ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 982, 2012-01-24 10:20

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

נעמה פלאי: עורכת דין נעמה פלאי מהלשכה המשפטית של רשות האוכלוסין.

נעמה פלאי: התקנות שאנחנו מבקשים להציג בפני הוועדה נוגעות לשני נושאים: האחד, הנושא של המעבר למסמכי נסיעה ביומטריים והשני, מספר תיקונים שנוגעים להפקת לקחים מהתיקון שנעשה בשנת תשס"ט לאגרות של הדרכונים.

נעמה פלאי: לגבי המעבר למסמכי נסיעה ביומטריים, יש צורך להתאים את האגרות בגלל המעבר והשוני בהנפקה של מסמכים ביומטריים.

נעמה פלאי: כל האגרות שאנחנו מבקשים כאן הן בעצם פטורים בגלל ההתאמות.

נעמה פלאי: אפשר להיכנס לכל סעיף, אבל למשל הנושא שאי אפשר לבצע שינוי במסמך נסיעה קיים ולכן כל שינוי מחייב הנפקת מסמך נסיעה חדש, במקרה כזה יש צורך במתן פטור להנפקת מסמך כזה.

נעמה פלאי: אנחנו יכולים לעבור על הסעיפים השונים.

שגית אפיק: כן, בואי נעבור על הסעיפים.

שגית אפיק: תאמרי גם את הדברים האחרים שלא קשורים למסמכי זיהוי ביומטריים.

נעמה פלאי: מהבחינה הזאת אנחנו מבקשים שני תיקונים כאשר האחד הוא הנושא של ביטול הנחת החורף.

נעמה פלאי: התיקונים האלה שאינם נוגעים למעבר הביומטרי אלא הם במסגרת הפקת לקחים מהתיקון שנעשה בשנת תשס"ט.

נעמה פלאי: זאת אומרת, זה נוגע לבקשה שלנו לבטל את הנחת החורף כי ראינו שנוצרים מצבים שאנשים משלמים בחורף ומגיעים רק בקיץ דבר שגורם לבעיה בלשכה לגבות את הפרש האגרה.

נעמה פלאי: אנחנו מבקשים להוסיף הנחה - שעד עכשיו לא הייתה – לקטינים במסגרת תשלום באינטרנט.

נעמה פלאי: אנחנו מבקשים להוסיף הנחה לקטינים בתשלום באינטרנט.

נעמה פלאי: במסגרת הזאת, לאור המעבר – וזה קשור גם למעבר הביומטרי – אנחנו נתחיל לבצע תשאולים בלשכות על הנפקת מסמכים ולכן אין בעצם טעם במשלוח בקשה בדואר מכיוון שהתושב נדרש להגיע ללשכה לצורך ביצוע תשאול.

משה גפני: מה זה הנחת חורף?

אלי לוי: שמי , אני מנהל תחום מרשם ודרכונים ברשות האוכלוסין.

אלי לוי: למי שמשלם באינטרנט יש לנו שתי אפשרויות להנחה: הנחה אחת היא לכל השנה כאשר במקום 270 שקלים משלמים 240 שקלים כך שמי שמשלם באינטרנט, יש לו הנחה של שלושים שקלים.

אלי לוי: הוא משלם באינטרנט ואחר כך יכול להגיע ללשכה ולהגיש את הבקשה.

אלי לוי: עשינו איזשהו ניסוי לגבי תקופת החורף כך שבין נובמבר לסוף פברואר תתקבל הנחה יותר גדולה כי מבחינת ניפוקי הדרכונים אנחנו רואים שבחודשי הקיץ מספר הניפוקים גדול פי שלוש ולפעמים גם פי ארבע מאשר בתקופת החורף.

אלי לוי: ניסינו לגרום לכך שהאנשים יכינו את הדרכונים שלהם בחורף לקראת הנסיעה בקיץ.

אלי לוי: בסופו של דבר התברר שאנשים באמת משלמים בחורף ומקבלים את ההנחה הגדולה אבל באים ללשכה ומגישים את הבקשה בקיץ, דווקא בתקופת העומס.

שגית אפיק: אז אתם גובים הפרש?

אלי לוי: כשהם משלמים בחורף ובאים בקיץ, אחרי שלושה חודשים - ההנחה היא עד שלושה חודשים - ורוב המקרים עליהם אני מדבר משלמים בחורף ובאים ביוני, יולי ואוגוסט אז זאת שיא העונה, אז אנחנו מנפקים קרוב למאה אלף דרכונים בחודש.

אלי לוי: במקרה הזה אנחנו מבקשים מהם לשלם את ההפרש דבר שגורם לוויכוחים וזה יותר מעכב מאשר עוזר.

אלי לוי: אנחנו רוצים שתהיה הנחה קבועה לכל השנה, להוריד את הנחת החורף ובתמורה לתת הנחה לקטינים.

משה גפני: אני לא כל כך משתמש בדרכון כי אני לא כל כך נוסע, אבל אני חושב שאם אני הייתי נוסע ומשתמש בדרכון, לא הייתי משלם שלושה חודשים מראש אלא הייתי משלם מתי שאני בא לקחת את הדרכון.

אלי לוי: אני אומר לך שזה מה שקורה בפועל.

משה גפני: כשאתם אומרים בפועל, כבר היה לי אתכם – וכנראה גם יהיה לי אתכם – מה זה בפועל?

משה גפני: בפועל זה שמונים מתוך מאה?

משה גפני: שלושה מתוך מאה?

משה גפני: כמה זה בפועל?

משה גפני: אדם נורמאלי משלם והולך לקחת את הדרכון.

אלי לוי: נכון.

משה גפני: בזה שאתם אומרים לו להוציא את הדרכון בחורף, אתם מעודדים אותו ומפחיתים לחץ.

משה גפני: כמה משלמים בחורף ומגיעים ביולי?

אלי לוי: בחורף משלמים כעשרים אלף ומגיעים ביולי קרוב לאלפיים.

אלי לוי: אני מדבר על שלושת החודשים האלה, יוני, יולי ואוגוסט.

אלי לוי: מגיעים מעל אלפיים מתוך עשרים אלף.

משה גפני: אני משלם בחורף.

משה גפני: כמה כמוני לוקחים את הדרכון בחורף?

אלי לוי: 18 אלף.

משה גפני: 18 אלף מתוך עשרים אלף.

אלי לוי: כן.

משה גפני: אז למה אתה לא נותן להם את ההנחה?

משה גפני: איש אחד יחטא ועל כל העדה תקצוף?

אלי לוי: אני חייב לתת לכולם את ההנחה.

אלי לוי: לגבי האלפיים אני גובה את התוספת.

משה גפני: תשאיר את הנחת החורף.

משה גפני: אם אני הייתי עובד במרשם האוכלוסין, הייתי משאיר את ההנחה הזאת אבל אני לא עובד שם ולכן אתה צריך להחליט.

משה גפני: אם אתה רוצה עוד כסף לקופת מרשם האוכלוסין, תגיד את זה.

אלי לוי: לא, אני לא רוצה.

משה גפני: אתה לא רוצה?

משה גפני: אני רוצה.

אלי לוי: את הכסף הזה שאני כביכול אחסוך, אנחנו רוצים לתת הנחה לקטינים, הנחה שלא קיימת היום.

משה גפני: רגע.

משה גפני: זה מסובך בשבילי.

משה גפני: יש הנחת חורף והרציונאל של ההנחה הזאת הוא מאוד נכון.

משה גפני: הנחת החורף אומרת שהיות שיש לחץ בחודשי הקיץ – ביוני, ביולי, באוגוסט – אתם רוצים להפחית את הלחץ הזה ואתם אומרים שמי שיבוא בחורף וייקח את הדרכון בחורף, מה שמפחית לחץ על המשרדים שלכם ויגרום לכך שהשירות יהיה טוב יותר, יקבל הנחה.

משה גפני: אם זה הרעיון, הרעיון הזה נכון גם אחרי מה שאמרת.

משה גפני: אם יש עשרה אחוזים שהם משלמים בחורף אבל באים לקחת את הדרכון בקיץ ויוצרים את העומס, לא מגיעה להם הנחת חורף.

משה גפני: אם הם יבואו בקיץ, הם ישלמו את ההפרש וזה בסדר.

משה גפני: את הנחת החורף העקרונית אתם צריכים להשאיר.

משה גפני: אם אתה אומר שאתם צריכים את הכסף עבור קטינים ועבור כל מיני דברים אחרים, תגידו שאתם צריכים כסף, אבל אם הנושא של הנחת החורף היה תקף עד היום, אני לא רואה למה צריך לבטל אותו.

אלי לוי: משלמים בארבעת החודשים מנובמבר עד סוף פברואר עשרים אלף אנשים, כלומר, ממוצע של 5,000 בחודש ויש להם עוד שלושה חודשים להגיע.

אלי לוי: כלומר, עשרים אלף האנשים האלה מתחלקים בשבעה חודשים.

משה גפני: יפה.

משה גפני: זה מפחית עומס.

אלי לוי: זה זניח לעומת ההפחתה.

אלי לוי: אנחנו מרגישים את זה בחודשים יוני, יולי ואוגוסט, אז הלחץ לא יורד ונשאר כפי שהיה.

אלי לוי: כלומר, זה שנתנו הנחת חורף זה מפחית במעט, אבל אנחנו עדיין מנפיקים מאה אלף דרכונים בקיץ.

משה גפני: אבל אם לא תתנו את ההנחה, יבואו יותר.

אלי לוי: יהיו עוד 3,000 או 4,000.

משה גפני: עוד 10,000.

משה גפני: למה אתם רוצים לבטל את הנחת החורף?

אלי לוי: הבעיה מתעוררת בלשכה כשאותו אדם מגיע ביוני.

אלי לוי: הוא אומר שהוא שילם באינטרנט אבל אומרים לו שישלים את האגרה דבר שגורם למהומה ולוויכוחים.

שגית אפיק: כמה אנשים כאלה יש בשבוע או ביום?

אלי לוי: ביום, בממוצע, מקרה בכל לשכה.

אלי לוי: אם אני מדבר על שלושת החודשים האלה, יש לי מעל אלפיים שמתחלקים לשישים ימי עבודה.

אלי לוי: בכל לשכה, בכל יום יש לי אחד כזה ואחד כזה מתסיס את כל הקהל ומעכב את התור, דבר שגורם לנו נזק.

משה גפני: מה גובה ההנחה?

אלי לוי: האגרה הבסיסית היא 270 שקלים, האגרה במשך כל השנה היא 240 שקלים והאגרה בחורף היא 185 שקלים.

משה גפני: כמה עולה הדרכון?

אלי לוי: הבסיס עולה 270 שקלים.

משה גפני: ואם אני בא בחורף, כמה אני משלם?

אלי לוי: 185 שקלים.

אלי לוי: אם אתה משלם באינטרנט בחורף.

אלי לוי: מי שמשלם באינטרנט בקיץ, הוא עדיין מקבל הנחה ומשלם רק 240 שקלים.

משה גפני: כמה אני משלם אם אני לא משלם באינטרנט אלא בא ללשכה?

אלי לוי: אתה תשלם 270 שקלים.

משה גפני: אם אני בא בחורף.

אלי לוי: מי שלא משלם באינטרנט ובא ללשכה, הוא משלם במשך כל השנה 270 שקלים.

אלי לוי: מי ששילם באינטרנט, משלם בחורף 185 שקלים ובקיץ 240 שקלים.

משה גפני: יש לך סמכות להשאיר את הנחת החורף או שצריך לדבר עם השר או עם ראש הממשלה?

נעמה פלאי: אנחנו נבדוק.

שגית אפיק: אתם יכולים להסביר למה אתם מבטלים את האופציה של הגשת בקשה בדואר?

שגית אפיק: זה היה יכול לחסוך לכם עומס בלשכות.

אלי לוי: נכון, אבל בעקבות המעבר לביומטרי, אנחנו בכל בקשה למסמך זיהוי – שזאת תעודת זיהוי או דרכון – עורכים שאלון אימות כדי לזהות את האדם וכדי למלא שאלון אימות הוא חייב להגיע ללשכה, כך שאין רלוונטיות למשלוח הבקשה בדואר.

אלי לוי: כל בקשה למסמך נסיעה, המבקש יצטרך להגיע ללשכה.

שגית אפיק: המעבר לביומטרי הוא אוטומטי?

שגית אפיק: הוא כבר קורה בימים האלה?

אלי לוי: לא.

שגית אפיק: תסביר לנו את לוחות הזמנים.

שגית אפיק: עכשיו אתם מבטלים את הבקשה בדואר, אבל מתי יקרה הביומטרי?

אלי לוי: עם התחילה.

משה גפני: זה באינטרנט?

אלי לוי: לא, באינטרנט לא.

אלי לוי: באינטרנט הוא יכול לשלם.

אלי לוי: ברגע שהוא שילם באינטרנט, אצלנו זה מוזן כבר במערכת, הוא מגיע והוא חוסך לפקיד איזושהי פעולה.

נעמה פלאי: משלוח הבקשה בדואר אפשר לא להגיע ללשכה בכלל.

משה גפני: באינטרנט?

נעמה פלאי: צריך להגיע ללשכה בכל מקרה.

שגית אפיק: הוא משלם ומגיע.

משה גפני: למה אי אפשר לשלם בדואר ולהגיע?

משה גפני: לי אין אינטרנט ואני רוצה לשלם בדואר.

נעמה פלאי: מהבחינה הזאת זה לא יחסוך לך את הצורך להגיע ללשכה.

נעמה פלאי: זאת אומרת, תצטרך ללכת לדואר כדי לשלם ואחר כך להגיע ללשכה.

אלי לוי: לשלוח את הבקשה בדואר, זה יעלה עוד שמונה שקלים.

נעמה פלאי: אתה צריך להגיע גם לדואר וגם ללשכה.

משה גפני: אתם מדברים מהר מדי וזה לא בשביל התפיסה שלי.

משה גפני: אני לא יכול כל כך מהר.

משה גפני: אני משלם באינטרנט ובא ללשכה.

משה גפני: אני משלם באינטרנט תשלום מופחת ובא ללשכה.

אלי לוי: נכון.

משה גפני: אין לי אינטרנט ואני רוצה לשלם בדואר.

משה גפני: אני משלם בדואר ובא ללשכה.

אלי לוי: לא, אתה לא משלם בדואר.

אלי לוי: אתה שולח את הבקשה בדואר ללשכה.

אלי לוי: אין לנו שירות שמשלמים בדואר ומגיעים עם קבלה ללשכה.

אלי לוי: כלומר, שולחים ללשכה את הבקשה יחד עם המחאה אבל זה לא יעזור, כי בכל מקרה הוא חייב להגיע אחר כך ללשכה באופן אישי.

שגית אפיק: עד היום שילמת ושלחת את הבקשה ולא היית צריך לבוא ללשכה אלא קיבלת את המסמך הביתה.

משה גפני: למה אם אני משלם באינטרנט, אני משלם תשלום מופחת?

אלי לוי: כי התשלום כבר נכנס לתוך מערכת אביב והפעילות של הפקיד מול המבקש היא קצרה יותר.

אלי לוי: התשלום כבר מוזן, הוא לא צריך להעביר כרטיס, הוא לא צריך להתקשר וזה חוסך לו שתיים-שלוש דקות בפעילות עצמה.

אלי לוי: התשלום כבר מוזן לתוך המערכת והוא ברשומה של אותו אדם.

אלי לוי: יש לנו כרגע פיילוט בלשכה בתל אביב לגבי מי שאין לו אינטרנט.

אלי לוי: יש לנו עמדה שעשינו ביחד עם משרד האוצר, של תהיל"ה, מחוץ ללשכה בה יכולים לשלם לפני שמגיעים לפקיד ואז נכנסים עם התשלום ומקבלים את ההנחה.

אלי לוי: אני מקווה שהשנה זה יצא לפועל.

משה גפני: איפה העמדה הזאת?

אלי לוי: בלשכה בתל אביב.

אלי לוי: יש לנו שתי עמדות כאלה.

משה גפני: איפה יש לכם עוד לשכה באזור המרכז?

אלי לוי: יש לנו עוד הרבה לשכות באזור המרכז.

משה גפני: איפה?

אלי לוי: בתל אביב, בחולון, בפתח תקווה, בכפר סבא, בבני ברק, ברמת גן.

משה גפני: למה שלא תשימו את זה בבני ברק?

אלי לוי: זה היה פיילוט.

אלי לוי: יש קצת עיכובים.

משה גפני: לדעתו של שר הפנים איפה באזור המרכז יש הכי פחות אינטרנט?

אלי לוי: אני לא יודע.

אלי לוי: אנחנו עומדים לשים עוד עמדות.

משה גפני: מה שר הפנים חושב, איפה יש הכי פחות אינטרנט באזור המרכז?

אלי לוי: אני באמת לא יודע.

משה גפני: תשאל אותו.

אלי לוי: כנראה בבני ברק.

משה גפני: כנראה.

משה גפני: אז למה לא עשיתם פיילוט בבני ברק?

משה גפני: השר אלי ישי לא יודע איפה אין אינטרנט?

אלי לוי: אנחנו עדיין בפיילוט.

משה גפני: פיילוט עושים היכן שיש הכי פחות אינטרנט.

משה גפני: אני לא מחזיק אינטרנט וזה מסיבות מאוד ברורות כי אני חושב שאף אחד לא צריך להחזיק אינטרנט.

משה גפני: אם מחזיקים, צריך לחסום אותו מכל מיני מקומות אחרים ואנחנו קוראים על זה כל יום בעיתונים.

משה גפני: אני מניח ששר הפנים יודע את זה.

אלי לוי: אני מקבל את ההצעה שלך ואני מוכן להבטיח שהלשכה הבאה שתיכנס לנושא הזה תהיה בני ברק.

משה גפני: לא דווקא שם.

משה גפני: אני רוצה גם בחולון.

משה גפני: אנחנו סיכמנו עם רשות המסים בחוק אחר שלא נוגע אליכם שבכל הנקודות ובכל התחנות שיש את רשות המסים, תהיה עמדה למי שאין לו אינטרנט.

משה גפני: זה פועל.

משה גפני: אני הייתי מצפה שזה גם יהיה אצלכם.

אלי לוי: זאת דווקא יוזמה שלנו, של הרשות.

אלי לוי: אנחנו באנו עם זה לאוצר.

משה גפני: על היוזמה שלכם לא ידענו עת יזמנו את זה כאן בוועדה וביקשנו מרשות המסים והיא הסכימה.

משה גפני: אם היינו יודעים, היינו אומרים שאתם יזמתם את זה.

אלי לוי: לא, אני מדבר עלינו ולא על רשות המסים.

משה גפני: אם יזמתם, אני הייתי מצפה שזה יהיה בעוד כמה מקומות ולא רק בתל אביב.

אלי לוי: כמו שאמרתי, אנחנו מתכננים – אני לא יודע כמה מהר זה יהיה – לקנות עוד חמישים עמדות כאלה ולפזר אותן בכל הלשכות בארץ.

אלי לוי: אני יכול לבקש ולדרוש מההנהלה אצלנו שהלשכה הראשונה תהיה בבני ברק.

משה גפני: אני לא מבקש דווקא את בני ברק.

משה גפני: אם אני הייתי שר הפנים, הייתי מחפש מקום בו יש הכי פחות אינטרנט.

אלי לוי: כשנתחיל לפזר יותר את האפשרות לשלם באזורים הפחות נגישים לאינטרנט, נעשה איזשהו פילוח.

אלי לוי: אני מקבל את ההערה.

משה גפני: אני רוצה להעיר מקצועית על העניין הזה.

משה גפני: יש רבים בארץ שאין להם אינטרנט וכל אחד מסיבותיו הוא.

משה גפני: התחנה בה מקצועית יש את הכי פחות אינטרנט, זאת בני ברק.

משה גפני: אני לא רוצה העדפה לבני ברק, אבל אם עושים פיילוט, מטבע הדברים, מי שהיה חושב יותר, כדי לדעת אם זה מצליח או לא מצליח, צריך לעשות בנקודה שלכם, בנקודה של רשות האוכלוסין, במקום שבאמת הפיילוט ישקף האם יש בזה צורך או אין בזה צורך.

משה גפני: לעשות פיילוט במקום אחר, אני חושב שזה לא הפיילוט הכי מוצלח.

משה גפני: הוא פיילוט טוב, אבל הוא לא הכי מוצלח.

משה גפני: לכן אני מתפלא על משרד הפנים.

אלי לוי: הלשכה שנבחרה בתל אביב נבחרה בגלל שהיא הלשכה הגדולה בארץ.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אני מקבל את דבריך ואכן אתם תעשו את זה בכל המקומות.

משה גפני: יש גם אנשים מבוגרים שאין להם אינטרנט ויש גם אנשים צעירים שלאו דווקא גרים בבני ברק אלא בכל מקום בארץ ואין להם אינטרנט וכל אחד מסיבותיו הוא.

משה גפני: לגבי הפחתת החורף, אתם תבדקו את זה.

נעמה פלאי: נבדוק את זה עכשיו.

נעמה פלאי: אנחנו מבקשים להשלים את הדיון וניתן תשובה עוד היום.

שגית אפיק: תאמרי מה הדברים האחרים.

שגית אפיק: תסבירי לגבי הבקשה בדואר.

שגית אפיק: תסבירי אם מסמכי הזיהוי הביומטריים נכנסים אוטומטית.

משה גפני: היא הסבירה לגבי התשלום.

נעמה פלאי: לגבי תקופת המבחן של המעבר למסמכי זיהוי ביומטריים.

נעמה פלאי: לפי החוק הביומטרי, החוק יוחל בהדרגה כך שבהתחלה תהיה תקופת מבחן של שנתיים במהלכה החוק יחול על תושבים שייתנו את הסכמתם לנטילת אמצעי זיהוי ביומטריים והכללה במאגר.

נעמה פלאי: אנחנו בשלבים היערכות אחרונים לתחילתה של תקופת המבחן, כך שהיא תחל בשבועות הקרובים ולכן ביקשנו שתאריך התחילה לעניין המעבר למסמכי זיהוי ביומטריים יהיה ה-31 בינואר.

נעמה פלאי: זה מבחינת הדברים שקשורים למסמכי הזיהוי הביומטריים.

נעמה פלאי: מה שמופיע כאן מבחינה זאת, אלה פטורים, בגלל הצורך בהתאמה.

נעמה פלאי: אנחנו לא הולכים לעשות הגדלה של האגרות אלא האגרות יישארו כפי שהן למסמכי זיהוי ביומטריים לעומת מסמכי זיהוי רגילים.

נעמה פלאי: השוני נובע מהמעבר שלא מאפשר למשל להכניס תיקונים בתוך מסמך זיהוי ביומטרי, לא מאפשר להאריך מסמך קיים במצבים שניתן להאריך מסמכים קיימים ולכן אנחנו מבקשים שיינתנו פטורים.

שגית אפיק: בעצם בשנתיים הקרובות יהיו פטורים.

שגית אפיק: אתם מעודדים אנשים לעבור למסמכי זיהוי ביומטריים באמצעות הפטורים האלה?

שגית אפיק: זאת המטרה?

נעמה פלאי: לא.

נעמה פלאי: הרעיון הוא לעשות התאמה.

נעמה פלאי: ליצור מצב ששני המסלולים האלה מבחינת האגרות הם זהים.

נעמה פלאי: אין כאן הטבה לאחד מהצדדים.

נעמה פלאי: המצב שבן אדם היה נשאר עם מסמך זיהוי רגיל, הוא היה למשל מבצע את השינוי על גבי הדרכון הקיים, הוא היה מאריך את הדרכון הקיים כי נתנו למשל דרכון לתקופה קצרה מסיבות ששייכות לרשות האוכלוסין.

נעמה פלאי: במעבר לדרכון הביומטרי, הוא לא יוכל להאריך את הדרכון הקיים, הוא לא יוכל לבצע שינוי אם למשל הוא התחתן ושינה את שם משפחתו.

נעמה פלאי: לא ניתן יהיה לבצע שינוי במסמך הזיהוי הביומטרי ולכן חייבים להחליף לו.

נעמה פלאי: לכן אין סיבה שהוא ישלם על זה כי כיום הוא לא משלם.

נעמה פלאי: אין כאן הטבה אלא יש כאן יצירת שני מסלולים מקבילים וההתאמות האלה נדרשות בגלל הצורך לא להפלות לרעה את מי שיחליט לעבור למסמך זיהוי ביומטרי.

משה גפני: מתי אתם מעריכים שיתחילו לעבור למסמכים הביומטריים הללו?

נעמה פלאי: בשבועות הקרובים.

נעמה פלאי: אנחנו נערכים לכך.

שגית אפיק: לזה אתם מבקשים תחילה של 31 בינואר.

נעמה פלאי: כן.

נעמה פלאי: יש כאן עוד תיקון שאנחנו מבקשים לעניין הקטינים, בגלל ההצמדות, כך שזה יהיה 120 במקום 115 שקלים.

נעמה פלאי: אנחנו הגשנו את התקנות האלה לוועדה, נדמה לי בספטמבר, וכרגע עשינו הצמדות לסוף דצמבר ולכן אנחנו מבקשים שהסכום שמופיע ב-3 וב-5 יהיה 120 שקלים ולא 115, מהטעם של ההצמדות.

שגית אפיק: לא הצמדתם את הסכומים האלה אלא את פשוט מבקשת עכשיו.

שגית אפיק: זאת ההצמדה.

שגית אפיק: אם הייתם מצמידים, זה היה מגיע ל-120.

שגית אפיק: כמה זה היום לקטין?

אלי לוי: 135 שקלים לדרכון.

שגית אפיק: כלומר, אתם רוצים לעשות הפחתה והיא תהיה הפחתה קטנה.

שגית אפיק: המטרה לקטינים היא הפחתה.

נעמה פלאי: לקטינים זאת יצירה חדשה, לאשר תשלום באינטרנט לקטין, דבר שלא היה עד עכשיו.

שגית אפיק: כי היה צריך להביא אותו ללשכה.

נעמה פלאי: נכון.

נעמה פלאי: עדיין הוא צריך להגיע ללשכה, תשלום באינטרנט ממילא צריך להגיע ללשכה, אבל לא אפשרנו תשלום באינטרנט לקטינים ועכשיו תהיה אפשרות לשלם באינטרנט לקטינים.

נעמה פלאי: זאת יצירה של אגרה חדשה מופחתת לתשלום באינטרנט לקטין.

נעמה פלאי: אנחנו רק מבקשים שזה יותאם לכל האגרות האחרות שיוצמדו וזה לא הוצמד, במקום 115 אנחנו מבקשים 120 וזה דבר שלא היה קיים קודם.

משה גפני: עד היום הוא היה משלם 135?

אלי לוי: כן.

אלי לוי: באינטרנט, כן.

נעמה פלאי: אם לא היינו נותנים את ההנחה, הוא היה משלם 150.

אלי לוי: כשאנחנו ביקשנו 115, התשלום היה 130.

אלי לוי: בינואר זה עלה ל-135 שקלים, התשלום הבסיסי.

אלי לוי: כלומר, יש לנו עוד סוגי מסמכי נסיעה כמו תעודת מעבר שהייתה עולה 130 שקלים והיא עלתה ל-135 וההנחה באינטרנט עלתה ל-120.

משה גפני: אבל מה שאנחנו נאשר כאן, זה המחיר.

אלי לוי: זה המחיר.

משה גפני: עד סוף השנה.

טמיר כהן: אבל ההנחה היא לא פרופורציונאלית לעומת התשלום למבוגר.

טמיר כהן: עשיתם 270 חלקי שתיים וכך הגעתם ל-135 שקלים.

אלי לוי: נכון.

טמיר כהן: כאן אתם עכשיו משאירים אותו על 120 שקלים ואתם נותנים 185 שקלים לתשלום באינטרנט, כך שהיחס לא נשמר.

אלי לוי: לא, 240 באינטרנט.

אלי לוי: באינטרנט בקיץ 240 שקלים.

אלי לוי: את החורף ביקשנו לבטל.

אלי לוי: כלומר, אנחנו היינו בטוחים שזה יתבטל.

אלי לוי: הכוונה שלנו הייתה לתת לקטינים בעקבות הביטול של הנחת החורף.

משה גפני: מה עושים עם החורף?

אלי לוי: אני חושב שיהיה לנו יותר קל לבטל, אבל אם אתה מתעקש.

משה גפני: אני לא מתעקש, אני מבקש.

משה גפני: אני חושב שהנחת חורף היא דבר חשוב.

שגית אפיק: את התשאול אתם תעשו גם למי שלא מבקש מסמך זיהוי ביומטרי?

נעמה פלאי: כן.

שגית אפיק: התשאול עכשיו יהיה לכולם?

שגית אפיק: זה לא יעשה עומס מאוד גדול אצלכם?

נעמה פלאי: הרצון שלנו הוא להנפיק מסמך זיהוי לאדם הנכון.

נעמה פלאי: לכן הגענו למסקנה שזה מאוד חשוב גם במעבר לעשות תשאול והוא אקוטי במעבר למסמכי זיהוי ביומטריים.

שגית אפיק: אבל יהיה מסלול מקביל שהוא לא ביומטרי.

נעמה פלאי: לא ביומטרי, אבל עדיין אנחנו רוצים לשפר את הזיהוי.

נעמה פלאי: התשאול הזה הוא תשאול ממוחשב.

נעמה פלאי: הוא תשאול שהמחשב מעלה אותו.

משה גפני: שואל אותי מנהל הוועדה האם לקטין המסמך הוא לחמש שנים ולמבוגר המסמך הוא לעשר שנים.

אלי לוי: כן.

משה גפני: אז מה באמת הקטין לא משלם פחות?

משה גפני: הוא מקבל את המסמך לחמש שנים.

אלי לוי: הוא משלם חצי מהמחיר.

משה גפני: אבל המבוגר משלם חצי מהמחיר הרגיל באינטרנט.

נעמה פלאי: בחורף.

משה גפני: אני מדבר על החורף.

טמיר כהן: אנחנו מדברים על החורף.

משה גפני: אנחנו בחורף.

משה גפני: יורד גשם.

טמיר כהן: גם אתם רוצים וגם אנחנו רוצים שישלמו בזול ולא יהיה עומס.

משה גפני: אם יש הנחת חורף, אם החלטתם להיעתר לבקשתי, גם אצל הקטין צריך להפחית.

טמיר כהן: צריך להוריד יותר.

אלי לוי: נכון.

אלי לוי: הלוגיקה נכונה.

אלי לוי: כשבאנו לכאן זאת הייתה הבקשה שלנו, לבטל את הנחת החורף ולכן לא הכנו.

משה גפני: אני מבקש שתשאירו את הנחת החורף ושתהיה פרופורציה מתאימה לגבי הקטין.

משה גפני: אני לא חושב שזאת עצה רעה אלא זאת עצה טובה.

משה גפני: זה גם מייעל את השירות לאזרח וגם מייעל את העבודה שלכם.

משה גפני: לא צריך סתם להוריד את ההנחה הזאת.

משה גפני: הרוב הרי יגיעו בקיץ בכל מקרה כך שלא נגרם לכם כאן נזק.

אלי לוי: אני שוב אומר שהנזק היחידי שנגרם לנו הוא הוויכוחים שיש לנו עם הפונים.

משה גפני: יש לכם אחד ביום בלשכה.

אלי לוי: מספיק אחד כזה בלשכה כדי להרוס את כל היום בלשכה.

אלי לוי: כעובד לשכה לשעבר, כמי שנתקל במקרים האלה, אני אומר לך שזה בעייתי.

משה גפני: בוא ננסה עוד שנה.

משה גפני: אם לא, בעוד שנה, בעזרת השם, נבטל את זה.

נעמה פלאי: אנחנו נבדוק את זה וניתן תשובה.

משה גפני: תשובה חיובית.

משה גפני: מתי תתנו תשובה?

נעמה פלאי: עכשיו.

נעמה פלאי: מבחינת התקנות, השאלה אם סיימנו ונותרה רק התשובה לשאלה.

משה גפני: כן.

משה גפני: רק התשובה לשאלה הזאת.

משה גפני: נעבור לנושא השני.

עירית ויסבלום: עורכת דין עירית ויסבלום מרשות האוכלוסין.

משה גפני: סליחה על הבורות.

משה גפני: למה את מציגה את זה והם הציגו את הנושא הקודם?

אלי לוי: אני יחד אתה בהצגת הנושא.

עירית ויסבלום: חלוקת עבודה בלשכה.

עירית ויסבלום: אנחנו הגשנו את התיקון הזה בעקבות פסק דין בבג"ץ 2651/09.

עירית ויסבלום: המהות של התיקון היא פרטים 10 ו-11 לתוספת.

עירית ויסבלום: אגב התיקון הכנסנו עוד שני דברים נוספים שאינם קשורים לתיקון פרטים 10 ו-11 אבל עמדנו על כך שיש לערוך תיקונים נוספים ואלה הם הפטורים שאנחנו מבקשים להוסיף לתקנה 8, תקנת הדרכונים.

עירית ויסבלום: פטור אחד שאנחנו מבקשים להוסיף הוא פטור במקרה של צורך רפואי דחוף או צורך הומניטארי דחוף לצורך יציאה מישראל.

עירית ויסבלום: זה פטור נוסף שאנחנו מבקשים להכניס לתקנה 8.

עירית ויסבלום: הפטור השני אותו אנחנו מבקשים הוא במקרה שניתן כנגד אדם צו הסגרה לפי חוק ההסגרה ונדרשת יציאתו לחוץ לארץ ולשם כך נדרשת הנפקת מסמך נסיעה, אז יינתן פטור.

משה גפני: מצוין.

משה גפני: נאשר את הפטורים האלה.

שגית אפיק: הפטורים האלה הם בעקבות הבג"ץ.

עירית ויסבלום: לא.

שגית אפיק: ההומניטארי הוא בעקבות הבג"ץ.

אלי לוי: ההומניטארי, כן.

עירית ויסבלום: השופטת נאור החליטה בדומה לפטור שקיים בתקנה 8(א)(1) והיא הציעה לשקול גם פטור.

שגית אפיק: הפטור הזה הוא ברוח הדברים של השופטת מרים נאור.

עירית ויסבלום: כן.

עירית ויסבלום: ברוח הדברים.

עירית ויסבלום: הפטור השני הוא בדומה לעניין של צו הרחקה.

משה גפני: מה זה הומניטארי?

אלי לוי: לפני מספר חודשים נתקלנו בזוג הורים שהגיעו עם תינוק שנולד רק לפני כמה שעות והיה צריך להטיס אותו באופן דחוף לארצות הברית.

משה גפני: מי קובע את זה?

אלי לוי: מי שיאשר, זה מנהל היחידה שלנו בנתב"ג או אצלנו במטה.

אלי לוי: בעיקרון, ברוב המקרים הדרכון יינתן בנתב"ג והוא יינתן בחינם, ללא אגרה.

אלי לוי: במקרה הקודם אישרנו למרות שלא הייתה לנו סמכות כי זה היה פיקוח נפש ולא יכולנו לעצור את זה, אבל אנחנו רוצים שתהיה לנו סמכות לאשר דברים כאלה.

טמיר כהן: בפרקטיקה, כמה זמן זה לוקח?

טמיר כהן: מהר מאוד?

אלי לוי: כן, ברור.

עירית ויסבלום: התיקונים של פרטים 10 ו-11 לתוספת.

עירית ויסבלום: אנחנו מדברים על עתירה לבג"ץ שהוגשה על ידי האגודה לזכויות האזרח כנגד שיעורים שהועלו בצורה דרסטית בתיקון תשס"ט.

עירית ויסבלום: עד תיקון תשס"ט העיקרון שבפרטים האלה היה שאדם שמבקש הנפקת מסמך נסיעה לאחר שהמסמך הקודם שהיה בידו אבד, נגנב, הושחת וכדומה, הוא שילם כפל אגרה עבור הנפקה כזאת.

עירית ויסבלום: בתיקון תשס"ט הועלו שיעורי האגרה למצב שאדם שילם בעצם פי ארבעה מאגרת הבסיס, זאת אומרת, אלף שקלים כשאגרת הבסיס הייתה 250 שקלים.

עירית ויסבלום: על כך הוגשה עתירה לבג"ץ.

עירית ויסבלום: בג"ץ ישב בהרכב של שלושה שופטים.

משה גפני: למה הגדלתם את זה לפי ארבעה?

עירית ויסבלום: במינהל האוכלוסין – אז היה מינהל במשרד הפנים – הייתה רפורמה לגבי כל מיני היבטים של אגרות, הוספו אגרות לתקנות השונות, הייתה רפורמה וחשיבה מחודשת לגבי כל מיני עניינים והגענו למסקנה שבגלל שתי סיבות צריך להעלות את השיעורים.

עירית ויסבלום: ראשית, משום שהתשומות הנדרשות של עבודת הפקידים הן גבוהות יותר ממה שהתבטא באגרות קודם לכן.

עירית ויסבלום: כאשר באים אנשים ומבקשים הנפקה כזאת פעם שנייה בעקבות מסמך שאבד או נגנב, התשומות גבוהות יותר.

עירית ויסבלום: הפקיד נדרש לעבודה ארוכה יותר.

משה גפני: למה?

אלי לוי: אני אענה.

אלי לוי: זה משהו מקצועי.

אלי לוי: בבקשה לדרכון האדם מגיע ללשכה, מזדהה עם תעודת זהות ומגיש בקשה לדרכון.

אלי לוי: זה הליך העבודה.

אלי לוי: בבקשה לדרכון במקום דרכון שאבד, נגנב או הושחת, אנחנו מבקשים מאותו פקיד להוציא את התיק האישי של אותו אדם.

אלי לוי: זה אומר ללכת לארכיב, לחפש תיק אישי, להוציא, לזהות אותו, לעשות לו תחקור נוסף.

אלי לוי: כלומר, זמן הפקיד הוא ארוך יותר.

שגית אפיק: אתם עושים תשאול גם בפעם הראשונה.

אלי לוי: עד היום לא היה תשאול.

שגית אפיק: אבל עכשיו יהיה.

אלי לוי: אבל התשאול בעקבות אובדן יהיה תשאול קצת יותר מעמיק כי אנחנו עדים לתופעות של זיופי דרכונים והתחזויות.

משה גפני: סליחה, יש לך תשובה?

נעמה פלאי: כן.

משה גפני: מה התשובה?

נעמה פלאי: אנחנו נסכים להשאיר את הנחת החורף.

נעמה פלאי: בהתאמה אנחנו נעשה גם הנחה לקטינים בחורף.

נעמה פלאי: אנחנו מבקשים מהוועדה להוסיף – ננסה לחשוב על ניסוח, אולי עם היועצת המשפטית – הגבלת תקופה.

נעמה פלאי: כלומר, אם אדם לא יגיע תוך איקס ימים ללשכה להנפיק, הוא יידרש לתת את ההפרש או משהו כזה.

נעמה פלאי: ובלבד שהגיע בתוך כך וכך ימים.

נעמה פלאי: נחשוב על ניסוח, אם זה מקובל על הוועדה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מקובל.

משה גפני: אני מאשר את תקנות הדרכונים.

נעמה פלאי: לעניין התאריך.

נעמה פלאי: אנחנו מבקשים את תאריך התחילה למעבר לביומטרי ל-31 בינואר ואת תאריך התחילה לתיקונים האחרים של האגרות והאינטרנט ל-1 במרץ.

משה גפני: יש בעיה?

שגית אפיק: לא, אין בעיה.

משה גפני: אנחנו מצביעים על אישור הדרכונים, תשלום האגרות בעד מסמכי נסיעה במסגרת המעבר להנפקת מסמכי זיהוי ביומטריים, בכפוף למה שאמרה עורכת הדין נעמה פלאי.

משה גפני: בעד אישור התקנות – פה אחד התקנות אושרו

משה גפני: אנחנו ממשיכים.

משה גפני: הבנתי שיש יותר עבודה, בסדר.

אלי לוי: כן ויש לנו גם ממשקים.

משה גפני: בסדר, אני הבנתי, אבל זה לא פי ארבע אלא צריך להיות פי אחד וחצי.

קריאה: פי שתיים.

משה גפני: למה פי שתיים?

עירית ויסבלום: ההיבט השני שציינו אותו אז לגבי הצורך בהעלאת שיעורי האגרות הוא שיש צורך לעודד את הציבור לשמור על מסמכי הנסיעה.

עירית ויסבלום: בשנים האחרונות ניכרת עלייה מאוד גדולה בדיווח על אובדנים, גניבות וכולי.

עירית ויסבלום: יש אנשים בציבור – זאת תופעה שהייתה ברורה – שמאבדים יותר מהסביר או שמדווחים על גניבה וכדומה.

עירית ויסבלום: זאת אומרת, היו שני יסודות משולבים: ראשית, התשומה העודפת לגבי הנפקות כאלו שהפקיד נדרש לעבודה גדולה יותר.

משה גפני: בסדר, אבל לא הבנתי למה החלטתם פי ארבע.

עירית ויסבלום: הייתה איזושהי הנחיה של ראש מינהל אוכלוסין.

משה גפני: מר לוי, מקצועית, למה החלטתם פי ארבע.

אלי לוי: מי שהנחה את זה בזמנו, זה היה ראש מינהל אוכלוסין.

משה גפני: אני אומר לך למה אני מתעניין בזה כל כך.

משה גפני: זה בגלל שסיבכתם גם אותי עם בג"ץ.

משה גפני: אני לא אוהב שבג"ץ אומר לי מה לעשות.

משה גפני: אני מאוד לא אוהב את זה.

משה גפני: אני משתדל להיות מושלם כאן כך שבג"ץ לא יתערב.

משה גפני: אני גם דיברתי עם נשיאת בית המשפט העליון.

משה גפני: בג"ץ לא צריך להתערב.

משה גפני: אבל אם שיקול הדעת שלנו הוא שיקול דעת מוטעה, בג"ץ מתערב.

משה גפני: היה לנו כאן שיקול דעת מוטעה ולכן אני עכשיו מקפיד על קוצו של יוד.

משה גפני: אני לא רוצה ליפול עם העניין הזה.

משה גפני: מותר לכם לבוא ולהגיד שאתם צריכים כסף, וזה שיקול שאנחנו נצטרך להחליט לגביו.

משה גפני: זאת אומרת, אני אתייעץ עם כל חברי הוועדה שמשתתפים כאן בדיון ונקבל החלטה.

משה גפני: אתם יכולים לומר שאתם צריכים כסף.

משה גפני: רשות האוכלוסין או מרשם האוכלוסין או משרד הפנים צריך עוד כסף והוא רוצה לגבות אותו ממי שנגנב לו הדרכון.

משה גפני: אם אתם מדברים מקצועית לגבי התהליך של מה שקורה, זה לא צריך איש מקצוע לעניין.

משה גפני: כל אחד יודע.

משה גפני: אם דרכון נגנב, יש יותר עבודה.

משה גפני: בסדר, אז עוד חמישים אחוזים.

משה גפני: גם היום כשצריך תשאול גם בפעם הראשונה, הזמן שנדרש לעניין הזה הוא לא זמן ארוך.

משה גפני: כשיש לי דרכון, אני לא רוצה שהוא ייגנב, אני לא רוצה שהוא יושחת, כי גם אם צריך לשלם רגיל, אני צריך לשלם עוד כסף.

משה גפני: למה שאני אסכים שהדרכון שלי ייגנב?

משה גפני: אם מישהו מפוזר, זה לא יעזור אם תכפילו או תשלשו את המחיר כי הוא מפוזר והוא מאבד.

משה גפני: זה יעזור במידה מאוד קטנה.

משה גפני: אני שואל על האזרח הסביר והוא הרוב.

משה גפני: יש לו דרכון, הוא נגנב, הוא אבד, הוא הושחת שלא באשמתו, הוא מגיע עכשיו לסניף שלכם, הוא מגיע לתחנה בה הוא מבקש, למה הוא צריך להיענש?

משה גפני: הוא בעצם היה צריך לשלם רגיל.

משה גפני: נגנב, שישלם עוד הפעם.

משה גפני: יש יותר עבודה?

משה גפני: תגבו ממנו גם על העבודה הנוספת, אבל מה אתם מגיעים כאן לקנסות?

משה גפני: למה בג"ץ התערב?

משה גפני: הוא התערב כי הוא טען שהאגרה היא לא קנס אלא היא תשלום.

משה גפני: אל תפילו אותנו שוב בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו לא נסכים לזה.

עירית ויסבלום: אנחנו מגישים תיקון שלעמדתנו הוא תיקון שעומד במבחנים של הסבירות והמידתיות שהשופט דנציגר דיבר עליהם.

עירית ויסבלום: אני גם רוצה לציין שבג"ץ לא פסל את האגרות של תיקון תשס"ט משום שהוא קבע שהן קנסות.

עירית ויסבלום: זאת הייתה עמדת המיעוט של השופט לוי שקיבלה את טענות העותרת.

שגית אפיק: השופט דנציגר התייחס לכך שאין איזון נכון בין שיקולי ההרתעה.

שגית אפיק: זה לא נכון.

עירית ויסבלום: השופט דנציגר קבע שהסכומים שנקבעו בפרטים 10 ו-11 אינם מאזנים בין התכלית ההרתעתית.

משה גפני: עם כל הכבוד גם לשופט דנציגר וגם לדעת המיעוט שם, זה לא מעניין אותי.

משה גפני: התפקיד שלי הוא להפעיל את הסברה שלי.

משה גפני: הסברה היא נכונה.

משה גפני: אני אמרתי את זה גם בפעם הקודמת אבל אז הגענו לאיזושהי פשרה שנפלתי בה.

עירית ויסבלום: המצב הקודם היה טרם התיקון שנתקף בבג"ץ שהיה כפל אגרה.

משה גפני: אתם צריכים להגיד לי את האמת, למה אתם מבקשים את ההעלאות האלה.

משה גפני: אם אתם הולכים לפי העבודה, בואו עכשיו נשב ונדבר על העבודה.

משה גפני: אם יש לכם כוונות אחרות, תגידו אותן.

משה גפני: יכול להיות שאני אקבל את זה.

עירית ויסבלום: אנחנו דווקא שמנו דגש בתיקון תשס"ט על העניין של התכלית ההרתעתית.

משה גפני: היום.

משה גפני: מה אתם מציעים היום?

משה גפני: נגנב לי הדרכון ואני מגיע לסניף שלכם בתל אביב ומבקש דרכון חדש.

משה גפני: נגנב לי הדרכון או אבד.

משה גפני: כמה אני אשלם?

עירית ויסבלום: אנחנו מציעים לגבי אדם שמאבד פעם ראשונה בתוך תקופת תוקף מסמך נסיעה קודם, הוא ישלם כפל אגרה כמו השיעור שהיה טרם התיקון של תשס"ט.

משה גפני: לא, הוא לא מסכים לזה.

משה גפני: אם נגנב לי פעמיים?

עירית ויסבלום: זאת חזרה למצב הקודם.

עירית ויסבלום: דרך אגב, גם בג"ץ החזיר אותנו למצב הקודם עד שנתקן את הסכומים האלה.

משה גפני: אם המסמך נגנב לי פעם שנייה?

עירית ויסבלום: אנחנו מציעים לקבוע את האגרה על שיעור שהיא יותר מכפל אבל פחות מפי שלוש.

עירית ויסבלום: אנחנו אומרים שמי שאיבד פעם שנייה, זה כבר לא בגדר הסבירות, זה כבר לא בגדר רשלנות אלא זה מאבד סדרתי שצריך לטפל בו יותר גם במישור התשומות.

שגית אפיק: פעם שנייה זה מאבד סדרתי?

עירית ויסבלום: פעם שנייה בעשר שנים?

משה גפני: פעם ראשונה צבעו לו את הבית ופעם שנייה הוא היה ברכבת.

משה גפני: כמה מאבדים פעם שלישית?

עירית ויסבלום: אנחנו קובעים רק פעם שנייה ומעלה.

עירית ויסבלום: אנחנו לא רוצים מדרג מסובך שיקשה עלינו.

משה גפני: אני מציע שאם נגנב המסמך מבן אדם פעם ראשונה, הוא ישלם פעם וחצי.

משה גפני: אם זה קורה פעם שנייה, הוא ישלם פעמיים.

משה גפני: אחרי כן, כל פעם שהוא מאבד, פי שלוש.

משה גפני: זה עושה שני דברים.

משה גפני: זה מתאים את זה לסוג העבודה שיש לכם וזה מונע את המאבד הסדרתי.

משה גפני: תחשבי לרגע בהגיון.

משה גפני: לבן אדם אבד הדרכון.

משה גפני: אני משתמש עם הדרכון פעם בשלוש שנים ובמשך שלוש השנים היו אצלי בבית שינויים והדרכון אבד.

משה גפני: הרי האדם הסביר מאבד דרכון.

משה גפני: אגב, זאת לא תעודת זהות כי עם תעודת זהות משתמשים יותר ואת גם לוקחת אותה אתך לכל מקום.

משה גפני: עם הדרכון את משתמשת רק כאשר את נוסעת.

משה גפני: אם אדם נורמאלי נוסע פעם בשנתיים או פעם בשלוש שנים, הוא לא משתמש בדרכון אלא הדרכון נמצא באיזו מגירה, הוא צבע את הבית והוא הלך לאיבוד.

עירית ויסבלום: לכן הסבירות שהוא יאבד, היא נמוכה יותר כי הוא לא מסתובב אתו כמו שהוא מסתובב עם תעודת זהות.

משה גפני: הוא לא זוכר בכלל איפה הוא שם את הדרכון.

עירית ויסבלום: בתוך הדרכון יש הנחיות כתובות איך צריך לשמור עליו.

עירית ויסבלום: זאת אומרת, האדם הזהיר לא צריך להגיע למצב כזה.

משה גפני: אני אומר שנעשה מדרג.

משה גפני: אם באמת אנחנו רואים שמדובר בבן אדם סביר, הוא ישלם לפי מה שעושים בלשכה כדי לתת לו את הדרכון.

משה גפני: אם אדם הוא מאבד סדרתי, נתחיל לקנוס אותו או לבקש ממנו תשלומים יותר גבוהים.

עירית ויסבלום: גם בג"ץ קבע שזה לא קנס.

משה גפני: בג"ץ לא מעניין אותי.

משה גפני: אני מעל בג"ץ.

משה גפני: אני המחוקק.

משה גפני: בג"ץ צריך לפרשן את מה שאני מחליט.

משה גפני: בג"ץ התערב בגלל שאני נכשלתי.

עירית ויסבלום: אנחנו לא רוצים להגיע למצב של הפוך על הפוך.

עירית ויסבלום: בגלל שבג"ץ הוריד אותנו, אנחנו נרד עוד יותר?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני אומר שבפעם השלישית תגבו פי שלוש.

עירית ויסבלום: אנחנו לא רוצים להגיע למדרגים מסובכים.

עירית ויסבלום: בג"ץ החזיר אותנו לתקנות שהיו קודם, לכפל האגרה.

עירית ויסבלום: מבחינתו זה שיעור סביר, נכון וראוי.

עירית ויסבלום: לפני שנות ה-90, זה כפל שהיה נהוג ומקובל.

עירית ויסבלום: אנחנו מבקשים לא לחזור אחורה בהיבט הזה.

עירית ויסבלום: אנחנו מבקשים שלפחות בהיבט של מה שהיה קודם, בזה נוכל להמשיך.

עירית ויסבלום: המדרג הנוסף, כן או לא, אפשר להתווכח עליו אבל לפחות לחזור למצב של כפל אגרה.

שגית אפיק: כפל אגרה לכולם?

שגית אפיק: כמו שגביתם עד היום אחרי הבג"ץ, בחצי השנה האחרונה.

אלי לוי: כן, בדיוק.

שגית אפיק: אתם מעדיפים כפל אגרה לכולם.

אלי לוי: לכולם.

אלי לוי: דרך אגב, לגבי קטינים אנחנו כבר לוקחים פחות כי פעם התשלום הקבוע היה האגרה של הבגיר גם אם זה קטין שאיבד.

אלי לוי: אנחנו אומרים כפל אגרה גם לקטין.

אלי לוי: כלומר, אם זה 135 והוא מאבד, הוא לא ישלם עוד 270 שקלים אלא עוד 135 שקלים.

אלי לוי: לפני 2009 הוא היה משלם 270.

אלי לוי: אנחנו אומרים כפל אגרה לגבי כולם.

אלי לוי: כלומר, תלוי בגיל שלו.

אלי לוי: מתי שהוא איבד, הוא ישלם כפל אגרה.

אלי לוי: אם זה קטין, הוא ישלם 135 שקלים כפול שתיים, ואם זה בגיר, הוא ישלם 270 שקלים כפול שתיים.

עירית ויסבלום: להוריד את כפל האגרה אומר להחזיר אותנו שנות דור אחורה ואנחנו לא חושבים שזה משקף את העלויות.

עירית ויסבלום: אנחנו מדברים על עלויות שהולכות להיות גבוהות יותר מכיוון שיש ממשקים עם האינטרפול.

אלי לוי: להעביר אליהם את כל המידע על הדרכונים האבודים.

עירית ויסבלום: אדוני ציין שהוא לא מרבה להשתמש בדרכונים.

עירית ויסבלום: אני בכל שנותיי לא איבדתי דרכון אף פעם.

משה גפני: ההגדרה שלי את האדם הסביר היא לא נכונה.

משה גפני: האדם הסביר לא מאבד דרכון.

משה גפני: נתחיל בזה.

משה גפני: האדם הסביר לא מאבד דרכון.

משה גפני: זה דבר חריג שבן אדם מאבד תעודה שהיא חיונית לו.

משה גפני: עכשיו אנחנו עוברים לשלב הבא.

משה גפני: אנחנו לא אומרים שאתם נותנים לו בחינם.

משה גפני: אנחנו מדברים על מי שאיבד דרכון שהוא כבר לא האדם הסביר.

משה גפני: השאלה ממה זה נובע ופעמים רבות זה נובע מתוך שגגה והוא איבד.

מגלי והבה: או נגנב לו.

משה גפני: כן, או נגנב.

משה גפני: זה ברור שאת לא מאבדת.

משה גפני: האדם הסביר לא מאבד.

עירית ויסבלום: בעקבות התיקון של תשס"ט הייתה ירידה דרסטית בדיווחים על אובדני דרכון.

עירית ויסבלום: זאת אומרת שכן "הצלחנו" לכוון את התנהגות הציבור וזאת תכלית שכן הצלחנו לקבל אותה.

משה גפני: אתם מבקשים עכשיו כפל?

עירית ויסבלום: אם הוועדה לא רוצה לתת את המדרג.

משה גפני: הוועדה לא רוצה.

עירית ויסבלום: כך אנחנו מבקשים.

משה גפני: לאחר התייעצות שקיימתי עם כל חברי הוועדה, הוועדה לא רוצה.

מגלי והבה: קיבלת את כל הגיבוי.

עירית ויסבלום: נבקש לפחות לחזור למצב הנוהג כבר שנים.

משה גפני: כפל.

שגית אפיק: מה לגבי המדד.

שגית אפיק: אתם לא פרסמתם הודעת עדכון?

עירית ויסבלום: פרסמנו הודעת עדכון לגבי תקנות הדרכונים.

עירית ויסבלום: השיעורים האלה לא עודכנו מכיוון שלא גבינו אותם עד עכשיו.

שגית אפיק: אני רוצה לוודא שעכשיו הוועדה מאשרת לכם סכומים שקבועים בתקנות ושלא ייווצר מצב שמחר בבוקר תוציאו הודעת עדכון.

שגית אפיק: הסכומים יעודכנו בשנה הבאה.

שגית אפיק: הסכומים שרואים כאן בתקנות, אלה הסכומים שהוועדה מאשרת.

עירית ויסבלום: אלה סכומים שמתאימים למה שכבר עדכנו.

שגית אפיק: איזו תחילה אתם מבקשים?

שגית אפיק: אני מבינה שמ-15 בדצמבר עד היום לא גביתם בכלל.

שגית אפיק: מה התחילה אותה אתם רוצים?

עירית ויסבלום: ה-1 בפברואר.

שגית אפיק: 1 בפברואר לגבי כפל האגרה.

שגית אפיק: זאת אומרת, כל התקנות 1 בפברואר.

עירית ויסבלום: כן.

שגית אפיק: או שאת הפטורים אתם רוצים מיידית?

עירית ויסבלום: מכיוון שירד המדרג הנוסף, אין טעם לפצל את התחילה.

שגית אפיק: אם כן, 1 בפברואר לכל התקנות.

משה גפני: אנחנו מצביעים על אישור תקנות הדרכונים, התשע"ב-2012, שיעורי האגרות בגין הנפקת מסמך נסיעה במקום מסמך שנגנב, אבד, הושמד או הושחת.

משה גפני: בעד אישור התקנות – פה אחד התקנות אושרו

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: היה מאוד מעניין.