ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 547, 2012-01-30 12:45

רונית תירוש: צהרים טובים לכל המכובדים.

רונית תירוש: אנחנו מקיימים כאן ישיבה משותפת לוועדת החינוך, התרבות והספורט.

רונית תירוש: יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, חבר הכנסת אלכס מילר, היושב לצדי שמיד יפתח יחד אתי, ואנוכי, יושבת-ראש ועדת מדע וטכנולוגיה.

רונית תירוש: יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין, כמובן יצטרך אלינו מיד.

רונית תירוש: הוא עוזב למעננו את ישיבת הנשיאות שהוא מקפיד להימצא בה ולא לעזוב, אבל לכבוד האירוע המיוחד הזה – אנחנו בהחלט נמתין לו בסבלנות.

רונית תירוש: עד אז אני רק אומר שנמצאים כאן אתנו, כמובן, חתן פרס נובל, כולנו כאן כדי לברך אותו, פרופסור דן שכטמן.

רונית תירוש: לצדו יושב שר המדע והטכנולוגיה, חבר הכנסת דניאל הרשקוביץ.

רונית תירוש: אנחנו מאוד שמחים שגם שר החינוך נמצא אתנו, חבר הכנסת גדעון סער.

רונית תירוש: נמצאת אתנו גם יושבת-ראש ור"ה ונשיאת אוניברסיטת בן-גוריון, פרופסור רבקה כרמי.

רונית תירוש: גם נשיאת האקדמיה הלאומית למדעים, פרופסור רות ארנון, יושבת לצדו של שר החינוך.

רונית תירוש: נמצא אתנו גם נשיא הטכניון, פרופסור פרץ לביא.

רונית תירוש: גם יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה לשעבר, שאני החלפתי אותו, חבר הכנסת מאיר שטרית.

רונית תירוש: נמצאים אתנו גם חבר הכנסת נסים זאב וחבר הכנסת כץ, שהצטרף אלינו.

רונית תירוש: נשיא אוניברסיטת חיפה, גם כן נמצא כאן אתנו.

רונית תירוש: נמצאת אתנו גם מי שהיתה בכנסות הקודמות יושבת-ראש ועדת המדע הטכנולוגיה, חברת הכנסת לשעבר מלי פולישוק.

רונית תירוש: מנהלות הוועדות, מנהלת הוועדה לחינוך, יהודית ומנהלת הוועדה למדע וטכנולוגיה, ענת.

רונית תירוש: והנה, יושב-ראש הכנסת, אנחנו מברכים אותך.

רונית תירוש: ברשותך, חבר הכנסת מילר, אתה לומר כמה מילים?

רונית תירוש: אני אתן ליושב-ראש הכנסת.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: צהרים טובים לכולם.

אלכס מילר: כמו שציינה חברת הכנסת תירוש, יושבת-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, אנחנו מקיימים כאן ישיבת ועדה משותפת לועדת החינוך, התרבות והספורט ולוועדת המדע והטכנולוגיה.

אלכס מילר: אני כמובן מצטרף לברכות לחתני פרס נובל, וכמובן לך, אדוני, פרופסור דן שכטמן ולכל מי שנמצא כאן אתנו.

אלכס מילר: רק לפתיחה, אנחנו נמצאים בעידן של התקדמות, הייתי אומר, בכל מה שקשור למערכת החינוך וההשכלה הגבוהה במדינת ישראל.

אלכס מילר: אין ספק שאנחנו בדרך הנכונה עם המאמצים האדירים שעושה כל מי שנמצא במערכת הזאת.

אלכס מילר: אני גם שמעתי את דבריך, אדוני הפרופסור, כלפי מערכת החינוך, ואין ספק שאנחנו מחויבים לעשות את השינויים ולשמור על הדרך שבחרנו.

אלכס מילר: לא לעצור באמצע וחס וחלילה לחזור אחורה.

אלכס מילר: אני כמובן מברך כאן גם את השרים, שר החינוך ושר המדע.

אלכס מילר: יושב-ראש הכנסת, אדוני ראובן ריבלין, אתה נמצא כאן אצלנו כבר לעיתים קרובות.

ראובן ריבלין: הייתי הרבה שנים בוועדה.

אלכס מילר: לא, בתור יושב-ראש, כמעט כל שבועיים, וכמובן שאנחנו מברכים אותך כאן אצלנו.

אלכס מילר: כל האורחים – אני רואה שגם אוניברסיטת בר-אילן הגיעה, אני מאמין שהפקק השתחרר מהבוקר והצלחתם להגיע.

אלכס מילר: אמנם לישיבה של הבוקר, איפה שבאמת חיכינו לכם, לא הספקתם אבל לפחות כאן התייצבתם יחד עם כולם.

אלכס מילר: אין ספק שבאמת אנחנו כאן עושים ישיבה חגיגית.

אלכס מילר: הלוואי והיינו עושים כאן את רוב הישיבות שלנו בנושאים של קדמה ולא בנושאים שקשורים לבעיות, שכמובן, אני מקווה מאוד, שגם ההמלצות שלנו מיושמות במערכות, אם זה במערכת האקדמית, אם זה במערכת החינוך.

אלכס מילר: אני, ברשותך, יעביר את זכות הדיבור ליושב-ראש הכנסת.

אלכס מילר: אדוני, ברכות שלך ואחר כך גברתי תמשיך.

רונית תירוש: רק לומר לאדוני היושב-ראש, עד שהגעת מניתי את המכובדים היושבים כאן אתנו.

רונית תירוש: הזכרתי קודם את נשיא אוניברסיטת חיפה, פרופסור בן-זאב, אני רוצה להוסיף ולומר שכמובן נמצא אתנו פרופסור חיים טייטלבאום, רקטור אוניברסיטת בר-אילן, שבירכת אותו שהגיע, וכמובן, מנכ"ל משרד המדע, מר מנחם גרינבלום וכמובן, ירדנה מלר-הורוביץ, מזכירת הכנסת, איך לא?

רונית תירוש: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני שר החינוך, חבר הכנסת גדעון סער, אדוני שר המדע והטכנולוגיה, חבר הכנסת דניאל הרשקוביץ, יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת אלכס מילר, גברתי יושבת-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, לשעבר גם – ראוי להזכיר – מנכ"לית משרד החינוך, חברת הכנסת רונית תירוש, חבר הכנסת כץ, חבר הכנסת נסים זאב, חבר הכנסת והשר לשעבר מאיר שטרית, יושב-ראש סיעת ישראל ביתנו, חבר הכנסת אילטוב, חבר הכנסת בן-סימון, חברת הכנסת לשעבר מלי פולישוק, גברתי מזכירת הכנסת, כמובן, נשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, מכובדי, כל ראשי האוניברסיטאות, נשיאי האוניברסיטאות, חברי האקדמיה, מכובדנו, פרופסור דן שכטמן, חתן פרס נובל לכימיה ובני משפחתו, גברותי מורותי, מורי ורבותי, נכבדי כולם, לפוליטיקה ולמדע יש מכנה משותף.

ראובן ריבלין: כמו בפוליטיקה, גם במדע, התפיסה השלטת, ההגמונית, מבוססת גם היא על הנחות מוצא שמשותפות לרוב, על מערך מושגים מוסכם וכלי מחקר מושכלים.

ראובן ריבלין: התפיסה המדעית, כמו כל מוסכמה חברתית ופוליטית, יונקת את כוחה מן הקהילה, קהילה מדעית במקרה זה, הנכונה להסכים על כללה ולחקור בתוכה.

ראובן ריבלין: אך אט אט, כפי שמתאר ההיסטוריון של המדע תומס קון, מתגלים סדקים בפרדיגמה.

ראובן ריבלין: מדעני מיעוט, ה"אנדרדוג" של הקהילה המדעית, כפי שהיו קופרניקוס, ניוטון ואיינשטיין, כל אחד בזמנו, חושפים ממצאים חדשים שאינם עולים בקנה אחד עם תפיסת העולם המדעית הקיימת.

ראובן ריבלין: נוצרות בעיות מדעיות, צרימות מדעיות, וכאשר הממצאים מעפילים על ההסברים המוצעים על-ידי הפרדיגמה הישנה, מתרחשת מהפכה מדעית.

ראובן ריבלין: את מקומה של הפרדיגמה הישנה תחליף עכשיו פרדיגמה חדשה.

ראובן ריבלין: את המנהיגות המדעית הישנה תחליף עכשיו מנהיגות חדשה.

ראובן ריבלין: יחד, הם יהוו את תפיסת העולם המדעית, הלגיטימית בעתיד הקרוב.

ראובן ריבלין: מכובדי, מורותי, מורי ורבותי, כל מי שקרא על דרכו המדעית של הפרופסור דן שכטמן, מחזיק פרס נובל, מבין שלפנינו עומד מהפכן.

ראובן ריבלין: מהפכן מדעי אמיתי.

ראובן ריבלין: בתחילה, כאשר הוא עמד על תגליתו, הוא עצמו היה שקוע בתפיסת העולם הקיימת, כבול בפרדיגמה המדעית הישנה.

ראובן ריבלין: הוא חשב שהוא הוזה, הוא לא האמין למראה עיניו – כך אני מתרשם, זה לא חייב להיות בדיוק.

ראובן ריבלין: אט אט הוא הרשה לעצמו לחרוג מגבולותיה של המוסכמה המדעית ולהציע אלטרנטיבה שמהווה היום בסיס לתחום מדעי בפני עצמו.

ראובן ריבלין: המהפכן המדעי יכול להזדהות במידה רבה עם המהפכן הפוליטי והחברתי.

ראובן ריבלין: אמנם הוא איננו יוצא לכיכרות המדינה, רחובות המחאה שלו הם מסדרונות המעבדה, ושלטי המחאה שלו מתגלים רק מאחורי המיקרוסקופ.

ראובן ריבלין: אמנם, המהפכן המדעי, בניגוד לעמיתיו המהפכנים הפוליטיים, חי בעולם תובעני ותחרותי עם אמות מידה כמעט מוחלטות ועם דרישה מתמדת להוכחה של טיעוניו.

ראובן ריבלין: אך כמותם, כמו הפוליטיקאים, גם הוא צריך להיות חדור אמונה, נחוש ובטוח בצדקת דרכו.

ראובן ריבלין: כמותם, גם הוא צריך לעמוד איתן ולא להישבר נוכח תגובות מזלזלות ותנועות יד מבטלות.

ראובן ריבלין: רבים היו נשברים, ושמא נשברו, מהכתף הקרה שהופנתה אל הפרופסור שכטמן.

ראובן ריבלין: דחיית פרסומיו המדעיים והוצאתו מקבוצת המחקר שלו היו יכולים לעלות לו, ולנו, בגדיעה של קריירה מבריקה.

ראובן ריבלין: אבל הוא היה קשה עורף.

ראובן ריבלין: פרופסור שכטמן היה ועודנו מהפכן מדעי.

ראובן ריבלין: מכובדי, רבותי השרים, היו שאיימו שהקמתה של התנועה הציונית, חזרתם של יהודים לעבודת האדמה וגאולת הקרקע ליצרנות תפגע בגניוס היהודי.

ראובן ריבלין: לשיטתם, העם יהודי הציג במשך 2,000 שנה מודל של ציביליזציה בלי טריטוריה.

ראובן ריבלין: החזרה אל האדמה, אל הלאומיות, היתה עבורם נסיגה.

ראובן ריבלין: הם האמינו שרק תנאי הגלות, חוויית המיעוט והצורך הבלתי פוסק בהוכחה עצמית יוכלו להוכיח את המצוינות היהודית.

ראובן ריבלין: הם האמינו שמדינת ישראל לא תהיה מסוגלת לפתח מדע לשמו או לטפח זוכי פרס נובל, אלא אם זה יהיה בתחום השלום.

ראובן ריבלין: אך ברור היום שנבואות הזעם האלה לא התקיימו.

ראובן ריבלין: מדינת ישראל הצליחה ליצור מערכת השכלה גבוהה ששמה הולך לפניה ושחוקריה זוכים בהכרה מהעולם המדעי.

ראובן ריבלין: הצלחנו ליצור תרבות לאומית היודעת לשוחח עם קהילות מדעיות אוניברסאליות.

ראובן ריבלין: הצלחנו להוכיח שחזרתנו לטריטוריה, לארץ ישראל, לא השפילה את רוחנו אלא זקפה אותנו.

ראובן ריבלין: אך אל לנו, אל לנו לנוח על זרי הדפנה.

ראובן ריבלין: עלינו להאזין בקשב רב.

ראובן ריבלין: רבותי השרים, שר המדע ושר החינוך, רבותי יושבי ראש הוועדה, עלינו להאזין בקשב רב לדבריהם של פרופסור שכטמן – פעם אחת הוא כבר צדק – פרופסור עדה יונת ואחרים בדבר הצורך בחיזוקה של מערכת החינוך וההשכלה הגבוהה.

ראובן ריבלין: עלינו להשקיע תקציבים במחקר ובפיתוח לא רק בתחום ההיי-טק, עלינו להשקיע גם בתחומי המדע השונים: פיזיקה, כימיה, מתמטיקה, וכן, גם במדעי הרוח.

ראובן ריבלין: אם אנחנו רוצים עוד "שכטמנים", עוד "יונות", אנחנו צריכים להשקיע ביצירת אווירה לימודית ומדעית מתאימה המופקדים על החינוך הגבוה.

ראובן ריבלין: הרשה לי, פרופסור שכטמן, לאחל לך ברוך הבא לכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: העם בישראל, כמו גם שליחיו לשעה זו, חברי הכנסת, גאים מאוד בך, בך ובהצלחתך יוצאת הדופן.

ראובן ריבלין: ברוך תהיה.

רונית תירוש: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

רונית תירוש: שר המדע, בבקשה.

דניאל הרשקוביץ: לפני תשעה שבועות, למען האמת תשעה שבועות ויומיים, בשטוקהולם הקרה – השמש שוקעת בשעה שלוש אחר הצהרים, כך הצלחנו להגיע לטקס בזמן, כן?

דניאל הרשקוביץ: – בכל אופן, ישבנו שם באולם כאשר דן שכטמן קיבל את פרס נובל לכימיה מידיו של המלך קארל גוסטב.

דניאל הרשקוביץ: אני חייב לומר שבאותם רגעים ממש צבטתי את עצמי כי הרגשתי בתוך חלום.

דניאל הרשקוביץ: קודם כל, אני לא יודע כמה אנשים בעולם יכולים להגיד ששלושה חברים אישיים שלהם קיבלו פרס נובל, וזה מבלי שיש לי קשרים בוועדה.

דניאל הרשקוביץ: זה בפני עצמו, אני חושב.

דניאל הרשקוביץ: אבל מעבר לזה, באמת המחשבה, נדמה לי שמבין שמונה מאלה שהיו על הבמה – בעצם קיבלו תשעה אבל שמונה היה על הבמה, אחד הרי קיבל לאחר פטירתו – אם אני זוכר נכון שישה היו יהודים.

דניאל הרשקוביץ: חמישה או שישה היו יהודים.

דניאל הרשקוביץ: אבל לא רק זה, גם שכטמן הוא השלישי בטכניון.

דניאל הרשקוביץ: הישראלי הרביעי בשבע השנים האחרונות שקיבל פרס נובל בכימיה.

דניאל הרשקוביץ: המדען הישראלי השישי בעשור האחרון שקיבל, אם נוסיף את השניים שקיבלו בכלכלה.

דניאל הרשקוביץ: ואנחנו אחת המדינות הקטנות בעולם, שרק לפני 67 שנים קמה מן האפר.

דניאל הרשקוביץ: פשוטו כמשמעו, קמה מן האפר ורק לפני 64 שנים נוסדה כאן כנגד כל הסיכויים.

דניאל הרשקוביץ: 600,000 יהודים, בסך הכול, מוקפים במיליונים שיש להם שאיפה – היתה, יש, עודנה - להשמיד את הישות הזאת.

דניאל הרשקוביץ: עם שמאז נלחם על עצמו וקלט עלייה נגד כל הסיכויים.

דניאל הרשקוביץ: מדינת ישראל הפכה להיות מעצמה מדעית, טכנולוגית, ולא רק בתחומים האלה.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו בימים האלה בדיוק מציינים כאן

דניאל הרשקוביץ: את כנס החלל השביעי על שם אילן רמון ובאים לכאן כל ראשי סוכנויות החלל בעולם, כולם.

דניאל הרשקוביץ: כולם מצפים לשתף אתנו פעולה כי מדינת ישראל היא מעצמה בחלל.

דניאל הרשקוביץ: היא מעצמה בחלל.

דניאל הרשקוביץ: אין אף לא מדינה – מלבד ארצות הברית ואולי רוסיה – אין אף לא מדינה שבעצם הישגיה בחלל מתקרבים למדינת ישראל, ויש דברים שאנחנו אפילו המובילים בעולם.

דניאל הרשקוביץ: היינו כחולמים, וזה באמת הודות, לא לאוצרות הטבע שיש לנו, כי אין לנו – לגבי הגז עוד נראה אבל בכל אופן אין אוצרות טבע – אבל יש הון אנושי.

דניאל הרשקוביץ: וההון האנושי הזה, כאשר אנחנו מסתכלים על כל אלה שקיבלו את הפרסים – אגב, כדאי גם להזכיר כאן את מדליית פילדס במתמטיקה שלפני שנה קיבל אלון לינדנשטראוס – כשאנחנו מסתכלים על כל הדברים האלה, בעצם האנשים שמביאים לנו את הכבוד הזה, וכמובן, דני שיושב כאן לצדי, הם באמת מהווים מודל והשראה לכולם.

דניאל הרשקוביץ: הם מהווים מודל והשראה לכולם לא בגלל שאני מצפה שכל בן נוער יישב ליד מיקרוסקופ אלקטרונים ויגלה קוואזי גביש – הסיכוי לכך הוא קטן, זה באמת גם לא תחומו של כל אחד, אולי רק בודדים עוסקים בתחומים האלה – אבל המודל וההשראה הוא בעצם הדבר שעליו פרופסור שכטמן קיבל את הפרס.

דניאל הרשקוביץ: על אותה דבקות במטרה, אותה יכולת ללכת נגד הזרם, אותה יכולת לחשוב מחוץ לקופסה.

דניאל הרשקוביץ: זו היא בעצם מנהיגות.

דניאל הרשקוביץ: המנהיגות היא לא הברקה כי יש הרבה אנשים שיש להם הברקות, אבל היכולת באמת לצאת מחוץ לקופסה.

דניאל הרשקוביץ: אפילו הקופסה שאומרת: אני יודע כל דבר והמדענים, כולם, לא רק מדענים – הזכיר יושב-ראש הכנסת שיש הרבה דמיון בין המדע לבין הפוליטיקה - - -

ראובן ריבלין: זה רק כי רציתי להחניף לעצמנו קצת.

דניאל הרשקוביץ: כן, כן.

דניאל הרשקוביץ: אם כי אני חשבתי לעצמי באותו רגע שאמרת שעולם המדע הוא מדע תובעני, חשבתי שגם עולם הפוליטיקה הוא עולם טובעני, אבל שם הת' מתחלפת בט'.

דניאל הרשקוביץ: אבל זה נושא אחר.

דניאל הרשקוביץ: בכל אופן, אני חושב שאחד הדברים שבאמת כולנו יכולים לקחת ממנו מוסר גדול, אנחנו כולנו חיים בתוך קופסה, והקופסה שהכי קשה לצאת ממנה היא הקופסה שבה אדם חושב שהוא יודע הכול.

דניאל הרשקוביץ: הוא יודע הכול והוא יודע יותר טוב ואף אחד לא יוכל לומר לו ואף אחד לא יוכל לתקן אותו וכו'.

דניאל הרשקוביץ: מבחינתי, הדוגמה שפרופסור שכטמן כאן נותן לכולם, גם לפוליטיקאים אבל בוודאי לאותם בני הנוער שכולנו מקווים וסמוכים ובטוחים שימשיכו להביא כבוד לארצנו, אותה הדוגמה של יציאה מחוץ לקופסה.

דניאל הרשקוביץ: על זה גאוותנו.

דניאל הרשקוביץ: זו ההזדמנות באמת להודות לך שוב, פרופסור שכטמן, באופן אישי וגם על הגאווה הכפולה והמכופלת שלי כאיש הטכניון, כאיש חיפה, אבל בראש ובראשונה, כשר במדינת ישראל וכבן לעם היהודי.

דניאל הרשקוביץ: תודה רבה.

רונית תירוש: תודה רבה, אדוני השר.

רונית תירוש: הזכרת את בני הנוער, את חשיבותם ומקומם, וזה בדיוק הזמן להעביר את רשות הדיבור לשר החינוך שאמון על חינוכם של כל בני הנוער בישראל.

גדעון סער: תודה, גברתי.

גדעון סער: מכובדי, יושבי-ראש וגברתי היושבת-ראש, תודה על ההזמנה להשתתף באירוע החשוב והנעים הזה.

גדעון סער: אני רוצה לומר כמה דברים.

גדעון סער: ראשית, במספר הזדמנויות ופגישות למדתי להכיר במקצת את פרופסור שכטמן.

גדעון סער: אדם שהוא מרשים, לא רק ביכולות המדעיות והמקצועיות שלו שעליהן הוא קיבל את ההכרה הגבוהה ביותר שניתן לקבל בעולם המדעי, אלא גם אמיץ לב מתוקף אותו מאבק שתיאר פה בפרוטרוט יושב-ראש הכנסת על תפיסתו המדעית, אבל גם מרשים בצניעות, באנושיות, בפטריוטיות ובאכפתיות לגבי מה שקורה במדינת ישראל.

גדעון סער: זה מחבר את המדע לחברה, למדינה ולקהילה וזה דבר חשוב.

גדעון סער: המחויבות שלנו, אנשי ציבור שנמצאים בצמתי קבלת החלטות, היא לפעול כדי להגדיל את הסיכוי – ככל שזה תלוי במעשה ידינו – שבעוד דור ובעוד שני דורות, לדורי דורות, ישראל תעמוד בחזית המחקר העולמי באותה מידה שאנחנו היום זוכים לאותם הישגים, ומדענים שלנו זוכים בקהילה המדעית הבין-לאומית לאותם הישגים.

גדעון סער: אני חושב שיהיה נכון שאומר כמה מילים בהקשר הזה.

גדעון סער: ראשית, בשדה ההשכלה הגבוהה אנחנו הפכנו מגמה.

גדעון סער: אנחנו עברנו מעשור שהיה עשור קשה ביותר להשכלה הגבוהה ולמחקר למקום אחר.

גדעון סער: ברור לי שהמאמץ שנדרש הוא מאמץ ארוך טווח ושהתחלנו רק לצעוד, אבל היום יש לנו תוכנית רב-שנתית, יש לנו מתווה תקציבי עולה אחרי שהיה לנו הרבה שנים מתווה תקציבי יורד, וזה השפיע על היכולת של האוניברסיטה לגייס חוקרים ולהתפתח, האוניברסיטאות בכלל.

גדעון סער: יש לנו מודל תקציבי חדש שהוא מוטה מצוינות.

גדעון סער: אנחנו עמדנו בהחלטת הממשלה ממרץ 2010, הקמנו כבר ארבעה מרכזי מצוינות.

גדעון סער: אנחנו עומדים בפני הסבב השני של עוד עשרה מרכזי מצוינות, בדיוק על פי התוכנית שהתווינו.

גדעון סער: ולכן אני יכול לומר, שלא רק במובן הזה שבו אנחנו נהנים מהישגים שהם פרי השקעת העבר, אלא אנחנו יכולים להיות אופטימיים אם נדע להמשיך באותו תווי ולא לחזור למקומות לא נכונים.

גדעון סער: וזה קביעת סדר עדיפות לאומית, מה מדינת ישראל כמדינה שמה בראש סדר העדיפויות הלאומי שלה.

גדעון סער: שתיים, במערכת החינוך עצמה אנחנו פועלים כבר השנה השלישית על פי תוכנית אסטרטגית לחיזוק החינוך המדעי והטכנולוגי.

גדעון סער: תוכנית שתוקפת את הנושא מהרבה מאוד היבטים.

גדעון סער: אנחנו כבר רואים לה תוצאות יפות ואני אומר מפאת קוצר היריעה מספר נקודות.

גדעון סער: ראשית, החזרנו כ-10,000 שעות לימוד בשנה, אחרי הרבה מאוד שנים שתחום המדעים, בדגש על תחום המדעים בחטיבות הביניים, נפגע בצורה קשה ביותר.

גדעון סער: אני חושב שקשה מאוד על מחצית משעות הלימוד שהוקצו בשנות ה-90 היה להגיע לאותם הישגים עם היקף שעות הלימוד כפי שהוא היה קיים לפני הקדנציה האחרונה.

גדעון סער: אנחנו החזרנו סדר גודל, בכלל במערכת החינוך, של 40% משעות הלימוד שקוצצו בעשור הקודם, בפרק זמן של שנתיים.

גדעון סער: בוודאי שהמרכיב הזה הוא מרכיב חשוב.

גדעון סער: קבענו הגדרות יותר ברורות של מה ללמד, מתי ללמד ולסייע למורים כיצד ללמד, דהינו, בהשתלמויות והדרכות מורים.

גדעון סער: דגש על הידע הדיסציפלינרי שנדרש במקצועות המדע השונים: כימיה, פיזיקה וביולוגיה, עם התאמה לסטנדרטים בין-לאומיים שלא היתה קודם.

גדעון סער: שמנו דגש על חקר מדעי וביצוע עבדות מחקר על-ידי תלמידים.

גדעון סער: אני יכול לומר שאחרי שנתיים ראינו באופן מובהק במבחני המיצ"ב האחרונים בתחומי המדע לכיתות ח' – דהיינו, חטיבות הביניים – את הקפיצה הגדולה ביותר, קפיצה של 35 נקודות ממוצעת במיצ"בים, חוצת מגזרים.

גדעון סער: ראינו את זה אצל התלמידים היהודיים וראינו את זה במגזר הערבי.

גדעון סער: הדבר הזה מעיד שאנחנו הולכים בדרך נכונה.

גדעון סער: התחלנו במסלול לתלמידים מצטיינים מכיתה ז' ועד כיתה י"ב שהמטרה שלו היא להגדיל את שיעור התלמידים שמסיימים תעודת בגרות מדעית-טכנולוגית איכותית, דהיינו, חמש יחידות במתמטיקה או בפיזיקה או במדעים.

גדעון סער: אנחנו היום משלבים כבר כ-200 בתי ספר שמפעילים את התוכנית.

גדעון סער: בנקודה קרובה פעלנו בצורה ממוקדת לחזק את החינוך הטכנולוגי.

גדעון סער: גם שם אנחנו רואים שיפור, גם שיפור בהיקפים אחרי שנים של ירידה, זה הקשר קצת שונה.

גדעון סער: אנחנו צריכים לחזק – עשינו את זה בתוכניות ממוקדות אבל בתוכניות ארוכות טווח – גיוס של מורים למדעים לבתי הספר שלנו.

גדעון סער: זו נקודה שאנחנו חייבים לתת עליה את תשומת הלב בשנים הקרובות.

גדעון סער: אני מאמין שאנחנו התחלנו דרך, שאנחנו נמצאים בעיצומה של עבודה, כפי שבעצם קורה בתחום החינוך בקדנציה הזאת בכל ההקשרים, מהגיל הרך עד האוניברסיטאות.

גדעון סער: ומאחר שאנחנו פה וזה פורום גם של ועדת החינוך, אני מבקש לומר מספר מילים בנושא שהוא נושא שהיום חשוב לכל בית והוא ודאי נושא חשוב למערכת החינוך.

גדעון סער: אנחנו, גם משרד החינוך וגם הרשויות המקומיות, פועלים היום במרץ ליישם את החלטת הממשלה בנושא חינוך חינם לגילאי שלוש וארבע.

גדעון סער: זה מבחינתנו מגה-פרויקט מבחינת ההיקף שלו.

גדעון סער: אני לא רוצה להיכנס כאן – אמרתי את זה בהזדמנויות קרובות ואולי הוועדה תדון בזה – מה המשמעויות על פי המחקר של ילדים שנמצאים במסגרת לגיל הרך יותר משנה, ואיך יש לזה קשר מובהק אחר כך להישגים בבית הספר היסודי והלאה.

גדעון סער: זו תמונה חד-משמעית.

גדעון סער: לכן, זה לא רק מהלך שמסייע ליוקר המחייה של משפחות צעירות, גם יש לו משמעות בסופו של דבר על צמצום פערים לימודיים וזה בסוף צמצום פערים בחברה.

גדעון סער: על פי החלטת הממשלה זאת תוכנית רב-שנתית עם יישום הדרגתי.

גדעון סער: אנחנו, יחד עם הרשויות המקומיות, נערכים לבנות גנים ציבוריים בהיקף נרחב מאוד ונערכים גם להיבטים אחרים של כוח אדם וכדומה.

גדעון סער: מרבית הרשויות כבר הגישו תוכניות לבינוי ואני מקווה שוועדת הכספים – שלפי דעתי קיבלה הבוקר את הפנייה התקציבית שהוגשה לה בעניין יישום החלטת הממשלה, לרבות ההרשאות לבינוי גני ילדים, לרבות נושא של שכל לימוד לגילאי שלוש-ארבע – תאשר בהקדם את הבקשה הזאת.

גדעון סער: עם זאת, חשוב לציין שלא ועדת טרכטנברג ולא החלטת הממשלה מתייחסות ליישום מלא של 100% לשנת הלימודים הקרובה, תשע"ג.

גדעון סער: אנחנו יודעים לומר שהרוב המכריע של ילדי ישראל כבר בשנת הלימודים הקרובה, דהיינו, שנת תשע"ג, בעוד שבעה חודשים, ייהנו מהשירות הזה, כאמור, חינם.

גדעון סער: עם זאת, חשוב להבהיר, לא יהיה ולא יכול להיות מענה מלא של 100% כבר בשנת היישום הראשונה.

גדעון סער: בהתאם להחלטת הממשלה, ככל שיהיה פער בין הביקוש לגנים הציבוריים להיצע המקומות בגנים אלו ברשויות מקומיות, ייקבעו כללי קדימות בהתאם לקריטריונים שוויוניים.

גדעון סער: אנחנו נדע תמונה יותר מלאה אחרי שלב הרישום לגנים.

גדעון סער: גם המצב ברשויות לא יהיה זהה.

גדעון סער: יהיו רשויות בשנה הראשונה שיהיו יותר ערוכות ויהיו רשויות שיהיו פחות ערוכות.

גדעון סער: מה שחשוב הוא לומר שאנחנו עושים את המאמץ המרבי שלא רק הרוב המכריע, אלא מעבר לרוב המכריע, ייהנו מכך בשנת הלימודים תשע"ג.

גדעון סער: מאחר שאני בוועדת החינוך, גם ועדה משותפת, מצאתי לנכון לציין גם את הנקודה הזאת.

רונית תירוש: תודה רבה.

רונית תירוש: אכן מגה פרויקט ואנחנו מאחלים לך ולכולנו הצלחה במימוש הפרויקט הכל כך חשוב הזה.

רונית תירוש: ברשותכם, אנחנו נשמח לשמוע דברים מפיה של פרופסור רות ארנון, נשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

רונית תירוש: בבקשה.

רות ארנון: תודה.

רות ארנון: קודם כל, אני מאוד שמחה להשתתף בטקס הזה ומודה באמת לראשי הוועדות למדע וטכנולוגיה והוועדה לחינוך על קיום הטקס הזה.

רות ארנון: אני זוכרת את הטקס שנערך לפני שנתיים כאשר עדה יונת קיבלה פרס נובל גם.

רות ארנון: באולם הזה נערך טקס לכבודה.

רות ארנון: אין דבר משמח יותר, אני חושבת, לאנשים שמשתייכים למערכת האקדמית בארץ מאשר באמת לראות את ההכרה והערכה של בית המחוקקים הישראלי למדענים שמצטיינים וזוכים להכרה וכבוד בין-לאומי.

רות ארנון: פרס נובל ידוע כפרס היוקרתי ביותר בעולם למרות שהוא לאו דווקא הפרס שמבחינה כספית הוא הגובה ביותר.

רות ארנון: יש פרסים העולים עליו מבחינה כספית, ויחד עם זאת, פרס נובל זכה במשך השנים ליוקרה בלתי רגילה.

רות ארנון: זה ממש סטטוס.

רות ארנון: להיות חתן פרס נובל זה ממש רכישת סטטוס.

רות ארנון: אז אולי מעניין לחשוב על כך, ואנשים רבים, לא ישראלים, שאלו אותי – אם מסתכלים במהלך השנים, התחילו לחלק את פרס נובל בשנת 1900, כלומר, עכשיו בערך 110 שנים שמחלקים את הפרס.

רות ארנון: יש למעלה מ-1,000 זוכים, עכשיו אולי מתקרב ל-1,100 זוכים בפרס, בכל השטחים, כולל ספרות.

רות ארנון: אם מתסכלים על מספר הזוכים, יש למעלה מ-250 יהודים שזכו בפרס, כלומר, הרבה מעל ומעבר לכל התייחסות לחלקם באוכלוסייה, אפילו אם מסתכלים רק על האוכלוסייה של הארצות המפותחות, שמהן בדרך כלל באים חתני וכלות הפרס.

רות ארנון: אנשים תמיד שואלים אותי: איך זה שכל כך הרבה יהודים מקבלים פרס?

רות ארנון: האם זה הגניוס היהודי?

רות ארנון: האם יש משהו בגנים?

רות ארנון: אני לא חושבת שיש משהו בגנים, בכל אופן, וודאי שאף אחד לא הראה את זה או הוכיח את זה.

רות ארנון: אבל אני חושבת שמה שכן יש בעם היהודי, והיה בעם היהודי במשך דורות, זה הדגש והכמיהה ללימוד.

רות ארנון: אם מסתכלים על הספרות של הסופרים היהודיים מתקופת הגולה, כמעט בכולם יש הדגשה על תלמידי חכמים, על עילויים מסוג זה או אחר.

רות ארנון: הקומפלימנט הגדול ביותר שאפשר היה לתת למישהו זה להגיד לו "תלמיד חכם", או להגיד "הוא יודע ללמוד".

רות ארנון: אני זוכרת אפילו אנשים מקרובי משפחתי, סבי וסבתי, המחמאה הגדולה ביותר שהם יכלו לתת למישהו זה על יכולתו ללמוד.

רות ארנון: הכמיהה הזאת ללימוד ליוותה את העם היהודי במשך דורות, ולכן התופעה הזו קיימת גם ביהודים בארץ וגם ביהודים שנמצאים בארצות אחרות.

רות ארנון: זה אולי אחד הגורמים לכך שאחוז יותר גבוה מבין היהודים זוכים בפרס נובל.

רות ארנון: בארץ, עד לפני כמה שנים, לדאבוננו, כמעט לא היו זוכים ישראלים.

רות ארנון: אבל בשנים האחרונות התברכנו בשבעה זוכי פרס במדע הטבע.

גדעון סער: כשהפוליטיקאים שלנו הפסיקו לזכות, המדענים התחילו.

גדעון סער: זה הלך פה בסדר הפוך.

רות ארנון: אני חושבת שמפני שגם בארץ ההדגשה על הלימוד, ההדגשה על ההשכלה הגבוהה, על הצורך בהשכלה הגבוהה, קיימת לא מהיום ולא מאתמול.

רות ארנון: רבות חשבתי על כך, שהרבה לפני שמדינת ישראל הוקמה כישות מדינית היתה בה מערכת להשכלה גבוהה, כי הטכניון התחיל ללמד בשנת 1924, האוניברסיטה העברית הוקמה והתחילה ללמד בשנת 1925, מכון ויצמן הוקם בשנת 1934 – הוקם כמכון זיו שהפך אחר כך למכון ויצמן.

רות ארנון: אני לא חושבת שיש מקום – וצריך לזכור שבשנים 1924 ו-1925 אני לא חושבת שהיו 200,000 יהודים בארץ.

רונית תירוש: היה רק יישוב, לא מדינה.

רות ארנון: היה יישוב יהודי והיישוב היהודי הקים בתוכו שני מוסדות להשכלה גבוהה, האוניברסיטה והטכניון, ולאחר מכך מכון מחקר.

רות ארנון: אז טוב שאנחנו עכשיו בישות פוליטית במדינת ישראל שבאמת יכולה להציב לעצמה את הקווים החשובים ביותר שהם יעצבו את דמותה.

רות ארנון: אם אנחנו באמת נמשיך לשים את ההשכלה החל מגני הילדים – אני מסכימה אתך – אבל להמשיך דרך בתי הספר התיכוניים, לתת את רמת החינוך הנאותה באוניברסיטאות, בכל התחומים, כולל במדעי הרוח, כי אני חושבת שבמדינה שאין בה מדעי הרוח שנותנים להם את הכבוד ואת ההדגש הראוי אז אי אפשר לקיים רמת תרבות נאותה.

רות ארנון: על כל הנושאים האלה אנחנו צריכים לתת את תשומת הלב וכמובן, גם על השכלה הגבוהה.

רות ארנון: אז כחלק מהאקדמיה הלאומית למדעית, שבעצם משתלבת בתוך המערכת של ההשכלה הגבוהה בארץ, דני, בשם כל חבריך באקדמיה, אני רוצה לברך אותך על זה שזכית בפרס.

רות ארנון: אתה באמת הבאת כבוד ויוקרה, גם למדע הישראלי, גם לאקדמיה הישראלית ולכולנו בארץ.

רות ארנון: עלה והצלח.

דן שכטמן: תודה רבה.

רונית תירוש: תודה רבה לך.

רונית תירוש: בשם ראשי האוניברסיטאות – על אף שאני אשמח גם לשמוע את דבריהם בהמשך – אבקש מפרופסור כרמי, יושבת-ראש ור"ה, ועד ראשי האוניברסיטאות בישראל.

רבקה כרמי: תודה רבה.

רבקה כרמי: אני מבקשת להצטרף באמת בגאווה גדולה מאוד לברכות ולאיחולים לפרופסור דן שכטמן.

רבקה כרמי: אני כאן, גם אישית, וגם ציבורית בשם כל האוניברסיטאות, רוצה להביע גם ברכה ליושבי-ראש הוועדות למדע וחינוך שהחליטו להביא את הנושא בצורה כל כך חגיגית, יפה וראויה על שולחנה של כנסת ישראל משני טעמים עיקריים.

רבקה כרמי: אחד, משום שבעיני זו הוקרה למערכת האוניברסיטאות המאוד מאוד מפוארת של המדינה שלנו שהיתה, עודנה ותהיה בעתיד אחד המנועים החזקים והמרשימים ביותר לפיתוחה של מדינת ישראל בכל היבט שהוא, בהיבט הטכנולוגי, המדעי, החינוכי והתרבותי.

רבקה כרמי: ולכן, האופק שהציב משרד החינוך באמת באומץ לב גדול מאוד בשנים האחרונות לפיתוחה של המערכת האוניברסיטאית, אני מקווה מאוד מבטיח את איתנותה ומבטיח את יכולתה לייצר עוד כלות וחתנים לפרסים גדולים מרשימים, כולל פרס נובל.

רבקה כרמי: הדבר האחר הוא, אני מאוד מקווה שהאמירה הזאת – שפרס נובל, המדע, הטכנולוגיה, התרבות והחינוך נמצאים בראש מעייניהם של המחוקקים במדינה שלנו – אני חושבת צריך גם לסמל אות ומופת לנוער שלנו.

רבקה כרמי: ואני מאוד מאוד שמחה לראות כאן בני נוער יושבים היום ומשתתפים כאן אתנו.

רבקה כרמי: בדור שבו תוכניות ריאליטי מככבות, בדור שבו דמויות מופת והתייחסות הן לא כאלה שהיינו רוצים אולי לקדם, אני חושבת שחשוב מאוד לשים על השולחן המאוד מאוד מכובד הזה את העובדה שהמדע והטכנולוגיה, התרבות והחינוך, הם הדברים החשובים ביותר.

רבקה כרמי: הם הדברים שיכולים להביא להישגים גדולים ביותר והם אלה שמבטיחים, לא רק את ההישרדות, אלא גם את הפריחה והשגשוג של המדינה האדירה הזאת לעולמים.

רבקה כרמי: תודה רבה לכם, ותודה רבה לך, דן, על כל הכבוד הגדול שהנחלת לנו.

דן שכטמן: תודה רבה.

רונית תירוש: תודה רבה.

רונית תירוש: אני מאוד מאוד הייתי רוצה שהיושבים עמנו, השרים ויושב-ראש הכנסת, יישארו עד תום התכנסות המכובדת הזאת, אז אני אבקש משני הדוברים הבאים להתמקד בדבריהם כדי לאפשר גם לפרופסור שכטמן לספר לנו מחוויותיו ולהמליץ מהמלצותיו כשהמכובדים יושבים ושומעים.

רונית תירוש: אני אעבור בבקשה לפרופסור פרץ לביא, נשיא הטכניון.

רונית תירוש: בבקשה.

פרץ לביא: תודה, גברתי היושבת-ראש.

פרץ לביא: הטכניון מ-11 לאפריל 2012 חוגג 100 שנה להנחת אבן היסוד,מ-1912.

פרץ לביא: לא היתה יכולה להיות מתנה יפה יותר לטכניון מאשר פרס הנובל השלישי שניתן לפרופסור שכטמן.

פרץ לביא: אבל ברצוני לקרוא לכם שלוש-ארבע שורות מהנאום של מנחם אוסישקין בסיום המחזור הראשון של הטכניון שהתחיל ללמוד ב-1924.

פרץ לביא: אוסישקין אמר כך: היום הנני פותח חגיגת המחזור הראשון, פרי המוסד הצנוע הזה.

פרץ לביא: החגיגה צנועה כמו המוסד עצמו, אולם, למעשה, זה הוא חג גדול היום לא רק למסיימים, כי אם בשביל היישוב כולו.

פרץ לביא: יש מאורעות גדולים שגדולתם היא בהווה אולם הם נשכחים בעתיד, ולהפך, מאורעות צנועים בהווה אשר ערכם גדול בעתיד.

פרץ לביא: חגיגתנו הצנועה היום היא מהסוג השני כי ערכה גדול בעתיד.

פרץ לביא: והוא הוסיף כך ל-17 המסיימים, 16 גברים ואישה אחת: אתם בתור 17, כלום, אולם בתור 17 הראשונים מאותם האלפים שיבואו זה הוא כוח שבו מנצחים בעולם.

פרץ לביא: ואם זה הוא איננו נאום נבואי, אינני יודע נאום נבואי מהו.

פרץ לביא: אנחנו גאים בדן, אנחנו גאים בכל חתני פרס נובל של האקדמיה במדינת ישראל, ואני מקווה שזה ייתן רוח גבית להחזיר עטרה ליושנה ולשים את ההשכלה הגבוהה במקום הראוי לה.

פרץ לביא: תודה, רבותי המכובדים.

רונית תירוש: אני מודה לך על דבריך.

רונית תירוש: פרופסור בן זאב, העיר שבה צמח הכול.

אהרון בן זאב: כן, תודה, איך שנאמר:

אהרון בן זאב: הכול כבר נאמר אבל לא על ידי כולם.

אהרון בן זאב: אין ספק שפרופסור שכטמן מציג הישגים אדירים לא רק במדע אלא גם בדמות האנושית שלו, הדמות שהיא לא מוותרת, הדמות שמחפשת את האמת, ובאמת אפשר לגדל הרבה תלמידים לאורו.

אהרון בן זאב: אני מברך גם את הטכניון, כמובן, על ההישגים.

אהרון בן זאב: ופה אני רוצה גם לברך את פרופסור ציפי שכטמן, העזר כנגדו, חברת הסגל אצלנו.

רונית תירוש: תחרות בין המוסדות.

אהרון בן זאב: לא, לא תחרות, זו השלמה.

אהרון בן זאב: הקשר הזה הוא לא יחיד.

אהרון בן זאב: סך הכול, אם אנחנו מסתכלים, אחוז הגברים בטכניון הוא שני-שליש, אחוז הנשים באוניברסיטת חיפה הוא שני-שליש, אז אפשר לראות למה יכולים להיות זיווגים כל כך ברוכים.

אהרון בן זאב: אני מברך אותך, ציפי, כמובן, על ההישג הזה.

אהרון בן זאב: הייתי רוצה להגיד מילה אחת רק על מערכת ההשכלה הגבוהה שבאמת בשנים האחרונות, בשנתיים-שלוש האחרונות, מתחילה, או ממשיכה, לפרוח, גם בקבלת משאבים מרביים יותר – עדיין לא מספיק, לוחש לי פרץ שאני אדגיש את הנושא – אבל לפחות הכיוון הוא נכון, וגם בתשומת הלב.

אהרון בן זאב: בהקשר הזה באמת אני גם מברך את שני יושבי-ראש הוועדות שראו לנכון להדגיש את ההישג של פרופסור שכטמן.

אהרון בן זאב: ואני חושב שבהקשר הזה של ההשכלה הגבוהה, אנחנו, המוסדות והמדע, כולנו באותו צד של המתרס, וגם כל האנשים בישראל וחברי הכנסת.

אהרון בן זאב: זו משימה לאומית של כולנו לעלות ולשפר את ההשכלה הגבוהה.

אהרון בן זאב: ואני, בתור היותי אופטימי מטבעי, אני חושב שאנחנו בדרך הנכונה.

אהרון בן זאב: עוד פעם, הרבה ברכות, פרופסור שכטמן.

דן שכטמן: תודה רבה.

רונית תירוש: תודה רבה.

רונית תירוש: אני מודה לחבר הכנסת בן-סימון שוויתר על זכות הדיבור ומאפשר לי להציג את פרופסור שכטמן.

רונית תירוש: אני הכרתי אותך כשהייתי מנכ"לית משרד החינוך, כבר אז היית מאוד מכוון חינוך וקצת קראתי עליך על מנת להבין מה יש בדנ"א של מדענים זוכי פרס נובל שמביא אותם למעמד הכל כך מכובד הזה.

רונית תירוש: ראשית, אני רוצה לומר שהתכוונו לקיים ישיבה כזאת שבוע קודם, בסמוך ליום הולדתך שחל ב-24 לינואר אבל מטעמים של הטכניון דחינו בשבוע.

רונית תירוש: בכל זאת, ברכות ליום הולדתך במרחק של שבוע.

רונית תירוש: אתה היום יושב בראש מחקר וולפסון שבטכניון, אתה פרופסור באוניברסיטת איווה, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעית, חבר האקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית, חבר האקדמיה האירופאית למדעים ובטח עוד היד נטויה.

רונית תירוש: דיברתי על התכונות וניסיתי לראות בדנ"א מה יש.

רונית תירוש: אגב, אני קוראת ביוגרפיות של מנהיגים והקו המאפיין את כולם הוא הצניעות, שעליה גם דיבר יושב-ראש הכנסת.

רונית תירוש: הצניעות והענווה הן מתכונות היסוד שלך.

רונית תירוש: יתרה מזו, אתה ניחנת, אמר שר המדע, בדבקות במטרה, אני אומרת באמונה בדרך, ואמר מי שהציג אותך בפני מלך שבדיה, פרופסור לידין: יש בך את האיזון בין מרדנות לחדשנות.

רונית תירוש: אז אתה אדם עם תעוזה.

רונית תירוש: אדם שיש בך רצון ליצירתיות, לחדשנות.

רונית תירוש: יש בך חתירה למצוינות, יש בך יכולת התמדה וגם מצאתי אצלך הרבה תכונות של עבודה בצוות, צוות חוצה יבשות.

רונית תירוש: העבודה שאתה הבאת, התגלית שלך, נתמכה תוך כדי התהליך על-ידי מדענים – גם כן, כמובן, חברים בישראל, קולגות בישראל – אבל גם בארצות הברית, גם בצרפת, גם באנגליה ואפילו בסין.

רונית תירוש: צדקתי?

דן שכטמן: צדקת.

רונית תירוש: עד שהגעת באמת לתגלית הכל כך חשובה הזאת של קוואזי גבישים, קוואזי קריסטל, כמו-קריסטל.

רונית תירוש: ומי שמאוד הפריע לך בעבודתך וניסה לקעקע את הביטחון העצמי שלך היה פרופסור שהלך לעולמו, הטוב אני מקווה, למרות שהוא כינה אותך "קוואזי מדענים".

רונית תירוש: אז הנה, אתה הוכחת לכל העולם שמי שמאמין בדרכו ומי שמתעקש, הוא בסוף גם משיג את המטרה ומביא לפריצת דרך שמאפשרת למדע לפרוח עוד יותר כדי להבין את חוקי הטבע שבהם אנחנו חיים.

רונית תירוש: אני מרגישה שמגרונך – ואתה תכף תדבר – יש הרבה מאוד היבטים חינוכיים.

רונית תירוש: כבר הזכיר פרופסור בן זאב את רעייתך, פרופסור ציפי שכטמן, שעושה עבודה יוצאת מן הכלל בנושא החינוך, בהדרכת קבוצות באוכלוסיות שזקוקות לנו כדי שנרים אותן מהמקום שהן נמצאות כדי לממש את הפוטנציאל שטמון בהם, כי יש בכל אחד מאתנו פוטנציאל.

רונית תירוש: נמצאת עדי נכדך, שהיא בטח מאוד מאוד גאה – ואני שמחה שכך – ובתך.

רונית תירוש: אני רוצה לומר לך, אני חייה בדור – ששר החינוך מנסה קצת לשנות אותו – דור האינסטנט.

רונית תירוש: אנחנו מאוד חסרי סבלנות, אוהבים לעשות קיצורי דרך.

רונית תירוש: אני מקווה שלא יכעסו עלי, אבל יש הרבה שטחיות ורדידות בקרב בני הדור שאנחנו מנסים להחזיר אותם לעולם הספר.

רונית תירוש: למרות שהמחשבים מאפשרים קיצורי דרך, להעתיק עבודות, לעשות קישורים ולהגיש כבר עבודה כמעט מוכנה, שר החינוך, והצוות הטוב שאתו, מנסים באמת להחזיר אותנו לעבודה אמיתית של העמקה, של סקרנות ודבקות במטרה.

רונית תירוש: לסיום, אני רק רוצה לומר לך שאני אשמח אם משפחתך, רעייתך ואתה, תתרמו גם כן לקידום נשים בכל מה שנוגע למדע וטכנולוגיה, שם אנחנו, לצערי, רואים פחות ופחות נשים.

רונית תירוש: בבתי הספר פחות ופחות נערות מעיזות ללכת ללמוד חמש יחידות בפיזיקה, חמש יחידות בכימיה, מדעים, הנדסה, טכנולוגיה.

רונית תירוש: אני חושבת שצריך לעשות מעשה, וככל שנקדים לעשותו אותו בגילאים הצעירים, זה יבוא כמובן מאליו באופן הכי טבעי, ואז אנחנו ננצל 50% מהפוטנציאל שקיים ממילא בחברה שלנו, קרי בבנות ונשות ישראל.

רונית תירוש: עד כאן דברי.

רונית תירוש: אני אשמח לשמוע את דבריך באשר לחינוך, לחשיבה רציונאלית ולסובלנות, כפי שציינת בנאום המאוד מאוד קצר, ממוקד ואיכותי שנאמת בשבדיה, בטקס פרס נובל.

רונית תירוש: בבקשה.

רונית תירוש: כבוד גדול הוא לי להעניק לך את זכות הדיבור, חתן פרס נובל לשנת 2011, פרופסור שכטמן.

דן שכטמן: תודה רבה, רונית.

דן שכטמן: מכובדי, אני מוכרח לומר שהמראה מהכנסת של מדינת ישראל נראה מאוד ורוד, מאוד נחמד, מאוד יפה, מאוד מתקדם ובאמת נראה נהדר מכאן.

דן שכטמן: אני מזמין אתכם גם לבקר לא בירושלים, לראות איך ישראל נראית באמת, ואני אתן לכם כמה אינדיקציות על העניין הזה.

דן שכטמן: קודם כל, אני רוצה להגיד כמה מילים על עצמי.

דן שכטמן: שאלתם מה הוא הדנ"א, אני אומר לכם.

דן שכטמן: צריך להתחיל בתחילת המאה הקודמת, כשסבתי עלתה בעלייה השנייה לישראל יחד עם הוריה כדי ללמוד בבצלאל, שבוריס שץ הקים ב-1906.

דן שכטמן: באותה שנה עלה גם סבתי כחלוץ, מורד.

דן שכטמן: הוא גר עם בוריס שץ באותה דירה אז הוא הכיר את אחת הסטודנטיות שלו והתחתן אתה.

דן שכטמן: סבי היה איש רב פעלים וממקימי תנועת העבודה בארץ.

דן שכטמן: חבריו היו בן צבי, רחל ינאית, בן-גוריון.

דן שכטמן: הם היו החבורה שהקימו את דפוס "אחדות", הוא היה הרוח החיה.

דן שכטמן: היה בהנהלת "השומר".

דן שכטמן: איש באמת רב-פעלים, ואני מרגיש כממשיך דרכו.

דן שכטמן: אני ציוני, כך אני מגדיר את עצמי, וכל דבר שאני עושה קשור למדינת ישראל ולטובתה, כפי שאני רואה אותו.

דן שכטמן: אמר ידידי, כבוד השר דני הרשקוביץ, שיש לנו מדינה קטנה עם הרבה זוכים פרס נובל.

דן שכטמן: נכון, יחסית לאוכלוסייה בארץ אנחנו טובים בקטע הזה.

דן שכטמן: בואו אני אתן לכם את הצד השני של המטבע.

דן שכטמן: בואו נניח לרגע – מתמטיקה – שמספר היהודים בישראל הוא כמספרם בארצות הגולה הדוויה, אותו מספר בערך.

דן שכטמן: אם תסתכלו על מספר זוכי פרס נובל בארצות הים בקרב היהודים ותסתכלו על מספר זוכי פרס נובל בישראל מקרב היהודים, תראו שהסיכוי לזכות בפרס נובל ליהודי בעולם הוא בערך פי 10 מאשר בישראל.

דן שכטמן: עוד אומר לכם, שהזוכים בפרסי נובל בישראל קשורים למדענים ברחבי העולם.

דן שכטמן: למשל, עדה יונת היתה צריכה סינכרוטרון שנמצא בארצות אחרות ולא נמצא בישראל אז יש לה שותפים מארצות אחרות.

דן שכטמן: החברים שלי מהטכניון, צ'חנובר והרשקו שזכו בפרס נובל, גם כן להם יש שותף מארצות אחרות.

דן שכטמן: אני, את התגלית שלי, עשיתי כשהייתי בשבתון בארצות הברית.

דן שכטמן: כלומר, התמונה שמצטיירת כמאוד ורודה מהכנסת, צריך לאזן אותה.

דן שכטמן: זה דבר אחד.

דן שכטמן: דבר שני – אני לא חושב שאורלב נמצא כאן, הוא יושב-ראש הוועדה לזכויות הילד, ועדה מאוד מאוד חשובה.

דן שכטמן: אחד התפקידים של הוועדה הזאת הוא כמובן למנוע התעללות בילדים באשר היא.

דן שכטמן: אבל מה היא התעללות בילדים?

דן שכטמן: האם כשכופתים ילד ומכים אותו זו התעללות, וכשמונעים ממנו השכלה בסיסית שתהפוך אותו למקבץ נדבות, זו לא התעללות?

דן שכטמן: בספר שלי, זו היא התעללות וזו היא התעללות.

דן שכטמן: על הוועדה הזאת לדאוג לכך שלא יתעללו בילדים וכשכל ילד בישראל, כל ילד בישראל, יזכה לחינוך בסיסי שיאפשר לו למלא את הפוטנציאל הטמון בו.

דן שכטמן: זה הוא תפקידה של הכנסת ובמיוחד של הוועדה, של אורלב, אבל גם של החינוך וכן הלאה.

דן שכטמן: צריך לדאוג לכך שכולם יזכו לחינוך.

דן שכטמן: דמוקרטיה, כפי שאני מבין אותה, קשורה בשוויון זכויות לכול, אבל אולי גם בשוויון חובות לכול?

דן שכטמן: האם פירוש הדבר שהממשלה והכנסת והציבור צריך לתת?

דן שכטמן: האם אולי גם הציבור צריך לתת במידה שווה, בחזרה, למדינה שלו?

דן שכטמן: אלה דברים שצריך לשים אליהם את הלב.

דן שכטמן: אשר למדע.

דן שכטמן: אני אגיד שלוש מילים בקשר למדע.

דן שכטמן: מדברים על בריחת מוחות מהארץ, אני אישית לא רואה את בריחת המוחות.

דן שכטמן: אני רואה שהרבה מאוד מדענים מבריקים, צעירים וצעירות, רוצים לחזור לישראל ואין להם לאן.

דן שכטמן: אנחנו מקבלים פניות כל הזמן בטכניון מהרבה מאוד מדענים שרוצים לשוב ארצה.

דן שכטמן: מספר התקנים שלנו הוא מוגבל, ואני מוכרח לציין שבשנים האחרונות – לשבחה של האדמיניסטרציה הנוכחית יאמר – הדבר הזה משתפר, יש יותר תקציבים, יש יותר תשומת לב להשכלה הגבוהה.

דן שכטמן: בעשור האחרון, בעשור הקודם, השררה הכתה בתורה.

דן שכטמן: זה לא קורה עכשיו, אנחנו רואים שיפור בעניין הזה ויכולים לקלוט יותר אנשים.

דן שכטמן: אבל אחד הרעיונות שאני מנסה לדחוף הוא להקים מרכז, או מרכזי מחקר גדולים, גדולים, בישראל.

דן שכטמן: מרכז גדול מחקר כזה יכול להיות הקמה של סינכרוטרון.

דן שכטמן: זו היא מערכת גדולה מאוד וקיימות 70 כאלה, אבל בונים כאלה גם באיראן, גם בירדן וכמובן גם בארצות הברית, גרמניה, צרפת, יפן, אנגליה והגיע הזמן שנקים גם כאן מרכז מחקר אזרחי גדול.

דן שכטמן: יש כאן הרבה מרכזי מחקר אבל הם כולם שייכים למערכת הביטחון, שזו ברכה ללא כל ספק, אבל גם מרכזי מחקר אזרחיים.

דן שכטמן: סינכרוטרון כזה, אם יקום בישראל, יביא עשרות רבות של מומחים מרחבי העולם, יקשר אותנו עם העולם המדעי.

דן שכטמן: עדה יונת לא תצטרך לנסוע לגרמניה בשביל לעבוד בסינכרוטרון או לארצות הברית, תוכל לעבוד כאן.

דן שכטמן: האוניברסיטאות, אם כל אחת מהן תקבל beamline, של ויצמן, של הטכניון וכן הלאה, כל אוניברסיטה שעוסקת במדע תוכל לקבל beamline.

דן שכטמן: העובדים ב-beamline הזה יהיו עובדי האוניברסיטה.

דן שכטמן: זאת תהיה מעבדה של האוניברסיטה.

דן שכטמן: כמו שלאוניברסיטה העברית יש את הפקולטה ברחובות, אז לטכניון יהיה beamline בסינכרוטרון שיקום בפריפריה, בכל מקום שאתם רוצים, אבל להקים.

דן שכטמן: זו דוגמה אחת של דבר שאפשר לעשות.

דן שכטמן: זה לא בשמים, התקציבים הם לא גדולים במיוחד.

דן שכטמן: פשוט מישהו צריך להרים את הכפפה ולקיים את המצווה הזו, כפי שאני רואה אותה כחשובה ביותר לכנס את המוחות.

דן שכטמן: אשר לנשים במדע.

דן שכטמן: בטכניון יש הרבה נשים שלומדות ובמיוחד לומדות לתארים גבוהים.

דן שכטמן: בפקולטה שלי – אני לא בטוח, ראש היחידה נמצא – אולי יש יותר נשים שעושות תארים גבוהים מאשר גברים.

פרץ לביא: יש יותר.

רונית תירוש: מה זה, הנדסת חומרים?

דן שכטמן: הנדסת חומרים בטכניון.

דן שכטמן: זאת אומרת, לא מדובר כאן באיזשהו מקצוע אוורירי קליל כזה.

דן שכטמן: מדובר בהנדסת חומרים, מקצוע-מקצוע שבו רוב האנשים לתארים גבוהים הן נשים בפקולטה שלנו.

דן שכטמן: יש הרבה כאלה, וגם יש המון בוגרות.

דן שכטמן: כך גם בפקולטות אחרות.

דן שכטמן: נכון שיש פקולטות שבהן מספר הנשים פחות, אבל זה על פי בחירתן, כמובן.

דן שכטמן: הן יכולות להירשם לאן שהן רוצות ואנחנו מקבלים אותן בשמחה רבה.

דן שכטמן: אותו דבר באוניברסיטת חיפה, שנשיאה יושב כאן, גם שם יש נשים רבות.

דן שכטמן: נכון שזה לא מדעים, בעיקר מדעי הרוח, אבל גם שם יש נשים רבות.

דן שכטמן: זאת אומרת, יש התקדמות בעניין הזה.

דן שכטמן: אני מוכרח לומר שכשאני הייתי סטודנט בטכניון, למדתי הנדסת מכונות, היינו 80 בנים ובת אחת, חמודה, וכולנו נורא אהבנו אותה.

דן שכטמן: היא היתה ה-mascot של הכיתה שלנו.

דן שכטמן: היום היא עובדת במפא"ת, במשרד הביטחון.

דן שכטמן: היום המצב הוא אחר.

דן שכטמן: אמנם בהנדסת מכונות אין הרבה נשים אבל בהנדסות אחרות בהחלט יש.

דן שכטמן: זאת אומרת, קיימת התקדמות, בוודאי רצוי עוד לקדם את הנושא הזה אבל זה כבר כרוך בחינוך הבסיסי, בתיכונים, באיכות המורים, באיכות המורות – אולי כדאי להגיד – בבתי הספר היסודיים.

דן שכטמן: ובאמת, החינוך הוא בוער בעצמותי.

דן שכטמן: זו השנה ה-12 שאני מתרגם את הפוסטרים של פרסי נובל לעברית ומחלק אותם בכל בתי הספר התיכוניים בארץ, במכללות וכן הלאה.

דן שכטמן: 25 שנה אני מלמד בהתנדבות קורס שנקרא יזמות טכנולוגית בטכניון.

דן שכטמן: כבוד נשיא הטכניון הוא אחד המרצים אצלי ואני יכול להגיד לכם שהוא בסדר גמור בקטע הזה.

דן שכטמן: מרצה בקורס אצלי, יזמות טכנולוגית.

דן שכטמן: עד היום יש לקורס הזה בערך 10,000 בוגרים שהצ'יפ של היזמות הטכנולוגית הושתל במוחם.

דן שכטמן: במשך 25 השנים האחרונות ישראל הפכה לstart-up nation.

דן שכטמן: אני לא יודע מה חלקי בעובדה הזו אבל אני בטוח שיש לי חלק בעניין הזה.

דן שכטמן: בהתמדה, 25 שנה באמת אותו קורס, 11 שנה ועד יומי האחרון אתרגם את הפוסטרים שפרסם נובל.

דן שכטמן: השנה קל במיוחד, לפחות את אחד מהפרסים האלה, לתרגם.

דן שכטמן: אני רוצה להודות לכם, מכובדי, שהזמנתם אותי, את עמיתי ואת משפחתי, ציפי, שתי נכדותי שיושבות כאן, בתי תמר ובעלה אלכס שיושב אתנו כאן.

דן שכטמן: באמת תודה שאתם מכבדים אותנו לא רק בנוכחות

דן שכטמן: כם אלא גם ביוזמה לכבד את פרס נובל.

דן שכטמן: באמת פרסי נובל הם נדירים, הם יוצרים הזדמנות אדירה להציג את ישראל בעולם.

דן שכטמן: בשבדיה לבד נתתי 10 הרצאות כישראלי, כחיפאי, כאיש הטכניון.

דן שכטמן: ובכל מקום, אגב, אני ציפיתי לשאלות בעניינים רגישים.

דן שכטמן: באחת ההזדמנויות, פעם אחת באוניברסיטה אחת, מישהו שאל אותי על היחסים בין ישראל והערבים הישראלים ואמרתי לו: תודה רבה שנתת לי על ההזדמנות לספר לך מה קורה בארץ ביחסים שבין ישראל.

דן שכטמן: ואמרתי לו – אגב, אני אגיד רק מילה אחת – שאלתי אותו אם יש מיעוטים בשבדיה, הוא אמר: כן, פינים.

דן שכטמן: שאלתי אותו: האם הפינית היא שפה רשמית בשבדיה?

דן שכטמן: הוא אמר: מה פתאום?

דן שכטמן: אמרתי לו: מה פתאום?

דן שכטמן: כן, יש מיעוט ערבי בישראל, הערבית היא שפה רשמית בישראל.

דן שכטמן: הוא אמר: מה אתה אומר?

דן שכטמן: כן, וכך האלה וכך הלאה.

דן שכטמן: זאת אומרת, זו ההזדמנות לייצג.

דן שכטמן: אני השנה הזאת אתן הרצאות בהרבה מאוד מדינות.

דן שכטמן: אני מייצג את ישראל, אני נפגש עם השגרירים במדינות האלה.

דן שכטמן: שגריר ישראל בשבדיה עשה מסיבה לכבודי, בני, ושם הוא הזמין מכובדים, ייצגתי את ישראל שם.

דן שכטמן: אני ממשיך לייצג את ישראל בעולם, בעיקר, וגם – אני מקווה לטובה – גם בישראל.

דן שכטמן: תודה רבה לכם.

אלכס מילר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אפשר למחוא כפיים.

רונית תירוש: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים להעניק לפרופסור שכטמן איזושהי מזכרת מביקורו כאן.

ראובן ריבלין: אנחנו רואים בזה גאווה גדולה שמזכרת מהכנסת תמצא בביתך.

ראובן ריבלין: יש אנשים שאומרים שיש בך איזושהי מידה של "מעל", בצדק.

ראובן ריבלין: (יושב-ראש הכנסת מעניק מתנה לפרופסור שכטמן)

דן שכטמן: תודה רבה.

דן שכטמן: עכשיו, רגע, אני רואה שאתה נטול עניבה.

ראובן ריבלין: אני לובש עניבה או בבית המשפט, כשהייתי עורך דין, או כשאני מנהל את ישיבות הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו מן היישוב אז אנחנו לא - - -

דן שכטמן: כן.

ראובן ריבלין: לא, אתה באת לכנסת, אני נמצא פה כבר.

דן שכטמן: אז יש לך פה עניבה, איך זה נראה?

ראובן ריבלין: יפה.

דן שכטמן: אז בבקשה

ראובן ריבלין: חן-חן, תודה רבה, תודה רבה.

ראובן ריבלין: את זה אנחנו נצטרך לרשום, זו תהיה העניבה של כל יושבי ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: באמת תודה לך, אנחנו גאים.

ראובן ריבלין: עכשיו רצינו רק לומר דבר אחד, אוסישקין היה נביא.

ראובן ריבלין: על כן שכונת רחביה, שהיא שכונה שנבנתה יחד עם האוניברסיטה העברית בירושלים והיתה שכונת המורים, היא כולה שזורה בחכמי ספרד: אבן עזרא, הרמב"ם, הרמב"ן, אברבנאל, אלחריזי.

ראובן ריבלין: אחד נפקד והוא יהודה הלוי, שכן הרחוב שהיה מיועד ליהודה הלוי – שהוא עובר מרחוב אלחריזי עד בואכה הרמב"ם, ביתו של ראש הממשלה הראשון בישראל – היה מיועד להיות רחוב יהודה הלוי, הרחוב הראשי, מקביל לאבן עזרא, בשכונת רחביה.

ראובן ריבלין: הבית של אוסישקין עמד במרכזו של רחוב יהודה הלוי.

ראובן ריבלין: אמר אוסישקין: את יהודה הלוי כולם יזכרו, לגבי אוסישקין יש לי חששות כבדים מאוד, ולכן ייקרא הרחוב שהוא רחוב יהודה הלוי – רחוב אוסישקין.

ראובן ריבלין: ומאז שזור אוסישקין כשאדם שרואה את הנולד עם כל חכמי ספרד.

דן שכטמן: תודה רבה.

רונית תירוש: תודה רבה.

רונית תירוש: אני רק, ברשותכם, רוצה לצרף את פרופסור שכטמן לאותה רשימה מכובדת של חתני וכלת פרס נובל.

רונית תירוש: ש"י עגנון, מנחם בגין, שמעון פרס, יצחק רבין, דניאל כהנמן, אברהם הרשקו, אהרון צ'חנובר, ישראל אומן, עדה יונת – שבהזדמנות זו נאחל לך החלמה מהירה, לכן היא נעדרה מהישיבה כאן – ואחרון חביב, וכן ירבו שכמותו ויתווספו לרשימה, פרופסור דן שכטמן.

רונית תירוש: תודה רבה לכם, הישיבה הסתיימה.