתוב באיזו שפה הם יכולים לענות.

ליליה רייכמן: ובאיזה מקצועות.

מאשה נוביקוב: והחוזר שאתם הייתם אמורים לקבל בחודש אפריל או מאי מה אמר, שלא ניתן השנה להיבחן בשפת האם?

ליליה רייכמן: היתה רשימה של מקצועות בהם אפשר להיבחן בשפת האם, והיסטוריה לא הופיע שם.

ליליה רייכמן: חשוב לי להדגיש, שאנחנו קיבלנו דחייה של המבחנים בשל עיקרון השוויון.

ליליה רייכמן: כלומר, לא יכול להיות שהתקנה אומרת ככה ואתם פעלתם ככה.

ליליה רייכמן: אם אנחנו מסתכלים על החוזר הזה, אנחנו רואים שחוסר השוויון כאן זועק.

ליליה רייכמן: סקטור מסוים, הסקטור הדתי, מקבל יכולת לענות בשפת אם בספרות, ברוסית ובאנגלית.

ליליה רייכמן: אם יש לכם מעריכים בספרות שיכולים לבדוק מחברות של בתי ספר דתי, למה לא לקבל את הבודדים של הסקטור החילוני לבדיקה?

אלכס מילר: בינתיים המחברות אצלכם, והם לא רצו לבדוק אותן.

אלכס מילר: הבנו איפה הדברים עומדים.

אלכס מילר: משרד החינוך, תאמרו לנו האם מצאתם פתרון.

אלכס מילר: אלכס, יועץ השר, מודע לסיפור הזה כבר במשך שבוע.

אלכס מילר: אנחנו שוחחנו, ואנו מצפים לפתרון לאותם התלמידים.

אלכס מילר: באופן כללי, אנחנו רוצים להבין מה קורה.

אלכס מילר: מה החוק אומר היום מבחינת הזכאות, ואיך מממשים אותה.

מאיה שריר: אני אענה באופן כללי, ואחר כך אתן לד"ר משה דקלו, מנהל אגף הבחינות, לענות בפירוט.

מאיה שריר: ברור לנו שיש חשיבות רבה מאוד לאפשר לתלמידים עולים להיבחן בשפת אם.

מאיה שריר: בגלל זה עשינו את כל המהלך ואת השינוי ב-2007.

מאיה שריר: זה היה מהלך לא פשוט, ובפתח חוזר המנכ"ל היה כתוב: "במטרה לסייע בקליטתם הנאותה של העולים בארץ.

מאיה שריר: מתוך רצון להיענות לצורכי התלמידים העולים ולהתחשב בקשייהם הלימודיים, החליט משרד החינוך לקבוע להם כללי היבחנות ייחודיים.

מאיה שריר: " כל המערך הוא לא פשוט.

מאיה שריר: משרד החינוך לא בא ואומר: "תלמידים עולים ייבחנו כמו כל התלמידים, ואנחנו לא מתייחסים אליהם".

מאיה שריר: ברור שהיתה כאן השקעה של משאבים, חשיבה ואפשרות להיבחן בשפות אם, ועוד הרבה מאוד הטבות שגם עולות כסף למשרד.

מאיה שריר: לילייה, אני לא מסכימה איתך שזה רק במקצועות עתירי מלל.

מאיה שריר: זה גם במתמטיקה.

מאיה שריר: אנחנו יודעים שבמקום שהשפה מאוד מצומצמת כל מילה ומילה חשובה.

אלכס מילר: הרי גם אני נבחנתי כאן.

אלכס מילר: גם אני הייתי זכאי.

אלכס מילר: כאשר אני נכנסתי לכיתה, נאמר לי: אלכס, כל הכיתה שלך – היתה לי כיתת עולים במקיף ג' בבאר שבע – הולכת להיבחן ככה וככה.

אלכס מילר: אני למדתי חומר בשפה שבה אני הולך להיבחן.

אלכס מילר: גם כאשר בודקים ברוסית, העניין של מושגים הוא חשוב.

אלכס מילר: אם לא משתמשים במושגים, אז מה עשיתם?

אלכס מילר: אני אכתוב ברמה של כיתה א'.

מאיה שריר: אתה צודק מאוד.

אלכס מילר: זה צריך להיות דבר מאוד מסודר, מההתחלה ועד הסוף ולא בכל שנה להחליף מקצוע ולהחליט מה כן ומה לא.

מאיה שריר: נכון מאוד.

מאיה שריר: השונה מהתקופה בה אתה עלית לתקופה של היום, הוא שהיום ברוב מוסדות החינוך יש תלמיד אחד.

מאיה שריר: התנאים לא מאפשרים תמיד היבחנות בבחינות בגרות של תלמידים עולים, כי לפעמים יש תלמיד אחד בבית ספר.

אלכס מילר: אבל הבחינות הן באותו יום בכל הארץ.

מאיה שריר: אבל חומר הלימוד הוא לגמרי שונה.

ליליה רייכמן: זה לא נכון.

ליליה רייכמן: בהיסטוריה החומר לא שונה בכלל.

מאיה שריר: בתנ"ך הוא שונה.

אלכס מילר: אני מנסה להבין.

אלכס מילר: אנחנו מקיימים בחינות בגרות באופן כלל ארצי.

אלכס מילר: נניח שיש שלושה תלמידים, שלפי החוק זכאים להיבחן בשפת האם: אמהרית, צרפתית, אנגלית, רוסית וכו'.

אלכס מילר: אתם אומרים דבר כזה: ברגע שהתלמיד פונה, שולח בקשה למשרד החינוך, משרד החינוך שולח לו טופס מתורגם לשפה שלו.

אלכס מילר: הרי בכל הארץ יש 20-30 תלמידים כאלה.

אלכס מילר: אותם אנשים שבודקים את הבחינה, יקבלו בחינות מכל הארץ.

אלכס מילר: הרי כולם שולחים את הבחינות לאותו מקום.

אלכס מילר: זה לא קשור למספר התלמידים בבית הספר.

אלכס מילר: זה ארצי.

אלכס מילר: מה הבעיה לאסוף אותם ולבחון אותם?

מאיה שריר: נכון.

מאיה שריר: יש לנו שני פתרונות לזה.

מאיה שריר: קודם כל, התלמידים האלה לא חייבים להיבחן בשפת האם.

אלכס מילר: הם זכאים.

מאיה שריר: יש להם כמה אופציות.

מאיה שריר: הם יכולים לקבל תוספת של 15 נקודות ולהיבחן שלא בשפת אם.

מאיה שריר: לא כולם בוחרים בכך.

אלכס מילר: אי אפשר למנוע מתלמיד לממש את זכותו בגלל מספר התלמידים שיש בכיתה.

מאיה שריר: נכון.

מאיה שריר: יש לנו קורסים בלמידה מרחוק, כדי שיוכלו ללמוד את המקצוע גם אם מדובר בילד אחד או שניים בבית הספר.

מאיה שריר: לגבי חוזר המנכ"ל שדובר עליו - זה חוזר מנכ"ל מתשס"ט 3א, שכל התנאים רשומים בו.

מאיה שריר: זה לא משהו חדש.

אלכס מילר: אבל איך יכול להיות ששנה לפני כן נבחנו?

מאיה שריר: כתוב פה: "תרגום השאלונים במקצועות המוזכרים בחמש שפות.

מאיה שריר: הערכת הבחינות בשפות אלו מותנית בשני תנאים".

מאיה שריר: זה כתוב בחוזר מנכ"ל משנת תשס"ט.

מאיה שריר: זה לא עניין של מכתב שהגיע או לא.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: מה לא נעשה?

משה דקלו: אני אסביר.

משה דקלו: אנחנו פתחנו את זה גם לאפשרות שהילדים יכתבו בשפת האם שלהם.

משה דקלו: אנחנו לא עוברים לעולם של הכנת הבחינה, שילוחה אל המערכת וביצועה ביום הבחינה.

משה דקלו: אנחנו עוברים לעולם שבו אנחנו צריכים לבדוק את המחברות.

משה דקלו: אנחנו יצרנו מהלך בחוזר מה-27 לפברואר, שפונה לכל מנהלי בתי הספר בישראל, ואומר למנהלים: "מנהלים יקרים, אנא תכתבו לנו האם התלמידים אמורים להשיב באחת מחמש השפות האלה".

אלכס מילר: האם אתם פניתם למשרד החינוך עם רשימה של תלמידים שהולכים להיבחן?

ליליה רייכמן: לפני הבחינה מלאנו את זה באתר.

ליליה רייכמן: זה ממש נפתח לפני הבחינה.

משה דקלו: החוזר נמצא.

משה דקלו: אנחנו גם שולחים, וגם מעלים לאתר.

משה דקלו: יש לנו מטה בחינות, ואנחנו 40 איש שעובדים 24 שעות לטובת העניינים האלה.

משה דקלו: כתבנו: "מי שרוצה להשיב בשפת האם, שיודיע לנו".

אלכס מילר: הודיעו.

משה דקלו: אנחנו בודקים, אם יש לנו מעריך בחינות שמסוגל לקרוא את התוכן, שעומד בסטנדרטים האלה, שהוא מורה שהגיש לבגרות ומסוגל להעריך.

משה דקלו: אם אנחנו לא יכולים – כי אלה שני התנאים – אנחנו לא יכולים לבצע שום מערכה הוגנת לילדים האלה.

משה דקלו: אז אנחנו משיבים בחוזר אחר, מה הפוטנציאל שלנו לבצע את ההערכה.

משה דקלו: אנחנו מודיעים לבתי הספר, לדוגמא: "באדריכלות אנחנו לא מסוגלים להעריך בחינה בשפה הרוסית".

משה דקלו: אם אנחנו לא מסוגלים להעריך, אנחנו מודיעים במה אנחנו כן מסוגלים להעריך.

אלכס מילר: מתי שלחתם את זה?

משה דקלו: באפריל.

אלכס מילר: האם אתה מבין שזה לא הגיוני?

אלכס מילר: איפה ההיגיון.

אלכס מילר: אותו תלמיד מתחיל ללמוד בספטמבר, ורק באפריל אתם מודיעים שהוא לא יכול להיבחן בשפה שהוא למד כמעט שנה.

משה דקלו: אנחנו אוספים את המידע מבתי הספר.

משה דקלו: בפברואר אנחנו שולחים אליהם את המכתב, ולוקח לנו חודש ללמוד האם יש לנו את הפוטנציאל לבדוק.

משה דקלו: אם אנחנו מגלים שאין לנו את הפוטנציאל, עומדות לרשות התלמידים שתי האופציות.

יהודית גידלי: מהן שתי האופציות?

משה דקלו: או להיבחן בשאלון בחינה של עולה חדש, או להיבחן עם תוספת של 10 נקודות.

יהודית גידלי: שתיהן בעברית?

משה דקלו: כן.

משה דקלו: שתיהן בעברית.

משה דקלו: אם לנו אין האופציה הזו של הערכת הבחינה בשפה הרוסית, האמהרית או שפה אחרת, יש לנו סוג של בעיה.

משה דקלו: אנחנו לא מסוגלים לתת את השירות הזה.

משה דקלו: אנחנו פונים לבית הספר ומודיעים לו: בית ספר יקר, תבחר אתה את הדרך הנוחה בסיטואציה הזו שנקלענו אליה.

משה דקלו: כאן, בית הספר לא הודיע לנו שיש בעיה.

יהודית גידלי: הפוך.

יהודית גידלי: אתם לא הודעתם לו שיש בעיה.

ליליה רייכמן: אני רוצה לשאול שאלה.

אלכס מילר: אנחנו כרגע לא בבית משפט.

אלכס מילר: אני לא מנסה לגלות מי אשם.

אלכס מילר: לא מעניין אותי מי אשם.

ליליה רייכמן: אנחנו אשמים.

ליליה רייכמן: אנחנו הודענו.

משה דקלו: אתם הודעתם שאתם אשמים.

אלכס מילר: אני מבין, שיש פה סרבול מאוד גדול של כל המערכות.

אלכס מילר: בסופו של דבר אני רוצה להבין את ההיגיון.

אלכס מילר: אני מצפה מכם, שאת העניין של ה-19 התלמידים המסכנים האלה תפתרו.

אלכס מילר: זו לא בעיה לבדוק את זה.

אלכס מילר: השאלה היא, האם נבחנו עוד אנשים שנמצאו במצב בו המחברות שלהם הוחזרו?

משה דקלו: אדוני היו"ר, היינו פה לפני חודש עם המקרה של כפר קאסם.

אלכס מילר: שם היתה העתקה.

אלכס מילר: פה לא היתה העתקה.

משה דקלו: אבל שם גם כן היו מנהלים שלא שמרו על הכללים.

משה דקלו: עם כל הכבוד.

משה דקלו: יש פה אי שמירה על הכללים.

משה דקלו: הנושא של בחינות הבגרות הוא נושא כל כך רגיש.

משה דקלו: מדובר ברמת סיכון כל כך גבוהה, וברגע שכלל אחד לא נשמר המכונה הזו שאנחנו קוראים לה מרב"ד – מרכז הבדיקה – לא עובדת.

משה דקלו: אם המחברת לא מסומנת, הלוגיסטיקה לא יודעת לנתב אותה – ואדוני מבין באלקטרוניקה כמוני.

משה דקלו: בלוגיסטיקה הדבר הזה מתפספס.

משה דקלו: זה מגיע למעריך, המעריך לא יודע לקרוא רוסית ומחזיר את המחברת.

אלכס מילר: אבל לא זאת היתה הבעיה.

משה דקלו: אז המחברות יוצאות לבית הספר, והאוטומט הגדול משחרר הודעה.

משה דקלו: העיקרון שלנו, הוא שילד לא צריך להיפגע בגלל פאשלות שלנו או פאשלות של בית ספר.

משה דקלו: זה לא יהיה לעולם.

משה דקלו: כמו שאני לקחתי את הדובר של משרד החינוך שיעזור לי לתרגם לערבית בחינה באדריכלות בבאקה אל גרביה, ככה זה יקרה גם פה.

משה דקלו: כלומר, אני אצטרך לשכור עכשיו בן אדם מיוחד שיתרגם את המחברות, כי לנו אין מעריך פוטנציאלי לדבר הזה.

אלכס מילר: מי עשה את זה לפני שנה-שנתיים?

אלכס מילר: הרי מישהו בדק את זה.

ליליה רייכמן: בהיסטוריה, אני.

משה דקלו: אז יש פה ניגוד עניינים.

משה דקלו: בבית הספר שלה היא לא יכולה לבדוק.

אלכס מילר: אסור בבית ספר שלך.

אלכס מילר: מי בדק את זה בשנה שעברה?

ליליה רייכמן: אני לא בדקתי.

ליליה רייכמן: אני תרגמתי.

ליליה רייכמן: אני ישבתי לעשות זאת עם רוח שליחות גדולה, בהתנדבות.

ליליה רייכמן: מרים עופר ולאה בלום יודעות את זה.

ליליה רייכמן: עשיתי את זה בכיף ובהתנדבות.

ליליה רייכמן: קיבלתי גם מחברות בצרפתית.

אלכס מילר: האם בכל הארץ לא נבחנו בהיסטוריה ברוסית?

ליליה רייכמן: כל המחברות ברוסית הגיעו אליי, ואני תרגמתי אותן.

אלכס מילר: השנה כלום.

ליליה רייכמן: השנה הודיעו לנו שאי אפשר.

ליליה רייכמן: אני לא יודעת למה.

משה דקלו: משום שהבעיה היא בעיה ממש פרטנית, שמצטרפת אליה תקלה.

משה דקלו: אני אתן לך דוגמא.

משה דקלו: פתאום קיבלתי מחברת בבולגרית.

משה דקלו: ההורים שלי מבולגריה ואני מדבר בולגרית, אבל לקרוא יוק.

משה דקלו: מה עשיתי?

משה דקלו: לקחתי אחד ממנהלי בתי הספר, שהוא בכלל מורה למתמטיקה, שאני יודע שהוא נולד בבולגריה.

משה דקלו: הבאתי אותו בהתנדבות, והוא עשה לי את העבודה.

אלכס מילר: במקרה הזה אני מבין שאתם הולכים לקראת פתרון.

אלכס מילר: אתם תיקחו חזרה את המחברות.

אלכס מילר: הילדים לא צריכים לחשוש שיש להם בעיה פה.

אלכס מילר: כמובן, שכל אחד לפי מה שהוא כתב.

משה דקלו: הילד הוא קודש הקודשים.

משה דקלו: האם אנחנו לא מבינים את זה?

אלכס מילר: אבל בכל זאת עברה חצי שנה.

משה דקלו: אנחנו מבינים את זה, אבל יש פה באג של בית ספר.

אלכס מילר: האם יש עוד מחברות, שמרב"ד החזיר אותן בגלל תקלות עם השפה?

משה דקלו: כן.

משה דקלו: יש לנו כמה מקרים כאלה, לא בשפה הרוסית.

משה דקלו: כמו שסיפרתי לך, נחשפתי בקיץ האחרון לבחינה בשפה הערבית במקצוע אאוט אוף דה בלו.

משה דקלו: אנחנו עכשיו אוספים את כל אותם מקרים.

אלכס מילר: האם מישהו ממרב"ד נמצא כאן?

משה דקלו: אני המנהל של המרב"ד.

משה דקלו: אני בניתי אותו.

אלכס מילר: אז השאלה מופנית אליך: כמה תלמידים נבחנו השנה בשפת האם?

משה דקלו: אני אתן לך תשובה מאתמול בלילה, שהיא הכי חמה אצלי בראש.

משה דקלו: אתמול בלילה נבחנו במתמטיקה 198,000 ילדים.

משה דקלו: 67,000 נבחנו בשפה הערבית, 17,000 נבחנו ברוסית.

אלכס מילר: וכל השאר?

משה דקלו: בכל השפות.

אלכס מילר: זה במתמטיקה.

אלכס מילר: אנחנו עושים פה סטופ כרגע.

אלכס מילר: המנגנון נראה לי בעייתי מאוד.

אלכס מילר: אני מסתכל מהצד של הילד, אני מסתכל מהצד של אדם שלומד.

אלכס מילר: יכול להיות שאתם קצת שכחתם איך זה להיות במקום כזה.

אלכס מילר: אני יכול להגיד לכם, שבמתמטיקה זה פחות עקרוני.

אלכס מילר: למה?

אלכס מילר: כי במתמטיקה הבעיה היחידה שאתה יכול להתמודד איתה היא בהבנה של הבעיה ולא בתשובה.

אלכס מילר: התשובה היא מתמטית.

אלכס מילר: במתמטיקה כמעט ואין תשובות שהן מילוליות.

משה דקלו: זו רמת חשיבה יותר גדולה.

אלכס מילר: הבעיה שלי היא במקצועות עיוניים, ששם אותם תלמידים מגיעים בלי יותר מדיי בסיס ממדינות המוצא על מנת להתמודד עם המושגים בעברית או ברוסית.

אלכס מילר: במתמטיקה המושגים הם אותם מושגים.

אלכס מילר: אינטגרל ודיפרנציאל בכל השפות הוא אינטגרל ודיפרנציאל.

אלכס מילר: כאשר נכתבת בעיה מילולית: הרכבת נוסעת ככה וככה, יהיה יותר קל לאותו תלמיד להבין אותה ברוסית או באמהרית.

אלכס מילר: כאשר מתחילים להתעסק בתנ"ך, היסטוריה ואזרחות, עם מושגים שלא היו כל כך מוכרים לתלמיד שהגיע ממדינות אחרות, אותו תלמיד צריך להתכונן לזה.

אלכס מילר: אני חושב, שכל המנגנון הזה צריך להיות לפני שמתחילים את השנה ולא לקראת סוף השנה.

אלכס מילר: אם אני לומד בעברית ונותנים לי בסוף לכתוב ברוסית, אני אוטומטית מפעיל את שיקול הדעת ואומר:

אלכס מילר: אולי כדאי לי לכתוב בעברית, כי יכול להיות שאני אפספס משהו.

אלכס מילר: יכול להיות שהסיכוי שלי להצליח בבחינה בעברית, אחרי שנה לימודים, הרבה יותר גדול מאשר בחינה ברוסית.

אלכס מילר: אם אני מראש, מספטמבר, יודע שאני אבחן ברוסית אני יכול להשתמש בספרות בשפה רוסית, אני יכול לחזק את המושגים.

משה דקלו: אבל בית הספר בחן.

משה דקלו: ילדים אחרים במקצועות אחרים כן קיבלו את השירות הזה.

אלכס מילר: יכול להיות שבגלל תקלה אחת זיהינו פה בעיה אחרת.

אלכס מילר: אם אתה מקבל החלטה שאתה מראשון לספטמבר מנחה את המערכת באיזה מקצועות אפשר להיבחן בשפת האם, אתה כבר מראשון לספטמבר יודע מי יכול לבחון.

אלכס מילר: הרי מורים יש לך במערכת.

משה דקלו: לא בטוח.

אלכס מילר: איך?

אלכס מילר: אין דבר כזה.

משה דקלו: שעומדים בקריטריונים?

אלכס מילר: אתה בראשון לספטמבר מתחיל את השנה, והמורים נכנסים לכיתות.

אלכס מילר: אתה יודע מי הם המורים שנכנסים לכיתות.

אלכס מילר: אתה יודע מי מהם יכול לעבוד ומי לא יכול לעבוד.

אלכס מילר: המורה שמתחיל בראשון לספטמבר הוא אותו מורה שיסיים את השנה, אלא אם הוא יתפטר או ייצא לחופשת לידה.

אלכס מילר: אותו בן אדם שהתחיל את השנה גם יסיים את השנה.

אלכס מילר: אמא שלי כבר 15 שנה מלמדת רוסית במקיף ג', והיא גם זו שבודקת את הבגרויות.

משה דקלו: אם זה מקצוע פנימי, זה בסדר.

אלכס מילר: זה לא מקצוע פנימי.

אלכס מילר: זה 5 יחידות.

אלכס מילר: אלה אותם מורים.

אלכס מילר: המורים לא ישתנו.

משה דקלו: היא לא בודקת את הבחינות של מקיף ג'.

אלכס מילר: נכון.

אלכס מילר: אין בעיה.

אלכס מילר: בראשון בספטמבר אתה יכול לדעת מה קורה אצלך בתוך המערכת: מי הם המורים, מי יכול לבדוק ומי לא יכול לבדוק.

אלכס מילר: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

אלכס מילר: נניח שמורה נכנסת לכיתה וצריכה להכין תלמיד לבגרות, כאשר היא יודעת שהוא ייבחן כנראה בשפת האם, האם היא יכולה לבחון אותו בשפת האם גם במבחנים פנימיים במשך השנה ?

משה דקלו: זו שאלה של בית הספר.

משה דקלו: אני לא מתערב לבית הספר.

משה דקלו: לכן, הוא צריך להודיע לנו.

אלכס מילר: אבל אתה צריך להגיד לו מתי להודיע.

יצחק גפן: אנחנו מודיעים את זה לקראת סוף פברואר, כאשר פותחים את האתר.

יצחק גפן: שם ישנה רשימה, ואנחנו מודיעים.

משה דקלו: ואם אני לא יכול לתת מענה בטורקית?

יצחק גפן: זאת הבעיה כאן.

משה דקלו: חברים, המערכת מוגבלת באנשים.

משה דקלו: אפשר לנסות לעשות זאת מספטמבר.

אלכס מילר: אתה יודע באיזו שיטה אנחנו עובדים?

אלכס מילר: אנחנו מצמצמים את הבעיה.

אלכס מילר: נניח שיש 5-6 שפות, בהן יש זכאות להיבחן.

אלכס מילר: איך אתה מצמצם את הבעיה?

אלכס מילר: אתה יודע שברוסית, באמהרית או בצרפתית יש לך אופציות יותר גדולות כי יש לך קצת יותר מורים.

אלכס מילר: אתה אומר: פה אני אוציא הודעה מראש, כי יש לי קצת יותר מורים.

אלכס מילר: גם התלמידים צריכים לדעת למה הם זכאים.

אלכס מילר: אם תלמיד יכול להתכונן מראש בשפה שיותר נוח לו להיבחן, הוא יעשה את זה.

אלכס מילר: הרי בסופו של דבר זה בלבול.

אלכס מילר: הוא לא יכול לחכות שנה שלמה, עד אפריל כמעט, ולקוות שדווקא המקצוע שבו יש לו את הבעיה ייצא בהגרלה.

אלכס מילר: זה לא הגיוני.

אלכס מילר: הוא צריך לדעת מראש למה הוא נכנס, ועם זה לחיות כל השנה, לטוב או לרע.

אלכס מילר: יכול להיות שהוא צריך תגבור בעברית, כי הוא יודע מראש שהוא לא יכול להתמודד עם זה.

משה דקלו: חייבים תגבור בעברית.

אלכס מילר: אבל אם הוא יודע שהוא הולך להיבחן ברוסית, אז הוא לא מתאמץ שם.

אלכס מילר: הוא משקיע במקום אחר.

ליליה רייכמן: הוא משקיע במקצוע ולא בעברית של המקצוע.

מאשה נוביקוב: המחויבות האישית שלי כלפי הציבור, היא להילחם על זכויות של כל עולה ועולה, לא רק בירושלים אלא בכל רחבי הארץ.

מאשה נוביקוב: אני רוצה לדבר לא רק כסגנית עיר אלא גם בתור מורה.

מאשה נוביקוב: לפני שנכנסתי לתפקיד, במהלך 15 שנים, לימדתי במכללת אורט בגבעת רם כמה מקצועות.

מאשה נוביקוב: מדי שנה הגשתי לבגרויות, ולכן המערכת מוכרת וידועה לי.

מאשה נוביקוב: אני לא רוצה לחפש את האשם.

מאשה נוביקוב: התלמידים המסכנים לא צריכם ליפול בברוך שנובע מכל מיני סיבות.

מאשה נוביקוב: אני רואה כאן שתי בעיות עיקריות הקשורות לאותו חוזר.

מאשה נוביקוב: קודם כל, הדרך של שליחת אותו חוזר.

מאשה נוביקוב: צריך להיות מעקב הרבה יותר טוב.

מאשה נוביקוב: זה ברור שתקלות יכולות להיות בדרך.

מאשה נוביקוב: יכולה להיות תקלה בדואר, אבל צריך להיות מעקב טלפוני-אלקטרוני, האם מוסד חינוכי זה או אחר אכן קיבל את החוזר.

מאשה נוביקוב: אנחנו היום חיים בעידן האינטרנטי-אלקטרוני.

אלכס מילר: האם המפקחים לא אחראים על זה?

מאשה נוביקוב: צריך לדרוש אישור של קבלת החוזר.

מאשה נוביקוב: ברור שמי שלא יודע, זה לא מונע ממנו לקיים את זה.

מאשה נוביקוב: העובדה היא שפה זה קרה.

מאשה נוביקוב: דבר שני, כפי שאני מכירה את המערכת מבפנים, חודש אפריל הוא מועד מאוחר מדי.

מאשה נוביקוב: כל אחד מאיתנו יודע, שחודש אפריל זה סוף של שנת הלימודים.

מאשה נוביקוב: בדרך כלל מבחני מתכונת מתקיימים כבר בחודש מאי-תחילת יוני.

מאשה נוביקוב: לפעמים אפילו סוף אפריל.

ליליה רייכמן: מרץ אפילו.

מאשה נוביקוב: לכן, אם נופלת בשורה כזאת על ראש בית הספר - ונניח שהם כן היו מקבלים את החוזר בזמן - שנה שלמה תלמידים היו מתכוננים לאותו מבחן בשפה רוסית, ופתאום זה נופל להם על הראש והם תוך שבועיים-שלושה צריכים להיות מוכנים להיבחן בעברית.

מאשה נוביקוב: כאן אני רואה שתי בעיות עיקריות: גם בדרך של מסירת החוזר וגם במועד המסירה.

מאשה נוביקוב: את זה צריכים לשקול מחדש.

משה דקלו: גברתי, סגנית ראש העיר, גם אני מורה לאלקטרוניקה.

משה דקלו: אני מלמד אלקטרוניקה לבחינות בגרות.

מאשה נוביקוב: אני הייתי מורה למדעי המחשב.

מאשה נוביקוב: אני כמעט קולגה.

משה דקלו: אנחנו לא מכירים את מקצועות עתירי המלל, שמדברת עליהם הגברת מבית הספר.

משה דקלו: אנחנו מצמצמים במילים.

מאשה נוביקוב: אני דווקא כן מכירה.

מאשה נוביקוב: מכללת אורט גבעת רם הוא אחד מבתי הספר שקלטו בזמנו המון עולים.

משה דקלו: אני מכיר.

משה דקלו: אפילו פעם הייתי מפקח של בית הספר, אצל שרגא שורק, אם את זוכרת.

מאשה נוביקוב: בטח.

מאשה נוביקוב: הוא קיבל אותי לעבודה.

משה דקלו: משום שהמהלך הזה של מענה בשפת האם נכנס רק בשנתיים האחרונות, אנחנו עדיין לא מחשבנו אותו.

משה דקלו: בקשר למשוב – מנהלי בתי הספר עומדים איתנו כל הזמן בקשר בתקשורת אלקטרונית דרך הענן הגדול של המערכת.

משה דקלו: כל הזמן יש משוב.

משה דקלו: אנחנו יודעים לומר לך על כל לקוי למידה.

משה דקלו: אנחנו יודעים להגיד איפה חסרים שאלונים.

משה דקלו: אנחנו אפילו מכינים את עצמנו למקרה חירום: ילד שבר יד, ילד שבר רגל או שקרה משהו בדרך.

משה דקלו: אתמול 5 בחינות נעשו בבית, כי קרו לילדים אסונות והילדים רצו להיבחן.

משה דקלו: אנחנו עם יד על הדופק, אבל אם בית הספר בקצה השני לא משתף איתנו פעולה ולא אומר לנו, אנחנו לא יודעים מזה.

משה דקלו: הפרטנר האמיתי של בחינות הבגרות הוא בית הספר.

משה דקלו: אם בית הספר התעלם ושלח לנו מחברות אאוט אוף דה בלו, המערכת שלנו שהיא כל כך ענקית – בקיץ יש לנו 1,500,000 מחברות – לא יודעת לטפל בזה.

משה דקלו: אנחנו גם לא נערכים לזה.

משה דקלו: אילו בית הספר היה מודיע לנו: "אנחנו לא יכולים להשיב ברוסית", אילו היו מרימים טלפון אחד והיו ערניים, זה לא היה קורה בכלל.

אלכס מילר: מצד שני, אני יכול להגיד לכם שכאשר אתם יודעים שיש לכם בית ספר שבו נבחנים שנה אחר שנה בשפת האם במקצוע אחד, יכולה להידלק לכם נורה אדומה.

אלכס מילר: יש שם ריכוז גבוה של עולים.

משה דקלו: הם החליטו השנה להיכנס לזה.

אלכס מילר: בשנה שעברה גם נבחנו ברוסית.

ליליה רייכמן: כבר 4-5 שנים נבחנים אצלנו ברוסית.

אלכס מילר: בהיסטוריה.

משה דקלו: וזה עבד.

משה דקלו: מה קרה השנה?

אלכס מילר: הם לא ידעו.

משה דקלו: הם נרדמו בשמירה.

משה דקלו: זאת האמת.

ליליה רייכמן: לא נכון.

ליליה רייכמן: ממש לא.

משה דקלו: אדוני היו"ר, לקרוא לך את המכתב של מנהלת בית הספר?

משה דקלו: אני לא רוצה לבייש אותם.

מיכל קליינברגר: מנהלת בית הספר אומרת לך עכשיו: לא נרדמנו בשמירה.

משה דקלו: "חטאנו, פשענו", כתבת לי.

מיכל קליינברגר: לא נרדמנו בשמירה.

מיכל קליינברגר: יש פה את האדם שאומר זאת בפעם המי יודע כמה.

משה דקלו: אני קורא: "אני פונה אליך ברוח ספר הספרים.

משה דקלו: במה חטאו התלמידים אם כשלה ההנהלה?

משה דקלו: " היא מודה בזה.

אלכס מילר: אבל כרגע זו לא השאלה.

משה דקלו: לכן, הילדים לא ייפגעו בחיים.

משה דקלו: ההנהלה הזו נרדמה.

אלכס מילר: אני אסביר לך.

אלכס מילר: איפה הבעיה?

אלכס מילר: אתם מוציאים מכתבים, שהולכים לשנות את מה שקורה בשוטף, את מה שרגילים אליו במערכת.

משה דקלו: שירימו טלפון.

אלכס מילר: ואם הם לא קיבלו את המכתב הזה?

משה דקלו: שירימו טלפון.

אלכס מילר: מאיפה הם יכולים לדעת.

משה דקלו: לא שונה כלום.

משה דקלו: הם פשוט נרדמו.

אלכס מילר: כל שנה נבחנו בהיסטוריה ברוסית ולא היתה בעיה, והשנה עשיתם איזשהו שינוי.

אלכס מילר: הוצאתם את היסטוריה.

משה דקלו: לא עשינו שינוי.

מאיה שריר: לא שינינו כלום.

מאיה שריר: אסור לשנות חוזר מנכ"ל.

מאיה שריר: לא היה שינוי.

מאיה שריר: אסור לנו לשנות.

מיכל קליינברגר: תנו לבעל העניין להגיד חצי מילה.

יצחק גפן: אני מנהל את הנושא הזה כבר הרבה שנים, מאז שיצאתי לגמלאות.

יצחק גפן: הנהלת בית הספר נתנה לי את כל הייפוי על מנת לנהל את הדברים האלה בכל העצמאות שלי, בכל האוטונומיה שלי.

יצחק גפן: אני מדקדק כל יום לפתוח כל אתר ואתר.

יצחק גפן: אני מנסה לקיים את כל ההערות על דיוקן.

יצחק גפן: נכון שישנה טעות.

יצחק גפן: אני חושב, שהטעות היסודית שלי – ואמרתי את זה מההתחלה – שאני לא הרמתי טלפון.

יצחק גפן: למה לא הרמתי טלפון?

יצחק גפן: כי הדבר הזה נופל בדיוק בתקופה של מערכת הבחינות.

יצחק גפן: המכתב נשלח בחודש אפריל, בחופשת פסח, לא היתה לי מספיק ערנות על מנת להרים טלפון בחודש מאי.

יצחק גפן: כאשר אני נכנס למערכת בחינות הבגרות, נשכח ממני להרים טלפון.

יצחק גפן: אגב, להשיג מישהו ממשרד החינוך בטלפון זו קריעת ים סוף.

משה דקלו: אני יושב על המיילים לבד.

משה דקלו: חוץ מזה, אתה לא רחוק קילומטרים.

משה דקלו: אנחנו פה.

יצחק גפן: בחודש ספטמבר, אחרי שנודע לנו, הייתי אצל גברת ריקי זקן.

יצחק גפן: אני ישבתי אצלה, והסברתי לה את הדברים האלו.

יצחק גפן: אמרתי לה: "תראי לי, איפה את פרסמת את המכתב הזה".

יצחק גפן: היא אמרה לי: "אנחנו לא פרסמנו את זה באתר.

יצחק גפן: מדובר רק על מספר בתי הספר ולא על כל המערכת.

יצחק גפן: לכן, שלחנו את זה להנהלת בית הספר".

יצחק גפן: להנהלת בית הספר המכתב הזה לא הגיע.

יצחק גפן: זאת הנקודה.

יצחק גפן: זאת הפשלה שלי, שלא הרמתי טלפון אז.

יצחק גפן: לא יכולתי.

יצחק גפן: משום מה, ברגע שנכנסים למערך של בחינות הבגרות לא צריכים לדבר עם יצחק.

משה דקלו: ילדים לא ייפגעו לעולם.

אלכס מילר: אני רוצה לסכם את הדיון.

אלכס מילר: אני לא נכנס לשאלה, מי שלח למי מכתב.

אלכס מילר: אני לא חושב שזה צריך להתבצע בצורה כזו.

אלכס מילר: אני חושב, שזה צריך להיות הרבה יותר מסודר, עם פיקוח של המפקחים על בתי הספר.

אלכס מילר: האם יש מפקחת על בית הספר?

אלכס מילר: היא צריכה לדעת את זה.

מיכל קליינברגר: היא ידעה מזה.

מיכל קליינברגר: אני עדכנתי אותה מייד.

אלכס מילר: היא צריכה לדעת את כל הדברים האלה.

אלכס מילר: היא גם אדם שלוקח על עצמו אחריות.

אלכס מילר: היא צריכה לדעת את הדברים האלה.

אלכס מילר: אנחנו דיברנו על זה כבר אלף פעם.

אלכס מילר: בסופו של דבר, היא צריכה לדעת שיש סוגיות מיוחדות.

אלכס מילר: אם יש ריכוז גבוה של עולים במקומות מסוימים, יכול להיות שיש שם סוגיות הקשורות לעולים, שצריך לטפל בהן.

אלכס מילר: יש להם זכויות, שצריך להפעיל אותן.

אלכס מילר: היא צריכה לדעת, אם עושים את זה או לא עושים את זה.

אלכס מילר: המלצתי היא, שבתי הספר יידעו כבר בתחילת השנה את כל הסוגיות הקשורות להיבחנות בשפת האם.

אלכס מילר: בנוסף, אם אתם מוציאים מכתבים עם השלכות על בחינות הבגרות – כל שנה יכול להיות שיש שינוי.

אלכס מילר: יכול להיות שיהיו לכם בודקים במקצוע כזה ובמקצוע אחר אין לכם בודקים בזמן שבשנה שעברה כן היה - תבקשו אישור על קבלת המכתב.

אלכס מילר: זו לא בעיה.

אלכס מילר: בסוף אתם רואים מי אישר ומי לא אישר, ויכול להיות שתראו שיש בית ספר אחד או שניים שלא אישרו קבלת מכתב.

משה דקלו: אדוני היו"ר, אל תסיר אחריות מהנהלת בית הספר.

אלכס מילר: אני לא מסיר.

אלכס מילר: אם אתה מוציא משהו, תבקש אישור קבלת מכתב.

אלכס מילר: אם לא קיבלת אישור, צריך לבדוק למה לא עונים לך.

אלכס מילר: בסופו של דבר, מי שלוקח אחריות על המערכת הכללית זה אתה.

אלכס מילר: אתה עומד בראש המערכת.

אלכס מילר: אם אתה עושה שינוי מהותי, תבקש אישור על השינוי הזה.

אלכס מילר: האם בית הספר לא בסדר?

אלכס מילר: לא חסרים לנו בתי ספר כאלה.

אלכס מילר: אנחנו כמעט כל שבוע מתעסקים בבית ספר כזה או אחר.

אלכס מילר: לא חסרים לנו.

אלכס מילר: בחיים שלי לא הסרתי אחריות ממנהל בית הספר או ממפקחת על בית הספר או ממפקחת המחוז.

אלכס מילר: יש לנו שינויים מהותיים, ואנחנו מדברים על ילדים.

אלכס מילר: תקלה יכולה לקרות בגלל טעות אנוש.

אלכס מילר: זו לא תקלה מכוונת.

אלכס מילר: אני לא חושב, שהם רצו בכוח שהילדים ייבחנו ברוסית.

אלכס מילר: אם כך היה, הם היו עושים זאת גם במקצועות אחרים.

משה דקלו: היו תוקעים אותנו.

אלכס מילר: היה פה מגנון, שהיה מופעל שנה שלישית.

אלכס מילר: הם היו רגילים.

אלכס מילר: לא היתה להם האינפורמציה.

משה דקלו: כאשר מזיזים את הגבינה, מתחילים להתרוצץ.

משה דקלו: הם לא התרוצצו.

אלכס מילר: אבל זה לא שהם המציאו משהו.

אלכס מילר: הם המשיכו במשהו שהיה להם שנה שעברה.

אלכס מילר: רבותיי, זו תקלת אנוש שיכולה לקרות.

אלכס מילר: אם אתם החלטתם על מגנון וכרגע יש לכם חוסר בבודקים במקצועות מסוימים ואתם רוצים להפעיל את הזכות של שפת האם, אם אתם עושים שינוי במקצועות משנה לשנה, כך שהשנה אישרת היסטוריה ושנה הבאה אתה לא מאשר היסטוריה, תבקשו אישור מבתי הספר שקיבלו את השינוי הזה.

אלכס מילר: זה שינוי מהותי.

אלכס מילר: אנשים שלא מקבלים אותו, חושבים שאתה עובד לפי השנה שעברה.

אלכס מילר: בכל זאת, זה שינוי מהותי.

אלכס מילר: בנוסף, תפרסמו את זה באתר.

משה דקלו: זה כל הזמן באתר.

אלכס מילר: תפעילו מנגנון של זכאות עולים.

מאיה שריר: הכל מפורסם.

מאיה שריר: באתר של אגף קליטת תלמידים עולים של משרד החינוך יש את כל הפרסומים, כולל חוזר מנכ"ל.

מאיה שריר: הכל מפורסם.

יצחק גפן: באיזה אתר?

מאיה שריר: אגף קליטת תלמידים עולים של משרד החינוך.

מאיה שריר: בימים אלה זה עולה גם ברוסית.

יצחק גפן: אני לא יודע על האתר הזה.

יצחק גפן: אני כמרכז בחינות בגרות, לא יודע על האתר הזה.

אלכס מילר: אני מציע לרענן את כל הנהלים האלה.

אלכס מילר: אני מציע, שכל המנגנונים האלה יהיו בצורה יותר מסודרת.

אלכס מילר: אנחנו מקבלים את הודעת

אלכס מילר: כם על כך שלא תהיה שום פגיעה באותם התלמידים.

אלכס מילר: המורים יכולים להרגיע את התלמידים מבחינת העניין הזה.

אלכס מילר: הבחינות ייבדקו, וכל מי שקיבל ציון והצליח – הצליח.

אלכס מילר: מי שלא הצליח – ילך לפי המנגנונים הקיימים במערכת.

אלכס מילר: אני מציע לכם, שתעשו הערכת מצב בנוגע להודעה מוקדמת לתלמידים, באיזו שפה הם יכולים להיבחן.

אלכס מילר: כמה שזה יהיה יותר קרוב לספטמבר, יותר טוב.

אלכס מילר: ככה הם יכולים להיערך וללמוד את המקצוע.

אלכס מילר: אני גם מציע, שלא יהיו שינויים יותר מדי דרמטיים משנה לשנה.

משה דקלו: אני מקווה מאוד.

אלכס מילר: הרי גם המורים מתרגלים.

אלכס מילר: אם המורה יודע שיש לו אפשרות שהתלמידים שלו ייבחנו במקצוע שלו בשפת האם, אז הוא אוסף חומר עזר.

אלכס מילר: אם היום החלטת היסטוריה כן וספרות לא, ומחר תחליט ספרות כן והיסטוריה לא, זה משגע את המערכת.

משה דקלו: לכל שינוי אצלנו יש השלכות רוחב עצומות.

אלכס מילר: דווקא בנושאים האלה אפשר לעשות את זה יותר קבוע, בלי משחקים.

אלכס מילר: אם אפשר להרחיב, יותר טוב.

אלכס מילר: בסופו של דבר זו הצלחה שלכם.

אלכס מילר: כמה שיש יותר זכאים לבחינות הבגרות, זו הצלחה של משרד החינוך.

משה דקלו: ביושר.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.