ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 976, 2012-01-17 12:00

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום דיון מהיר בנושא פיטורי מאות עובדים וקריסת תעשיית הטונה הישראלית כתוצאה מכוונת הממשלה להוריד מכס על יבוא שימורי טונה.

משה גפני: האמת היא שאני לא יודע היכן אנחנו עומדים על העניין הזה, ותכף אני אאפשר לאלה שהציעו את הדיון המהיר להציג את הנושא.

משה גפני: אני דיברתי עם משרד האוצר שגם בהפחתת המכסים, כאשר יש פגיעה בתעשייה הישראלית, אם יש תעשייה ישראלית שמעסיקה כאן עובדים, שזה יובא לדיון בוועדה.

משה גפני: זה הסיכום שהיה לי עם שר האוצר.

משה גפני: הטונה נמצאת אי שם באמצע ואני בעצמי עדיין לא יודע לומר מה עמדת הממשלה בעניין הזה.

משה גפני: מי נמצא מהממשלה?

משה גפני: את תדעי לומר לנו היכן אנחנו עומדים עם הטונה?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: שני חברי הכנסת הציעו את ההצעה, חברת הכנסת ליה שמטוב וחבר הכנסת מגלי והבה.

משה גפני: בבקשה.

ליה שמטוב: תודה רבה אדוני היושב ראש.

ליה שמטוב: אני ביקשתי לדון בנושא הזה.

ליה שמטוב: לא מזמן דנו במפעל שנקרא מפעל פרי הגליל והיו מספר דיונים בוועדה והוועדה גם ביקרה במפעל.

ליה שמטוב: אנחנו דנו על כך שרוצים לסגור מפעל וזה מפעל שנמצא בחצור.

ליה שמטוב: עשינו הכול כדי להציל את המפעל.

ליה שמטוב: אם אנחנו ניקח את המפעל הזה, הוא מייצר גם טונה.

ליה שמטוב: אם כן, כשיש איזושהי בעיה ורואים שמאה וכמה עובדים צריכים ללכת הביתה, אנחנו מתאספים ומתחילים לדבר על הצלת המפעל.

ליה שמטוב: המפעל הזה, אם יצטרכו לסגור אותו בגלל הורדת מכס והעובדים יצטרכו ללכת הביתה, למה בכלל עסקנו בנושא הזה?

ליה שמטוב: אדוני היושב ראש, מעניין אותי גם הצרכן וגם העובדים במפעלים האלה.

ליה שמטוב: המפעלים שמייצרים את הטונה נמצאים בפריפריה.

משה גפני: ליה, אנחנו בדיון מהיר.

משה גפני: מה הבעיה עם הטונה?

משה גפני: ההשלכות ברורות.

ליה שמטוב: אני בעד תחרות במשק.

משה גפני: זה בסדר, אבל מה הבעיה עם הטונה?

ליה שמטוב: אני בעד זה שכל צרכן יגיע לסופרמרקט ולמכולת ויקנה מוצר טונה, קוטג' וכולי במחיר סביר.

משה גפני: גם את זה הבנתי, אבל מה הבעיה?

ליה שמטוב: מבקשים להוריד את המכס.

קריאה: אומרים שהטונה לא ברשימת ההורדות.

משה גפני: זה מה שאני שואל.

ליה שמטוב: הבנתי שמבקשים להוריד את המכס כי אם מורידים את המכס ומביאים את הטונה מחוץ לארץ, המחירים יהיו זולים ותהיה תחרות.

ליה שמטוב: בהורדת המכס אני רואה – ואנחנו נשמע כאן את הגורמים – את המחיר הנמוך.

ליה שמטוב: ישתלם לסגור את כל המפעלים שנמצאים בפריפריה ובהם מועסקים היום מאות עובדים, מאות עובדים שמועסקים באופן ישיר ועוד מאות עובדים שמועסקים באופן עקיף.

משה גפני: את אומרת שאם תהיה הורדת מכס, תהיה פגיעה בתעשייה המקומית ועובדים יפוטרו.

ליה שמטוב: והמחירים לא ירדו באופן משמעותי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מגלי והבה.

מגלי והבה: אדוני היושב ראש, מבחינתי אנחנו צריכים לדון על ההשלכות הכלכליות וההתלבטות בנושא הטונה היא רבה.

מגלי והבה: מצד אחד כאשר יש כוונה להוריד את המכסים המשמעות היא שיהיה מונופול ליבוא הטונה לכאן ומי שמייבא את הטונה הוא זה שישלוט במחיר הטונה לצרכן.

מגלי והבה: השיקולים שעומדים בפני כמי שחשוב לו נושא הם מה בסופו של דבר יהיה המחיר לאזרח אם יורדו המכסים על הטונה ומה ההשלכות על אלה שעוסקים היום ומדובר ביותר ממפעל אחד.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על מפעלים בדרום, מקרית מלאכי עד חצור בצפון עם קרוב ל-700 עובדים.

מגלי והבה: בתחרות הזאת בין אלה שנהנים מהיבוא של הטונה והבאתו לצרכן במחיר סביר לדעתם, נמצאים אלה שרוצים להיות היבואנים הבלעדיים והם אלה שייבאו ויקבעו את המחיר.

מגלי והבה: יש כאן התלבטות מאוד קשה.

מגלי והבה: אני למדתי את הנושא ושמעתי גם את אלה וגם את אלה.

מגלי והבה: הבאנו את הנושא לדיון כי מבחינתנו אם המשמעות של הורדת המכסים תביא לתחרות ויהיה שוק פתוח והצרכן בסופו של דבר ישלם מחיר מינימאלי בגלל התחרות, זה דבר מבורך.

מגלי והבה: אז אנחנו צריכים לקחת בחשבון את ההשלכות של פיטורי כ-700 עובדים ולא רק 700 העובדים שעובדים בשכר מינימום במפעלים אלא ההשלכות על המפעלים הקשורים לאותם 700 עובדים ואני מדבר על מפעלי הפחים למיניהם, ועל מעגל הייצור של העברת המוצר לשווקים.

מגלי והבה: אני אומר שכאן ההזדמנות שלנו לדון וגם לשמוע מנציגי הממשלה מה המשמעות של הורדת המכסים או לשמוע את אלה שתומכים ואומרים להוריד את המכסים כי אז נפתור את הבעיה.

משה גפני: אני לא מקיים את הדיון הזה.

מגלי והבה: אתה לא מקיים את הדיון ואני רוצה שיהיה ברור שבראש מעייניי ניצבת טובת העובדים, 700 העובדים, והצרכן.

מגלי והבה: כאן ההתלבטות לא פשוטה.

מגלי והבה: אם נקבל את ההחלטה או את הרושם שכתוצאה מהורדת המכסים המשמעות היא שהאזרח הישראלי ישלם פחות על טונה, אנחנו מברכים, אבל אם המשמעות היא להפוך את זה למונופול, לריכוזיות ושהמחירים לא ישתנו, בכך אנחנו מחסלים מפעלים שמעסיקים 700 עובדים וגורמים לכל ההשלכות האחרות על המשק.

מגלי והבה: לכן כאן המקום לומר את הדברים האלה וכאן המקום להחליט ולקבל את התשובות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שירלי אביבי, כלכלנית בכירה ברשות המסים.

משה גפני: את השתתפת בדיון אצלי ואנחנו דיברנו על העניין הזה והגענו להסכמות לגבי המכסים.

משה גפני: נכון?

שירלי אביבי: אני באה כדי לעדכן.

משה גפני: תדברי על הטונה.

משה גפני: אני אקיים את הדיון הכללי בעניין הזה בעזרת השם כאשר אתם תבואו ואתם תגידו, ואני סומך עליכם שתבואו ותגידו, שאתם הולכים להטיל מכסים באופן כזה או אחר.

משה גפני: כרגע הדיון הוא על הטונה.

משה גפני: הדיון הוא דיון מהיר על הטונה.

משה גפני: מה קורה עם העניין הזה?

שירלי אביבי: הדיון על הטונה נמצא כחלק מהדיונים שמתקיימים במסגרת ועדת קדמי אצל מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר.

שירלי אביבי: במסגרת ההמלצות של טרכטנברג ---

משה גפני: זה לא רלונטי בכלל.

משה גפני: ועדת הכספים עוד לא דנה בזה.

משה גפני: אני נגד דוח טרכטנברג.

משה גפני: נקודה.

גאלב מג'אדלה: לא נגד האיש אלא נגד הדוח.

משה גפני: לא נגד האיש.

משה גפני: נכון.

משה גפני: נפגשתי אתו וסיכמנו שאנחנו שנריב לא באופן אישי.

משה גפני: אני לא נגד האיש.

גאלב מג'אדלה: האיש הוא יקר.

משה גפני: יקר או לא יקר, בטח, המשכורת שלו גבוהה.

משה גפני: מה זה יקר?

משה גפני: אנחנו חברים טובים.

שירלי אביבי: כל המוצרים החקלאיים, מוצרי מזון ומוצרים תעשייתיים מעובדים עברו לדיון בוועדת קדמי.

שירלי אביבי: הדיון בוועדת קדמי טרם מוצה, במסגרתו נשקלים שיקולים של הפחתת מכסים על מוצרים שאין בהם ייצור מקומי ומוצרים ששיעור המכס עליהם מהווה חסם סחר.

שירלי אביבי: ההמלצות לגבי הפחתת המכסים עדיין לא סופיות ועדיין אין המלצה סופית של הוועדה.

שירלי אביבי: מעבר לכך, אחרי שהוועדה תמליץ את המלצותיה, ההמלצות יעברו לשר האוצר שישקול את הפחתת המכסים.

משה גפני: הוא לא מפחית מכסים בלי שהוא מודיע לנו.

משה גפני: אם לא יעמדו בסיכום הזה, אל תבואו לכאן.

משה גפני: תחפשו ועדה אחרת בכנסת, אולי חוץ וביטחון או זכויות הילד.

משה גפני: זה היה הסיכום.

משה גפני: שיעשו בוועדות האלה גם העברות תקציביות.

שירלי אביבי: חלק מהדיונים היו גם על הפחתת מכסים על מוצרים שכן קיים בהם ייצור מקומי.

שירלי אביבי: כחלק מהמוצרים עלה גם נושא הטונה אבל עדיין אין המלצה סופית בעניין ואנחנו עדיין בוחנים אותו.

משה גפני: כמה זמן ייקח לגבי הטונה?

שירלי אביבי: אני יודעת שמר קדמי מנסה לזרז ככל שניתן את הנושא.

שירלי אביבי: אני מקווה שבשבועות הקרובים ייסגרו כל הנושאים.

משה גפני: אני מבקש לעמוד בסיכום להודיע לנו כי אז נקיים את הדיון הציבורי שיצטרך להתקיים.

ישראל חסון: אפשר לבקש שבסוגיה של הטונה יביאו את העלות האלטרנטיבית?

מגלי והבה: כן, השאלות שעלו כאן.

משה גפני: ודאי.

משה גפני: זה על כל דבר.

משה גפני: זאת לא רק הטונה אלא יש עוד בעיות.

ישראל חסון: אני מתייחס לטונה, לעלות האלטרנטיבית.

משה גפני: ודאי, הם צריכים להביא.

משה גפני: יש בעיה עם השמן ויש בעיה עם עוד כמה דברים שצריך להחליט לגביהם.

משה גפני: כרגע המצב הוא שאין החלטה לגבי הפחתת מכסים על הטונה.

משה גפני: אתם לוקחים בחשבון את התעשייה המקומית?

שירלי אביבי: כן.

משה גפני: אתם תגישו את המלצותיכם.

משה גפני: צריך לערוך על זה שימוע, נכון?

משה גפני: נעשה שימוע?

שירלי אביבי: עדיין אין המלצות סופיות ולכן שימוע לגבי ההפחתות הספציפיות לא נעשה.

שירלי אביבי: במסגרת הוועדה של קדמי נערכים שימועים בהם כל הציבור, גם התעשייה, גם יבואנים, גם צרכנים, גם מועצות צרכניות וגם אנשי המחאה הוזמנו והם מגיעים, אומרים את דעתם הם נשמעים.

שירלי אביבי: בשבוע שעבר חלק גדול מהאנשים של תעשיית הטונה היו בדיון אצל קדמי, כל חמשת המפעלים, והם העירו את הערותיהם.

שירלי אביבי: קדמי אמר שהוא ישקול את כל מה שנאמר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני אתן את רשות הדיבור לחבר כנסת ולמישהו מהאורחים.

משה גפני: חבר הכנסת שי חרמש ואחריו אוריאל לין.

משה גפני: אני מבקש מכולם להתייחס בקצרה.

משה גפני: זה לא דיון על הפחתת המחירים ועל הפחתת מכסים אלא זאת הטונה.

שי חרמש: לא לקחתי את רשות הדיבור בשני הסעיפים הקודמים בהם דנו הבוקר ואני ארכז את כל דבריי עכשיו.

משה גפני: אנחנו סיכמנו שאין צבירה.

שי חרמש: תן לי שתי דקות ואל תפריע לי.

משה גפני: לא מפריע לך.

משה גפני: אף פעם לא הפרעתי לך אבל תמיד אתה מפריע לי.

גאלב מג'אדלה: שי, יש גירעון מצטבר אבל אין צבירה.

שי חרמש: אנחנו עוסקים בענף שהוא אחד הענפים הכי תחרותיים בארץ.

שי חרמש: יש חמישה מפעלים שכל אחד קוצץ את הרגליים לשני.

שי חרמש: בעשר השנים האחרונות – ואני מעיד שאני משוחד כי אני צרכן טונה – מחיר הקופסה היה חמישה שקלים, נשאר חמישה שקלים וזה כרגע המחיר.

שי חרמש: אם כן, קודם כל צריך להבין שלא עוסקים במקום שבו יש מונופול אחד בארץ.

שי חרמש: אם כן, אנחנו עוסקים בענף תחרותי.

שי חרמש: צריך להבין שלא צריך יבוא כדי שתהיה כאן תחרות.

שי חרמש: אנחנו עוסקים בענף של פריפריה.

שי חרמש: לפני שבוע נסענו כולנו עד לפרי הגליל ושם יושב היום קו ייצור של טונה.

שי חרמש: טונה איננה רק לבוא, לחתוך ולהכניס לקופסאות אלא טונה מהווה שרשרת ייצור שמתחילה מעיבוד, אריזה, תעשיית פחים, שיווק, קרטונים וכולי.

שי חרמש: כל המערכת הזאת תיפגע.

שי חרמש: היות ואני מקצר בדבריי אני רוצה להראות רק דבר אחד קטן.

שי חרמש: אני לא מדבר בסיסמאות אלא אני מדבר בהוכחות.

שי חרמש: אתמול הלכתי לסופרמרקט ואני רוצה להראות שני דברים.

שי חרמש: אריזת טונה תוצרת הארץ, ארבע קופסאות, עשרים שקלים.

שי חרמש: חיפשתי את היבוא אבל מתביישים ומחביאים אותו בצד.

שי חרמש: מצאתי אחד מתאילנד ב-15 שקלים.

שי חרמש: זה 15 שקלים וזה עשרים שקלים ועשרים אחוזים מכס.

שי חרמש: באותו רגע שלא ייצור מקומי, ה-15 שקלים האלה הופכים לשלושים שקלים.

שי חרמש: אל תספרו לי סיפורים.

שי חרמש: שילמתי, קיבלתי ואלה התוצאות.

משה גפני: היבואן עם הכשר?

שי חרמש: כן.

שי חרמש: זה מיובא מתאילנד.

שי חרמש: הייתי בתאילנד ל-24 שעות לפני חמש שנים.

שי חרמש: ישראלים שבאים לתאילנד באים לשני שימושים.

שי חרמש: אני הזמנתי חייט למלון וב-24 שעות עושים לך חליפה בחמישים דולר.

שי חרמש: הוצאתי חמישים דולר והוא ביקש שארד למטה ואביא את הכסף בבהטים, שאלתי למה והוא אמר שהם אוהבים את הריח של הכסף שלהם.

שי חרמש: זאת אומרת, לתאילנדים יש יותר גאוות יחידה על המטבע שלהם מאשר אנחנו מוכנים לאכול את הסרדינים שלהם.

שי חרמש: תודה רבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אוריאל לין.

אוריאל לין: אדוני היושב ראש.

אוריאל לין: לא מדובר בקריסת תעשיית הטונה בישראל, לא מדובר במונופול, לא מדובר בפיטורי עובדים אלא בסך הכול מדובר בהפחתת מכס על יבוא טונה בקופסאות.

אוריאל לין: אפשר לעשות את זה במכה אחת, אפשר לעשות את זה בצורה מדורגת.

אוריאל לין: אם כל אלה שבעצם מקבלים את נתחי הטונה ולאחר מכן מוכרים לנו אותן בקופסאות חוששים מכך שאם יביאו טונה בקופסאות זה יוריד את המחיר, אני אומר אדוני היושב ראש שזוהי בדיוק המטרה, להוריד את המחיר.

אוריאל לין: אם זה לא יוריד את המחיר, אז ממה הם חוששים?

אוריאל לין: אין להם ממש לחשוש.

אוריאל לין: אני רוצה שנבין שאין דבר כזה תחרות בשוק המקומי ללא תחרות מפני היבוא.

אוריאל לין: כשאתה מקיים תחרות רק במפעלים מקומיים המשווקים לשוק המקומי, אין לך תחרות אמת.

אוריאל לין: תחרות אמת היא גם כשאתה חושף את הייצור המקומי בפני יבוא.

אוריאל לין: מה שאנחנו בעצם עשינו כאן, אנחנו יצרנו עיוות רב שנים.

אוריאל לין: מצד אחד אנחנו אומרים יבוא טונה בקופסאות – מכס גבוה.

אוריאל לין: יבוא טונה בנתחים – פטור ממכס קליל.

אוריאל לין: אותה טונה במקרה אחד, בזרם אחד, פטורה לחלוטין ממכס ובזרם אחר אתה מטיל עליה מכס גבוה.

אוריאל לין: כתוצאה מכך אתה יוצר מצב של אי תחרות ולא יעזור דבר.

אוריאל לין: אני רוצה לומר אדוני היושב ראש שצריכים לקבל החלטה עקרונית ברורה האם רוצים להוריד את המחירים של מוצרי המזון, רוצים להוריד את המחירים של המצרכים העממיים האלה או לא רוצים להוריד.

אוריאל לין: אין דרך יותר בטוחה.

אוריאל לין: זה לא ייצור מונופול וזה לא מחייב פיטורי עובדים.

אוריאל לין: אלה שאורזים היום את הטונה צריכים להתייעל והם צריכים לעמוד בתחרות.

אוריאל לין: התפיסה שאנחנו צריכים להגן על מפעלים שלא מוכנים להיחשף לתחרות היא תפיסה מוטעית ביסודה.

אוריאל לין: אם אנחנו היינו מאמצים את התפיסה הזאת לפני שלושים שנים, היום אדוני היושב ראש הייתה כאן תעשייה מפגרת אבל כלכלת ישראל היא כלכלה מפגרת אלא היא תעשייה מתקדמת וחזקה.

אוריאל לין: יש לנו אבטלה של לא יותר מחמישה אחוזים וזאת למרות שאנחנו פתחנו את הייצור המקומי.

שי חרמש: גם בחצור וגם בקריית מלאכי?

אוריאל לין: גם בחצור וגם בקריית מלאכי.

משה גפני: חבר הכנסת חרמש.

שי חרמש: גם בבקעה אל גרביה?

משה גפני: חבר הכנסת חרמש, אני מבקש שתצא.

אוריאל לין: המכס על טונה הוא כמו הטלת מס על ציבור הצרכנים בישראל.

אוריאל לין: אתה אומר להם שהם ישלמו מס כדי לקיים מפעלים שיהיו מוגנים מפני תחרות וזה בלתי הוגן לחלוטין.

שי חרמש: כמה מכס בתאילנד?

קריאה: שיוכיחו את זה.

משה גפני: אתם תצאו החוצה.

משה גפני: חבר הכנסת חרמש, ביקשתי ממך לצאת.

אוריאל לין: אני מוכן לענות על כל דבר שהיושב ראש יאפשר לי.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני לא מאפשר.

משה גפני: תודה רבה.

שי חרמש: תגיד כמה מכס בתאילנד, אוריאל לין.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נגיד את דבריך בתורנו.

גאלב מג'אדלה: אל תדאג, שי.

משה גפני: תודה אוריאל.

משה גפני: שלי, אני מקדם אותך בברכה.

שלי יחימוביץ': אני מודה לך אדוני היושב ראש.

שלי יחימוביץ': השימוש במונח כלכלה מפגרת, לתאר כלכלה שמגינה על התוצרת המקומית שלה, הוא בעצמו מיושן מאוד.

שלי יחימוביץ': כך דיברו בתחילת שנות ה-80 וגם תמיד אמרו לנו שאנחנו רוצים שכולם ילבשו "אתא" וכל הקלישאות האלה.

שלי יחימוביץ': מאז ישראל נחשפה לשווקים הבין לאומיים, היא חתומה על אמנות בין לאומיות, היא מייצאת, היא מייבאת, הסכמי הסחר שלנו הם המעודכנים ביותר בעולם וזאת אחת הסיבות שאנחנו ב-OECD.

שלי יחימוביץ': לכן ההפחדה הזאת שאנחנו כאילו סוגרים את הגבולות ליבוא וכלכלה מפגרת, היא פשוט תלושה לחלוטין מן המציאות אלא ההפך הוא הנכון.

שלי יחימוביץ': היום בכל מדינות המערב, לרבות ארצות הברית, בגלל המשבר הכלכלי, מגינים על תוצרת מקומית.

שלי יחימוביץ': זה אתוס.

שלי יחימוביץ': זאת שיטה כלכלית.

שלי יחימוביץ': רק אנחנו מדדים מאחור אחריהם בכל עניין.

שלי יחימוביץ': מגינים על התוצרת החקלאית, מגינים על הטקסטיל, מגינים על ייצור מקומי.

שלי יחימוביץ': אנחנו תקועים בשנות ה-80 עם התאצ'ריזם הפרימיטיבי הזה של לפתוח את הכול בלי בקרה על היד הנעלמה.

שלי יחימוביץ': מה זה הציבור?

שלי יחימוביץ': הציבור רוצה לקנות טונה בזול.

שלי יחימוביץ': מה זה הציבור?

שלי יחימוביץ': העובדים במפעלים שמייצרים טונה הם לא הציבור?

שלי יחימוביץ': התעשיינים הישראליים שעושים תעשיית אמת, לא כלכלה ספקולטיבית של מכשירים פיננסיים, הם לא הציבור?

שלי יחימוביץ': הם מייצרים מקומות עבודה.

שלי יחימוביץ': מי זה הציבור?

שלי יחימוביץ': מי זה הציבור הזה שאתם מדברים עליו?

שלי יחימוביץ': הציבור הוא ציבור העובדים.

שלי יחימוביץ': אנחנו רוצים להגן על ציבור העובדים.

שלי יחימוביץ': הרי ביום שבו תשמידו כאן אלפי מקומות עבודה, וזה מה שיקרה, ויש לנו כאן דוגמה קלאסית של הטונה, אז הצרכן יקנה טונה בשקל פחות.

שלי יחימוביץ': הכול זה צרכנות?

שלי יחימוביץ': פרנסה בכבוד זה לא ערך?

שלי יחימוביץ': תעסוקה היא לא ערך?

שלי יחימוביץ': הקטנת פערים היא לא ערך?

שלי יחימוביץ': תעסוקה בפריפריה היא לא ערך?

שלי יחימוביץ': הכול דרך החור של הגרוש של הצרכן?

משה גפני: שלי, זעקתך נשמעה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שחר אהרונסון.

שלי יחימוביץ': זהו?

שלי יחימוביץ': זה היה משפט הסיום שלי?

משה גפני: כן.

משה גפני: זה היה ממש מצוין.

משה גפני: אני מזדהה עם הדברים.

משה גפני: שחר אהרונסון, מנהל פרי הגליל.

משה גפני: בקצרה.

משה גפני: כולם בקצרה.

שחר אהרונסון: צהרים טובים.

שחר אהרונסון: לפני שבועיים בדיוק אתה היית יחד אתי ואפילו אתה ואני הסתובבנו ביחד במפעל הטונה עם עמיר פרץ.

שחר אהרונסון: אני מזכיר כאן לכולם שאנחנו, מפעל פרי הגליל, מופיעים כאן כבר פעם שישית שלי בחודשיים האחרונים, ופעם אחת ביקור אצלנו במפעל, ובעצם התחושה היא – גם בנושא של המכס וגם בנושא תאגידי המים או כל ייקור אחר – כאילו יש כאן איזושהי מגמה מסוימת שמדינת ישראל רוצה להרוס את התעשייה בישראל, וזאת המחאה.

שחר אהרונסון: אנחנו הבעלים שהשקיע כסף יקר ושם אותו במכונות לייצור – ואני אומר את זה לאוריאל לין.

שחר אהרונסון: אני מדבר על ייצור, לא אריזת טונה אלא ייצור טונה כי התהליך הוא ייצור.

משה גפני: אתה לא אומר לאוריאל לין אלא לוועדה.

שחר אהרונסון: בסדר, לוועדה.

שחר אהרונסון: אני אומר שוב שהמפעלים של הטונה במדינת ישראל מייצרים טונה.

שחר אהרונסון: זה שהם קונים את הטונה כחומר גלם, הם גם קונים תירס כחומר גלם ואחר כך מכניסים אותו לתוך קופסא.

שחר אהרונסון: יש כאן תהליך ייצור.

משה גפני: ולכן אתם נגד הפחתת המכס.

שחר אהרונסון: ברור, כי אנחנו מייצרים כאן.

שחר אהרונסון: נוכחים בחדר הזה עוד אנשים כי בעצם זאת תעשייה שמגלגלת עוד דברים, כמו שאמר חבר הכנסת.

שחר אהרונסון: החברות כאן קונות קופסאות פח במדינת ישראל, קונות שמן, קונות עוד מוצרים נוספים שהם חלק מתעשייה שלמה.

שחר אהרונסון: אי אפשר לגדוע את הדבר הזה.

שחר אהרונסון: כפי שאמרה חברת הכנסת שמטוב, אם כל פעם יד אחת תיתן ויד אחת תפגע, לא עשינו בזה שום דבר.

משה גפני: אני רק רוצה לומר שלחברי ועדת הכספים, בכלל לחברי הכנסת, יש סימפטיה למפעל פרי הגליל.

משה גפני: הסימפטיה מתחילה בעובדים ועוברת להנהלה.

משה גפני: אנחנו הנחנו את הצעת החוק ואני עכשיו בתהליך של שחרור מחובת הנחה.

משה גפני: אמרתי למוטי חזיזה מה הוא צריך לעשות ואני עובד אתו ביחד.

משה גפני: אנחנו עובדים לא באותו מפעל אלא בצומת.

משה גפני: אמרתי לו מה צריך לעשות כדי לקדם את העניין הזה.

משה גפני: בינתיים אל תפטרו עובדים.

משה גפני: הסימפטיה שלנו היא דרך העובדים.

משה גפני: אל תפטרו.

משה גפני: לא תפשטו את הרגל מזה שלא תפטרו עובדים אלא להפך, כולנו נהיה אתכם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב ראש, אני רוצה להזהיר אותך ואת הוועדה.

גאלב מג'אדלה: הורדת המחירים כאן היא לא דבר תמים.

גאלב מג'אדלה: אני למדתי אצלך בוועדת הכספים לשמוע את כולם ורציתי לשמוע את כולם כדי להבין גם בין השורות.

גאלב מג'אדלה: מאז שבאתי לוועדת הכספים הבנתי שהרבה החלטות מתקבלות על רקע אישי ואינטרסים אישיים.

גאלב מג'אדלה: כך מסתבר שקורה בישראל.

משה גפני: שאלו פעם את הנרי קיסינג'ר האם זה יכול להיות שחלק ממדיניות החוץ של ארצות הברית נובעת מאינטרסים.

משה גפני: הוא אמר שבשום פנים ואופן לא, לא יכול להיות דבר כזה, מדיניות החוץ של ארצות הברית נובעת רק מאינטרסים אישיים.

אבישי ברוורמן: זה לא מה שהוא אמר.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: מה זה משנה מה שהוא אמר?

משה גפני: אני לא יכול להגיד את זה?

אבישי ברוורמן: הוא אמר את זה על ישראל.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב ראש, זה לא נושא של תחרות והורדת מחירים.

גאלב מג'אדלה: אני מציע לך להזהיר את קדמי בטרם יגיש את המלצותיו.

שלמה מולה: הוא רוצה למצוא חן בעיני ראש הממשלה.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך אדוני היושב ראש שאני אומר את הדברים כאן באופן הכי ברור.

גאלב מג'אדלה: יש כאן מלחמת אינטרסים אבל דבר אחד בינתיים יצא כאן והוא שחמשת המפעלים מאוחדים פעם אחת ויחידה מול מדיניות הממשלה הכושלת.

גאלב מג'אדלה: מדיניות הממשלה הכושלת איחדה אתכם וגרמה לכם להיות יחד.

גאלב מג'אדלה: תראו כמה זה טוב להיות מאוחדים.

גאלב מג'אדלה: תמשיכו בזה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לומר לך ביושר.

גאלב מג'אדלה: אני מודיע לך שתבדוק את העניין לעומק דרך המערכת המקצועית שלך ותזהיר את קדמי שיש כאן ניגוד אינטרסים משווע.

גאלב מג'אדלה: הטונה היום, עשרים אחוזים ויותר, מחירה נמוך מהטונה המיובאת.

גאלב מג'אדלה: אין שום סיבה לציין את הנושא של העובדים הישירים והעקיפים, את המפעלים, את הייצור, את גאוות היחידה וכי אנחנו רוצים לשמור על הייצור כי כל זה אידיאולוגיה ונכון, זה חשוב ואפילו מאוד חשוב, אבל יש כאן לא הורדת מחירים.

גאלב מג'אדלה: לנגד עיניהם לא עומד הצרכן ואת קדמי צריך להזהיר.

גאלב מג'אדלה: תכף תשמע את האנשים הנוגעים בדבר ותראה היכן ז התחיל ואיזה ניגוד עניינים יש.

גאלב מג'אדלה: אם לא היה מפעל אחד בין החמישה שהוא אזרח ערבי, הייתי אומר לך שכאן זאת מלחמת יהודים ואינטרסים.

משה גפני: מה?

גאלב מג'אדלה: מה שאתה שומע.

גאלב מג'אדלה: תכף תשמע את האנשים ואתה תבין.

גאלב מג'אדלה: כבודה צריכה להעביר את המסר שלנו לקדמי.

משה גפני: מה שאמר חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, אני מקש שתמסרי במישרין לשרון קדמי.

שירלי אביבי: אני אעביר לו את הפרוטוקול של הדיון.

גאלב מג'אדלה: אני מאוד מודה לך.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: דוד בועז.

ישראל חסון: כמה אחוז טונה מיובאת צורכים בארץ?

שירלי אביבי: אני אוכל לענות על השאלה.

דוד בועז: אני מבקש לגעת בארבע נקודות קצרות מאוד.

דוד בועז: הנקודה הראשונה היא שהבעיה העיקרית היא האם הצרכן הישראלי משלם.

משה גפני: אנחנו מכירים אותך ומעריכים אותך, אתה צריך להגיד לנו האם אתה מהצד של הטונה או מהצד של היבוא.

דוד בועז: המשרד שלי מייצג את היצרנים המקומיים, את חמשת המפעלים שמייצרים בישראל את הטונה.

משה גפני: אתה יודע להגיד לנו כמה יבוא?

דוד בועז: כן.

דוד בועז: אני אומר את הדברים ואוסיף לגבי כמויות.

דוד בועז: נקודה ראשונה ורציונאל לכל העניין הזה של הפחתת מכס והגברת תחרותיות היא כמובן אם יש בעיה או אין בעיה.

דוד בועז: לא אנחנו נקבע אם הצרכן הישראלי משלם יותר וגם לא הבדיקה של חבר הכנסת שי חרמש אלא פשוט מאוד, משרד התעשייה בדק את העניין הזה.

דוד בועז: שרון קדמי, באמצעות הנספחים המסחריים שלו, שלח אותם לבדוק את המחירים והתוצאה אתה הם חזרו היא שהמחירים בארץ נמוכים בשלושים אחוזים מהמחירים הנהוגים בממוצע בכל עשרות המקומות שנבדקו.

דוד בועז: נקודה שנייה.

דוד בועז: אם אין בעיה, למה צריך לתקן מצב שהוא לא מקולקל?

דוד בועז: כלומר, יש תחרותיות בענף ואנחנו רואים את זה במדד אחד מאוד פשוט: בכמה עלה המחיר לצרכן בעשור האחרון בישראל.

דוד בועז: הוא עלה בשני אחוזים בערך באופן נומינאלי כאשר מדד המחירים הכללי לצרכן עלה באותה תקופה ב-17 אחוזים.

דוד בועז: יש גם מדד של מחירי המזון שעלה בשלושים אחוזים.

דוד בועז: רוצה לומר שיש כאן הוזלה ריאלית של המחיר לצרכן על פני עשר שנים בשיעור של או 13 אחוזים, יחסית מדד הכללי, או הרבה יותר, כמעט שלושים אחוזים, ביחס למזון.

דוד בועז: זאת אומרת, יש כאן כנראה תחרותיות.

משה גפני: הבנו, המסר ברור אבל אומר אוריאל לין שאם תהיה הפחתה, הנה מה טוב, ואם לא תהיה הפחתה, בלאו הכי לא תהיה.

אוריאל לין: אני לא מבין ממה הם חוששים.

אוריאל לין: הם אומרים שלא תהיה הפחתת מחירים.

דוד בועז: יש כאן בעיה עם האמירה של אוריאל ידידי הטוב.

דוד בועז: אני חושב שבמצב שבו אנחנו עושים את השינוי הזה, הוא כבר יהיה בלתי הפיך כעבור אפילו זמן קצר.

דוד בועז: אם יסגרו את המפעלים מחמת רווחיות שלילית, כי כבר היום הרווח הגולמי וגם הנקי – על הנקי אני לא רוצה לדבר אלא על הגולמי – למפעלים בארץ שמייצרים, הוא בערך חצי משיעור הרווח הגולמי שיש ליבואנים.

דוד בועז: זאת אומרת, סך הכול היום יש איזושהי חרב חדה על צווארם של היבואנים בזה שקיימים היצרנים המקומיים.

דוד בועז: יש גם תחרות חותכת גרונות בין היצרנים לבינם ובינם לבין היבואנים.

דוד בועז: אם אתה מוציא מצד ההיצע גורם אחד שהוא מאוד תורם לתחרותיות, לא כי יש תחרותיות, הדבר יתבטא בעליית המחיר.

דוד בועז: הדבר הבא.

דוד בועז: למשק הלאומי יש הפסד כתוצאה מהעניין הזה.

דוד בועז: כמו שאמרנו, אין בעיה ללכת וליישם פתרון לבעיה שלא קיימת, אז יש הפסד ישיר של הכנסות המדינה של בערך 13-16 מיליון שקלים בשנה, והפסד עקיף, כפי שנמצא במחקר שלי, שהוא מתחיל ב-160 מיליון שקלים לשנה בשנים הראשונות ואחר כך הוא יורד קצת.

דוד בועז: אני רוצה להתייחס לנקודה האחרונה שהיא הנקודה הכואבת.

דוד בועז: יש היבט חברתי.

דוד בועז: המפעלים האלה, מה לעשות, ממוקמים ביישובי פריפריה.

אבישי ברוורמן: זה לא חברתי אלא זה כלכלי.

דוד בועז: שם ההזדמנויות התעסוקתיות הן נמוכות, אם בכלל הן קיימות.

דוד בועז: האנשים שיושבים כאן לימיני - אולי אנשים יכעסו עלי על שאני אומר את זה – הם היצרנים והם הבעלים של המפעלים ולהם לפי דעתי לא יאונה כל רע והם יסתדרו.

דוד בועז: לפי דעתי הם יהיו יבואנים, אבל העובדים שילכו הביתה, לא בטוח שהם ימצאו תעסוקה אחרת.

משה גפני: כמה אחוז יבוא יש?

קריאה: אין יבוא.

משה גפני: הכול מקומי?

דוד בועז: לא, זה לא נכון.

דוד בועז: יש היום יבוא.

שירלי אביבי: היבוא, עד לשנת 2010, היווה כעשרה אחוזים והוא ירד לשני אחוזים בשנת 2011.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תודה דוד.

משה גפני: חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

אבישי ברוורמן: שתי הערות בקצרה.

אבישי ברוורמן: אני שמח שאני מדבר אחרי דוד בועז.

אבישי ברוורמן: אני מבקש בדיון שתקיים לגבי כל נושא המכסים להבהיר את אחת הטעויות הגדולות שהיו בעשרים השנים האחרונות לגבי הנושא של טרייד ליברליזיישן, לגבי סחר.

אבישי ברוורמן: אני אומר רק משפט אחד כי אני לא רוצה לתת כאן הרצאה.

אבישי ברוורמן: התפיסה הזאת שצריך להוריד מכסים וזאת הדרך הטובה ביותר, אם סין, טייוואן ויפן היו הולכים בדרך הזאת, הן היו מדינות עולם שלישי.

אבישי ברוורמן: לכן כל הגישה הבריאה לגבי גישת הסחר, כמו שהציג ידידי דוד, ואני בבנק העולמי שיניתי את הדברים האלה, הם יושמו ב-14 מדינות, כשאתה בא לנושא לגבי מכסים ושינוי, אתה בוחן מה קרה לתחרותיות, מי הרוויח, מי הפסיד, מה קורה ליצוא, במיוחד שהתהליכים הם א-סימטריים ואתה מוריד.

אבישי ברוורמן: לכן במקרה הזה ברור לי לחלוטין, לאור העבודה שקראתי בנושא התחרותיות, שאין לעשות את הנושא הזה.

אבישי ברוורמן: אני מסכים עם דוד לגבי הפגיעה גם במשק.

אבישי ברוורמן: אני לא אוהב את המילה חברתי.

אבישי ברוורמן: כלכלה היא לא רק צמיחה שלא מחלחלת למטה.

אבישי ברוורמן: כלכלה היא לא רק אינפלציה.

אבישי ברוורמן: כלכלה היא מה קורה לאי השוויון, לפריפריה וההשקעה שם.

אבישי ברוורמן: לכן אני מתנגד לנושא הזה ואני מבקש שהדיון על כל המכסים יהיה דיון עמוק בו אני ארצה להסביר איך דנים באמת בליברליזציה של סחר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ליאור ימיני, מנכ"ל קניאל תעשיות.

ליאור ימיני: אנחנו מעסיקים ב-350 עובדים.

משה גפני: היכן המפעל שלכם?

ליאור ימיני: יש לנו שני מפעלים, אחד בפתח תקווה והשני בצומת רעננה.

ליאור ימיני: בגדול יש לי כמה דברים לומר.

ליאור ימיני: בטונה אנחנו השקענו הרבה מאוד כסף ואם תהיה תחרות, כמובן אנחנו בסכנה קיומית וכל ההשקעה שהשקענו תרד לטמיון ועשרות עובדים ילכו הביתה.

ליאור ימיני: אני לא יודע אם כל הפעילות תיסגר או ייסגר חלקה, אבל כל פעם אוכלים לנו עוד חלק ועוד חלק מהפעילות בגלל התחרות.

ליאור ימיני: אנחנו רוצים להמשיך ולתת שירות.

ליאור ימיני: צריך להבין מי העובדים שלנו.

ליאור ימיני: העובדים שלנו, רובם בגילאי חמישים פלוס, אנשים שעובדים עשרות רבות של שנים בתעשייה.

ליאור ימיני: במקרה שלנו די הצלחנו לגבי העובדים, וכשאני אומר די הצלחנו זה מכיוון שהעובדים שלנו לא ייצרו דור שני של נחשלים מכיוון שהם התפרנסו היטב והילדים שלהם משכילים ועובדים במקומות אחרים.

משה גפני: לכן אתם נגד הפחתת המכסים.

משה גפני: אתם טוענים שהפחתת המכסים תפגע בשני המפעלים שלכם ותגרום לפיטורי עובדים.

אוריאל לין: למה שיפגע בהם?

ליאור ימיני: אני מסביר למה.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: עוד משהו?

משה גפני: בקצרה.

ליאור ימיני: אנחנו תורמים למדינת ישראל כ-18 מיליון שקלים באופן ישיר בתשלומי ביטוח לאומי ומס הכנסה של העובדים שלנו.

ליאור ימיני: העובדים שלנו בגילאי חמישים פלוס ובמידה ואני אצטרך חלילה לפטר אותם, וזה כרגע המסלול, כל שנה אנחנו מצטמצמים למרות שאנחנו סופר תחרותיים, המשמעות היא שמדינת ישראל במקום לקבל כסף מהכנסות ממיסים, תוציא כסף ותשלם להם הבטחת הכנסה.

ליאור ימיני: כאמור, כולם בגילאי חמישים פלוס ואין להם מקורות אחרים.

משה גפני: המסר היה ברור.

ליאור ימיני: מעבר לזה, למרות התחרות הם מתפרנסים היטב ולכן גם הכסף שלהם נמצא בשוק.

ליאור ימיני: אנחנו תעשייה שכן משלמת ובכל זאת אנחנו סופר תחרותיים.

ליאור ימיני: הכסף הזה מניע את הכלכלה.

ליאור ימיני: יש פופוליזם כזה שאומרים שיבואן שכמעט לא עושה שום דבר, ומהמוסך שלי בבית אני יכול לעשות לשלוח מיילים לעולם ולהביא בכל נקודת זמן את המוצר הכי זול, ואחרי שעשיתי את זה כיחיד אני יכול בלי אופרציות, בלי לשלם מיסים ובלי להעסיק עובדים לייבא טונה וזה לא סיפור גדול.

ליאור ימיני: אנחנו קיימים שמונים שנה ואם אני אפטר את הצוות או אמכור את המפעל, בעצם בסופו של יום אין לי תקומה כי אני לא יכול להקים את המפעל שוב בעוד חצי שנה או בעוד שנה.

ליאור ימיני: המשמעות היא שאם אני סגור, אני סגור לצמיתות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: היית ברור.

משה גפני: חבר הכנסת שלמה מולה.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, יש חוק שמחייב העדפת כחול-לבן?

משה גפני: לא, אין חוק כזה.

אוריאל לין: במכרזים.

משה גפני: אין חוק כזה.

משה גפני: כשיש העדפה מתקנת במכרזים, זה עד גבול מסוים.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר לך שמישהו כאן מבולבל ומנסה לבלבל.

שלמה מולה: המחאה החברתית לא באה ואמרה שיגרמו לסגירת מפעל בקריית מלאכי או בטירת הכרמל או פרי הגליל בחצור הגלילית.

שלמה מולה: זה לא מה שהמחאה החברתית אמרה.

שלמה מולה: המחאה החברתית אמרה בדיוק את ההפך.

שלמה מולה: המחאה החברתית אמרה שלאנשים האלה שעובדים במקומות האלה המדינה תיתן להם יותר.

שלמה מולה: היא לא באה ואמרה שנאדיר עכשיו את הטייקונים.

שלמה מולה: אני רוצה לראות איך מתמודדים עם הבנקים, עם אלה שנסחרים בבורסה, שחולבים את אזרחי מדינת ישראל.

שלמה מולה: מדובר כאן באנשים שעובדים עם שכר מינימום ואולי קצת מעל שכר מינימום ואותם רוצים לסגור ונייצר תחרות.

שלמה מולה: המפעלים האלה לא משלמים מסים?

שלמה מולה: לא משלמים ביטוח לאומי?

שלמה מולה: מה זה הדבר הזה?

שלמה מולה: אני לא מבין אתכם.

משה גפני: אל תתעצבן.

משה גפני: הם עוד לא החליטו.

שלמה מולה: ברגע שהכדור נורה, אני יודע בדיוק מה יקרה.

משה גפני: לא.

שלמה מולה: אני אשמח להתבדות.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, אנחנו עסקנו במפעל פרי הגליל פעמים רבות, גם בסניף שלהם שהיה בקריית מלאכי.

שלמה מולה: יש לי קצת מחלוקת עם הבעלים של מפעל פרי הגליל כי בסופו של דבר הם רצו לפטר עובדים אבל איכשהו נענו לבקשתנו.

שלמה מולה: בסופו של דבר אנחנו טענו את אותן טענות ואמרנו שישאירו את העובדים ולא יפגעו בהם כי אנחנו רוצים לעזור למפעל.

שלמה מולה: אפילו רשות שלטונית שהתחייבה להעביר כסף, לא מעבירה אותו לפרי הגליל.

שלמה מולה: עכשיו אתם באים ואומרים לפתור את הבעיה הזאת ברשות המסים, במשרד האוצר, במשרד התעשייה ולהעביר את הכסף כדי שהעובדים ימשיכו לייצר ולעבוד.

שלמה מולה: עכשיו רוצים לבדוק אפשרות לפטור מכס.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, כמו שאבישי אמר, הסיפור הזה הוא גם סיפור כלכלי וגם סיפור חברתי.

שלמה מולה: במפעל בקריית מלאכי רוב העובדים הם יוצאי אתיופיה.

שלמה מולה: מה יעשו אתם?

שלמה מולה: 63 אחוזים מיוצאי אתיופיה נמצאים היום מתחת לקו העוני.

שלמה מולה: תוסיף עוד עשרות משפחות ותראה מה קורה.

ליה שמטוב: מה יעשו עם העובדים הערבים ועם העולים החדשים?

ליה שמטוב: מי עובד במפעלים האלה?

שלמה מולה: אני משתמש בדוגמה הזאת כי סיפור קריית מלאכי עלה לכותרות.

שלמה מולה: אני אומר שהסיפור הזה של קריית מלאכי הוא לא רק סיפור של גזענות אלא זה סיפור של קליטת עולי אתיופיה, הכישלונות, הקשיים, המצוקות הכלכליות.

שלמה מולה: דווקא במקומות האלה המדינה צריכה לבוא ולומר שהיא תיתן אורך נשימה ולא לומר שנסגור את המקום.

משה גפני: תודה.

משה גפני: יוסף ויליגר, מנכ"ל וילי פוד.

משה גפני: באיזה צד אתה?

קריאה: הוא יבואן.

יוסף ויליגר: אני בצד של לשכת המסחר.

יוסף ויליגר: אני גם יבואן.

יוסף ויליגר: קודם כל, היום לחלוטין אין יבוא של טונה עליה אנחנו מדברים כאן.

יוסף ויליגר: היבוא הופסק לחלוטין.

יוסף ויליגר: השנה היה יבוא של מיליון דולר של טונה מסוג אחר.

יוסף ויליגר: למעשה אין בכלל תחרות בתחום הזה.

יוסף ויליגר: הטונה הזאת היא טונה מסוג אחר לחלוטין.

יוסף ויליגר: זה כמו שאתה משווה מרצדס לסובארו.

יוסף ויליגר: זאת טונה שנקראת ילו-פין, זאת טונה שונה לחלוטין ואי אפשר להשוות אותה לטונה עליה אנחנו מדברים כאן.

יוסף ויליגר: אני רוצה לומר לכל חברי הכנסת שאם יורד המכס, לא יפוטר עובד אחד במפעל כלשהו.

קריאה: שטויות.

יוסף ויליגר: לא יפוטר עובד אחד ממפעל כלשהו.

יוסף ויליגר: אני רוצה לתת דוגמא גם מהארץ אבל אני אתחיל בארצות הברית.

יוסף ויליגר: בארצות הברית יש מפעל טונה שמייצר טונה בארצות הברית, יש יבוא של טונה בארצות הברית, אותה טונה עליה מדובר שהביא חבר הכנסת הנכבד נמכרת בארצות הברית ברמה של דולר עד 1.20 דולר, שלושים אחוזים יותר זול מאשר במדינת ישראל.

יוסף ויליגר: גם שם קיים יבוא וגם שם יש מפעל או מפעלים שמייצרים טונה.

שי חרמש: זה אותו מחיר.

שי חרמש: אל תבלבל אותנו.

משה גפני: שי, אני אפשרתי לך לחזור אבל אתה נותן כאן דוגמה מאוד רעה.

משה גפני: יש לך עמדה, תודה רבה.

משה גפני: גם לו יש עמדה ואני רוצה לשמוע אותו.

שי חרמש: הגינות בנתונים.

שי חרמש: זה הכול.

משה גפני: אני מבקש ממך אדוני, שום הגינות בנתונים, תגיד מה שאתה רוצה, אתה גם לא חייב לומר אמת.

יוסף ויליגר: אני אומר אמת.

משה גפני: תגיד כל מה שאתה רוצה.

משה גפני: שי חר

משה גפני: מש לא יפריע לך.

משה גפני: אני הכנסתי אותו אחרי שהוצאתי אותו כי הוא אמר שהוא לא יפריע אבל הוא מפריע.

משה גפני: תגיד כל מה שאתה רוצה כי אני רוצה לדעת את עמדתך.

משה גפני: אני אחרי כן אחליט, כמו כל חבר ועדה, אם אתה צודק או לא צודק אבל אני רוצה לשמוע אותך.

יוסף ויליגר: אני אענה לשי חרמש.

משה גפני: לא, אל תדבר אתו.

משה גפני: הוא כאן בהתנדבות עכשיו.

יוסף ויליגר: טונה בארצות הברית, אותה טונה עליה מדובר – כי יש הרבה סוגים של טונה – נמכרת בארצות הברית ברמה של ארבעה שקלים ובמדינת ישראל היא נמכרת ברמה של חמישה שקלים ומעלה.

יוסף ויליגר: זה דבר ראשון.

יוסף ויליגר: דבר שני.

יוסף ויליגר: יש לנו דוגמאות ואנחנו יכולים ללכת אחורה.

יוסף ויליגר: כנסת ישראל, ממשלת ישראל, הורידה מכסים על מוצרים מסוימים.

יוסף ויליגר: קחו לדוגמה מוצר שהוא לא פחות מבחינת צריכה שנקרא שמן, שמן מאכל, שמן סויה, שמן קנולה, שמן תירס.

יוסף ויליגר: הורידו את המכס לחלוטין.

יוסף ויליגר: הילכו אימים בזמנו – זה היה לפני שבע-שמונה שנים – שכל מפעלי השמן ייסגרו אבל אף מפעל לא נסגר.

קריאה: נסגרו ארבעה מפעלים.

משה גפני: רבותיי, אני יודע בדיוק מה שקורה עם השמן אבל זה בסדר מה שהוא אומר.

משה גפני: הנתונים שונים, אבל לא חשוב.

משה גפני: תגיד, אני יודע כי אני מעורב בשמן עד הצוואר.

יוסף ויליגר: המפעל הגדל ביותר, מפעל שמן בחיפה, שהוא היה המפעל הגדול, ומפעל יצהר, לא נסגרו.

יוסף ויליגר: הורידו את המכס.

משה גפני: הם לא נסגרו כי ועדת הכספים לא נתנה לסגור אותם.

משה גפני: אחרת הם היו נסגרים.

יוסף ויליגר: הם עובדים.

יוסף ויליגר: אפשר לראות את המאזנים.

יוסף ויליגר: אני רוצה לתת עוד דוגמאות.

יוסף ויליגר: הורידו מכסים ומפעלים לא נסגרו.

יוסף ויליגר: אם יורידו את המכס על הטונה, בצורה כזאת או אחרת ובצורה הדרגתית, אף מפעל לא ייסגר.

יוסף ויליגר: אני אתן למשל דוגמה של מפעל שיושב כאן, מפעל שנקרא סטארקיסט שהוא המפעל הגדול ביותר בישראל והוא המפעל ששולט על שוק הטונה בישראל.

יוסף ויליגר: לפי נתוני סטורנקס יש לו למעלה מחמישים אחוזים מהשוק.

יוסף ויליגר: המוצר הזה הוא מוצר שכל עם ישראל מכיר אותו.

יוסף ויליגר: גם אני קונה אותו.

יוסף ויליגר: אני לא יבואן של טונה.

יוסף ויליגר: הייתי יבואן של טונה.

משה גפני: אז מה עכשיו אתה עושה?

יוסף ויליגר: היום אני מתעסק בדברים אחרים.

יוסף ויליגר: אני לא יכול לייבא טונה כי אי אפשר לייבא טונה בגלל המכס הגבוה.

יוסף ויליגר: אני קונה בארץ את הטונה מהמפעלים המקומיים.

יוסף ויליגר: המכס מגיע לרמה של בין שלושים לארבעים אחוזים וכרגע הוא עומד על 33 אחוזים, תלוי במחיר המוצר בחוץ לארץ.

יוסף ויליגר: אני רוצה לומר שאם יורידו את המכס, אף מפעל לא ייסגר אלא רק יתייעל כמו שקרה בשמן, כמו שקרה בפסטה, כמו שקרה בשוקולד וכמו שקרה בהרבה מוצרים אחרים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת טיבייב.

רוברט טיבייב: תודה רבה אדוני היושב ראש, אני אשתדל להיות קצר.

רוברט טיבייב: אני לא מייצג כאן את הטונה ולא את המפעלים אלא אני מייצג את הפריפריה.

רוברט טיבייב: מוזר, מאוד מוזר שכל החלטה של משרד האוצר פוגעת בפריפריה.

רוברט טיבייב: כל דבר.

רוברט טיבייב: חוץ מהמפעל הקטן בפתח תקווה, הכול שייך לפריפריה ואני שואל למה אנחנו בפריפריה צריכים להיפגע.

רוברט טיבייב: דיברו כאן על המפעל בקריית מלאכי ועל מפעל פרי הגליל.

רוברט טיבייב: קח את החברה תל אביב מאה, כל החברות נמצאות בתל אביב ואף אחת לא נמצאת בפריפריה.

משה גפני: אתה נגד הורדת המכסים?

רוברט טיבייב: ודאי שכן.

עמיר פרץ: הופתעת?

עמיר פרץ: הוא מאופקים.

עמיר פרץ: הוא ירש אותך וממלא את התפקיד בצורה טובה.

רוברט טיבייב: בשנים האחרונות אין מפעל שנסגר באופקים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מוטי חזיזה.

משה גפני: אחרי כן עמיר פרץ.

מוטי חזיזה: אדוני היושב ראש, אתה שומע כאן את הדברים האלה וכמורה ומחנך שלי, מה שנותר לנו כרגע לעשות כעובדי פרי הגליל, כעובדי הפריפריה או תושבי הצפון והדרום, לעבור לתאילנד.

מוטי חזיזה: תעבירו אותנו לתאילנד כי אולי שם נזכה לפרנסה כי בעצם את הפרנסה כאן אתם לא משאירים.

משה גפני: אם עוברים, בוא נעבור לקוריאה.

משה גפני: היה כאן השגריר הקוריאני והוא אמר שלומדים שם גמרא.

מוטי חזיזה: תאילנד הייתה סתם דוגמה.

מוטי חזיזה: מישהו כאן מאבד את המומנטום ולא מבין על מה מדברים.

שלמה מולה: הם רוצים שיהיה יצוא של עובדי פרי הגליל לתאילנד.

שי חרמש: יעשו החלפות עם הפועלים שבאים לחקלאות.

מוטי חזיזה: המדינה חייבת לתת דבר מינימאלי לאנשים והוא להתפרנס בכבוד.

מוטי חזיזה: אם אנחנו צריכים לייבא, אולי גם נייבא את האנשים כדי שינהלו אותנו, נביא גם ראש ממשלה מתאילנד או מכל מקום אחר, ולמה לא?

קריאה: רעיון.

קריאה: נעשה תחרות.

מוטי חזיזה: כן, נעשה תחרות.

משה גפני: את ההצעה לגבי ראש הממשלה הצעת ברצינות?

מוטי חזיזה: זאת הצעה כמו ההצעה לבוא ולקטול אותנו.

מוטי חזיזה: אני אומר שאם מישהו החליט לקטול אותנו טוטאלית, אז תאמרו.

משה גפני: אין החלטה בעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש לשים דברים על דיוקם.

משה גפני: אין החלטה.

משה גפני: שירלי אביבי אמרה שאין החלטה.

שלמה מולה: אנחנו מוכנים לעשות של ראש הממשלה.

משה גפני: אם מייצאים אנשים, יש לי כמה הצעות.

משה גפני: אתה מבקש ממשרד האוצר וממשרד התעשייה לא להפחית את המכסים על הטונה מכיוון שאז זה יפגע בעובדי פרי הגליל כמו בעובדים רבים אחרים.

מוטי חזיזה: אני מייצג את עובדי פרי הגליל אבל מדובר כאן בבני אדם אחרים ממקומות אחרים.

מוטי חזיזה: להם אין זכויות לחיות?

מוטי חזיזה: אדוני היושב ראש, באמת אני תולה בך תקווה כיושב ראש וגם תולה את התקווה בכל חברי ועדת הכספים של הכנסת.

מוטי חזיזה: אתם ביקרתם אותנו.

מוטי חזיזה: אי אפשר לחבק אותנו ואחר כך להרוג אותנו.

מוטי חזיזה: יש סימפטיה או אין סימפטיה, אבל מרוב אהבה ממוטטים והורגים את המקום.

אוריאל לין: מה אחוז ייצור הטונה אצלכם במפעל?

משה גפני: לא, אוריאל, אני לא מסכים.

אוריאל לין: שיחשוף רק את הנתון הזה.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אנחנו היינו שם.

אוריאל לין: אני לא יודע.

מוטי חזיזה: תשאל אותי באחוזים בני אדם עובדים.

מוטי חזיזה: האדם לא נמדד באחוזים.

מוטי חזיזה: אני לא מודד את האדם באחוזים.

משה גפני: מוטי, לא לנהל דיאלוג.

מוטי חזיזה: אני לא מנהל דיאלוג.

מוטי חזיזה: אנחנו ציבור עובדים שרוצה לעבוד.

מוטי חזיזה: כל הפעילויות הסטטיסטיות והאחוזים, זה לא אנחנו.

מוטי חזיזה: אנחנו בני אדם שרוצים לעבוד.

מוטי חזיזה: אם זה טונה או תירס או שעועית, לנו זה לא משנה.

מוטי חזיזה: ככלל, זה אחד המרכיבים של המפעל הזה ואם זה לא יהיה, בעצם לאט לאט אנחנו נגמרים.

מוטי חזיזה: אנחנו מתמודדים כרגע עם בעיה קשה ורוצים להוסיף עליה גם את הטונה?

מוטי חזיזה: זה אומר שגמרתם אתנו.

משה גפני: תודה.

משה גפני: עמיר פרץ.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני צריך לחלוק על דעתו של חברי אוריאל לין שבדרך כלל מציג את הדברים גם מההיבט של הדרישות האחרות.

עמיר פרץ: אני רוצה לציין שהוא אחד המעסיקים שתומך בגלוי בהעלאת שכר מינימום ולכן אנחנו נותנים לו קרדיט על מה שמגיע לו.

עמיר פרץ: יחד עם זאת, אני חושב שהגיע הזמן, אדוני היושב ראש, שנהפוך את סדר הדברים.

עמיר פרץ: אנחנו חווינו תהליכים מאוד קשים בחשיפה ליבוא באשר למעמדם של העובדים והיציבות של מקום עבודתם.

עמיר פרץ: היו ענפים שנמחקו לחלוטין כמו ענף הלבידים שהיה הענף הראשון שניסו להכניס את המומנטום הזה של יבוא וזה בסדר אבל מה שקרה זה שיש ירידה מאוד קשה באיכות.

עמיר פרץ: כל יום אנחנו רואים שמכוני התקנים מאבדים את מעמדם ועוד מעט יבטלו אותם לחלוטין כדי כאן פריצות מוחלטת.

עמיר פרץ: אני מקווה שלשכת המסחר לא תסכים לכך, אני מקווה שלשכת המסחר, חרף העובדה שהיא רוצה שהיבוא יפרוס כנפיים, תתעקש על כך שבשאלות של איכות אתם תהיו אלה שתובילו.

עמיר פרץ: לצערי מדינת ישראל מוצפת בסחורות ברמה מאוד נמוכה.

עמיר פרץ: נכון שבמזון יש יותר פיקוח אבל אין כאן אפשרות לומר שמצד אחד היבוא יגדל ואף עובד לא ייפגע.

עמיר פרץ: אין דבר כזה.

עמיר פרץ: זה לא משחק סכום אפס.

עמיר פרץ: אם אתה מכניס סחורה בהיקפי ביקושים מסוימים, ברור לחלוטין שהיקפי הביקושים האלה יחסרו למישהו אחר שצריך לייצר.

עמיר פרץ: אין אפשרות מתמטית לסדר את זה.

עמיר פרץ: לכן אני חושב שהשוק הזה של הטונה בסך הכול מתחלק בצורה הוגנת.

עמיר פרץ: היבואנים מייבאים את חומרי הגלם כי הרי אין חומר גלם בישראל.

עמיר פרץ: לא נשכח שהיבואנים לא חסרים.

יוסף ויליגר: היבואן לא מייבא.

עמיר פרץ: מי שרוצה מייבא.

משה גפני: עמיר, אל תנהל דיאלוג.

משה גפני: אתה ברור לחלוטין.

עמיר פרץ: אני הייתי כמעט בכל אירוע בו היו שינויים מבניים מסוג זה והאירוע הכי מקומם היה שחברה חזקה כמו "אסם" נאלצה להפוך בעצמה ליבואן כדי לאזן את המחירים.

עמיר פרץ: היא ייבאה פסטות במוצר הסופי וייצרה מצד שני והיא עצמה כאילו היוותה המוקד שהתחרה אחד עם השני.

עמיר פרץ: אנחנו מכירים את כל התופעות בישראל.

עמיר פרץ: לכן אני אומר שהמצב היום הוא כזה שהשוק בסך הכול מתחלק בצורה נכונה.

עמיר פרץ: שיודיעו לנו ראשי הערים בפריפריה שיש עודף ביקושים בעבודה ואני הרי כל פעם מעריץ מחדש את הנציגים שמגיעים לכאן.

עמיר פרץ: אני רואה גם את הנציגים של האתיופים ואני רואה את ידידי יושב ראש ועד פרי הגליל מוטי חזיזה שמגיע לכאן כל יום.

עמיר פרץ: אני מעריץ אותם.

עמיר פרץ: אני אומר שאנשים במדינה הזאת מנהלים מלחמה כדי להמשיך לעבוד בשכר מינימום.

עמיר פרץ: זה הרי לא להאמין,.

עמיר פרץ: זה לא שהם מנהלים מלחמה עכשיו על מפעלים שמשלמים להם 10,000 שקלים בחודש.

עמיר פרץ: צריך לומר כל הכבוד אבל תארו לכם איזה תרחיש אימה עובר על כל משפחה כזאת שעומדת בפני הסכנה לאבד את אותו מקום עבודה.

עמיר פרץ: שמישהו יודיע לנו יום אחד בחצור שיש אלף מקומות עבודה עודפים, יש ביקוש עצום לעובדים ולאנשים בני חמישים יש לאן ללכת.

עמיר פרץ: גם בתל אביב אנשים בני חמישים מתקשים למצוא מקום עבודה חלופי.

עמיר פרץ: לכן אדוני היושב ראש, טוב שאתה נותן התרעה לאוצר שלא להגיע לכאן עם הצו הזה.

משה גפני: הם לא צריכים לבוא לכאן עם הצו.

משה גפני: הם יכולים לעשות את זה מכיוון שזאת הפחתה.

משה גפני: סיכמנו – ואני מקווה שהם יעמדו בסיכום – שהם לא יעשו את זה מבלי שהם באים לכאן.

משה גפני: זה היה הסיכום ואני מקווה שהם יעמדו בו.

משה גפני: אני מעריך שהם יעמדו בו.

משה גפני: זאת הפחתה.

משה גפני: על כל פנים, אני מודה לך, עמדתך ברורה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ראש עיריית טירת הכרמל.

אריה אלדד: אדוני, אני אהיה קצר.

משה גפני: יש אצלכם מפעל טונה?

אריה אלדד: ודאי.

אריה אלדד: מפעל יונה בטירת הכרמל, מהוותיקים ביותר.

אריה אלדד: שמעתי את הדברים של הנוכחים כאן וצודקים בכל הטיעונים אבל בסוף, מי שמוציא החלטות בפועל או מי שעובד בשטח או מקבל או יקבל את האוכלוסייה, אלה ראשי הערים.

אריה אלדד: ההחלטות מתקבלות אבל בסוף אנחנו מקבלים את התוצאות.

אריה אלדד: אף אחד לא חושב מה אנחנו מסוגלים או מה אנחנו יכולים לעשות.

אריה אלדד: אנחנו בעיר אצלנו מחנכים לאוכלוסייה תומכת ולא נתמכת - אני חושב שכך זה בכל עיירות הפיתוח - ואנחנו בונים את זה לאורך שנים.

אריה אלדד: מה שיקרה מחר, ולא משנה איזו תוצאה תהיה, כל עובד שיפסיק את עבודתו במפעל יגיע לשולחנו של ראש העיר כי הרי הם יודעים שראש העיר יוכל לפתור כל בעיה והוא מסוגל לעשות הכול, למצוא מקומות עבודה ולתת עבודה.

רוברט טיבייב: אני לא בטוח שכך זה היום.

אריה אלדד: היום לא, אבל אני רוצה להסביר למה אנחנו לא יכולים לעשות את זה.

משה גפני: אנחנו מבינים.

משה גפני: לנו אתה לא צריך להגיד את זה.

אריה אלדד: אחוז העולים אצלנו הוא למעלה מעשרים אחוזים ואתה יכול לתאר לעצמך מה קורה בשטח.

אריה אלדד: החלטות שמגיעות לוועדת הכספים, אני מבקש לא לראות רק את החור של הגרוש כפי שאני קורא לזה אלא לראות גם מעבר לכך, לראות מה אחר כך העלות של אלה שצריכים להיות נתמכי סעד ורווחה, מה העלות של אלה שמסתובבים ברחובות ומה התוצאה כלפי הילדים שלהם.

אריה אלדד: זה לא משנה אם זה שקל נוסף שאנחנו נשלם אחר כך בסופרמרקט כי אלה אותן משפחותץ.

אוריאל לין: אבל אף אחד לא רוצה לפטר עובדים.

משה גפני: לא, אוריאל, הדיון כאן מסתיים.

משה גפני: מר טל, אתה לא מנהל אתו דיאלוג.

משה גפני: אנחנו צריכים לסיים את הדיון.

אריה אלדד: אני מבקש שכל החלטה כזאת, תראו אותנו ואת התוצאה הסופית בנושא הזה.

אריה אלדד: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יפתח שקד מתנועת מחאת הקוטג'.

יפתח שקד: שלום לכם.

יפתח שקד: שמי יפתח שקד וכמו שאמר גפני, אני אחד ממובילי המאבק.

יפתח שקד: בשנות ה-90 הקמתי את סופרשוק גרינברג, כך שאני קמעונאי לשעבר.

יפתח שקד: מכרתי אותו לפישמן.

קריאה: מכרת אותו בזול.

שי חרמש: זאת הריכוזיות בקמעונאות.

יפתח שקד: אמר כאן אחד מחברי הכנסת, ואני אחדד את זה, שבמשך השנים עלו אינטרסנטים לממשלה ועזרו לחוקק חוקים בעזרת לוביסטים, עורכי דין וכאלה ואחרים, חוקים שבסך הכול היו נגד הצרכן.

יפתח שקד: נושא אחד מהם הוא הטונה ואני אסביר לכם גם למה.

יפתח שקד: אני יכול לשים על השולחן רשימה של עשרות מוצרים שהם דומים במהותם למה שקורה עם הטונה.

יפתח שקד: קחו את הקפה, קחו את החטיפים שמייצרים בארץ ובואו נגיע גם לחטיפים ולמה רק על טונה?

יפתח שקד: זה בדיוק אותו הדבר.

יפתח שקד: קונים חומרי גלם, עושים מהם חטיפים ובואו נגן גם על החטיפים.

יפתח שקד: בואו נגן גם על הקפה, על השוקולד וכולי.

יפתח שקד: יש כאן תעשייה שלמה של פלסטיקה ובואו נגן גם על הפלסטיקה.

יפתח שקד: אין מכס על פלסטיק.

יפתח שקד: יש כאן חבורה של יצרנים מקסימים, ואני מכיר את כולם, ואני חושב שאף אחד מכם לא רוצה לחזור אחורה ולהקים מכסי מגן על כל המוצרים האלה שהזכרתי.

יפתח שקד: הם הסתדרו והם לא סגרו את המפעלים שלהם.

עמיר פרץ: אל תהיה בטוח.

יפתח שקד: לגבי הטונה.

יפתח שקד: אני יכול להגיד לכם – עשיתי עבודה קטנה – שטונה לא מגדלים בארץ, את זה כולנו יודעים, אלא מייבאים מחוץ לארץ חומר גלם.

משה גפני: הכול ברור.

משה גפני: מה שברור, אל תדבר עליו.

יפתח שקד: אני יכול להגיד לכם שקופסת טונה – ואני עשיתי בדיקה – בפיליפינים, אם אנחנו מייבאים קרטון, שלושים דולר בערך, עלות הובלה לארץ בסביבות 2,400 דולר, כשרות, אלף דולר בערך לקונטיינר וגם כאן הגזמתי, אנחנו נגיע לסדר גודל של 2.65 שקלים פלוס מע"מ.

קריאה: קח מחשבון ותעשה את החשבון.

משה גפני: מר שקד, תאמר מה מסקנתך.

יפתח שקד: אני יבואן היום, לא של מזון אלא של מוצרי פלסטיק, ואני יודע בדיוק כמה עולה ההובלה.

משה גפני: אנחנו סומכים עליך כמעט בעיניים עצומות.

משה גפני: מה המסקנה שלך?

יפתח שקד: המסקנה שלי היא שאת הטונה - להבדיל ממוצרי חלב בהם היינו נגד פתיחת השוק ליבוא כי אנחנו לא רוצים לפגוע ביצרנים ובמגדלים בארץ – צריך לפתוח ליבוא.

יפתח שקד: זה יוזיל את המחיר.

עמיר פרץ: שמענו.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד, דבר כיבואן.

יפתח שקד: אני לא יבואן של מזון.

עמיר פרץ: מה זה השטויות האלה?

עמיר פרץ: הוא יבואן ושידבר כיבואן.

משה גפני: עמיר, מותר לו להגיד מה שהוא רוצה.

משה גפני: אתה יבואן של פלסטיקה?

יפתח שקד: נכון.

משה גפני: אתה בתנועת מחאת הקוטג'.

יפתח שקד: נכון.

משה גפני: אתה בעד הורדת המכסים כדי שיוכלו לייבא טונה על אף שזה עלול לפגוע בתעשייה המקומית ולגרום לפיטורי עובדים.

יפתח שקד: לא בטוח שיפטרו עובדים.

יפתח שקד: שיתמודדו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: עם זה אנחנו צריכים להתמודד.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: היית ברור.

משה גפני: מר עמיהוד גולדין, דירקטור, חברת ויליגר.

עמיהוד גולדין: בתחילת 2006 הוגשה על ידי לשכת המסחר, היבואן וילי פוד ועוד שלושה יבואנים, עתירה לבית המשפט העליון, לבג"ץ, להוריד את המכסים על הטונה.

עמיהוד גולדין: בית המשפט זרק אותה מכל המדרגות.

אוריאל לין: אני מסתייג מהתבטאויות כאלה.

יוסף ויליגר: לא זרק.

יוסף ויליגר: לא היה דיון.

שי חרמש: דחה את העתירה.

עמיהוד גולדין: נמצאת כאן העתירה.

עמיהוד גולדין: על פי הצעתנו חזרו בהם העותרים מעתירתם.

משה גפני: אנחנו לא עוסקים בתוכנית חיים שכאלה.

משה גפני: אני מבקש שתגיד את דעתך היום.

משה גפני: לא מעניין אותי מה היה בבית המשפט.

משה גפני: אנחנו מעל בית המשפט.

עמיהוד גולדין: עכשיו באנו לסיבוב חדש.

עמיהוד גולדין: כאן למעשה היצרנים מצטדקים בפני היבואנים.

עמיהוד גולדין: כמו שאמר מנכ"ל קניאל, כדי לייבא הוא צריך פקס ואם זה פקס, הוא יכול לשלוח אותו מהמרתף, אבל אנחנו לא באנו לכן מכל המקומות כדי ללכת ולהיות יבואנים, מה גם שהיבוא הזה לא רק שהוא לא יוריד את המחירים אלא הוא יעלה את המחירים.

משה גפני: לכן אתה נגד הפחתת המכסים.

עמיהוד גולדין: מי הם האנשים הנכבדים האלה שיגידו לנו להתייעל?

עמיהוד גולדין: הם היו בתוך הקיטור בו אנחנו נמצאים?

עמיהוד גולדין: החברה שאני מייצג עובדת על 15 אחוזים רווח גולמי והיא החברה הכי רווחית מכל היצרנים האחרים של הטונה, חברה ציבורית ואפשר לראות את הדוחות הציבוריים, כמו שהחברה של היבואן הזה היא ציבורית והוא עובד על רווח גולמי של שלושים אחוזים.

עמיהוד גולדין: מי הוא שהוא ילמד אותי איך לייבא טונה או איך לייצר טונה?

עמיהוד גולדין: הבעיה היא שהם מושכים משכורות, שני האחים, של 7.2 מיליון שקלים לשנה.

משה גפני: לא, לא מעניין.

משה גפני: אתה בעד הפחתת המכסים, כן או לא?

עמיהוד גולדין: אני מבקש לומר עוד דבר אחד.

משה גפני: בבקשה, אבל אל תדבר על אף אחד אלא תגיד את עמדתך.

עמיהוד גולדין: יושבת כאן מנהלת במפעל שלנו, הגברת יפית וביתרת הזמן אני מבקש שהיא תתייחס.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: נשארה לו חצי דקה אבל אני נותן לך עוד חצי דקה.

יפית היילו: תודה.

יפית היילו: אני יפית היילו, עליתי לארץ בגיל מאוד קטן, הספקתי ללמוד כאן בבית ספר יסודי, תיכון ואז שירתתי בצבא.

יפית היילו: אחרי הצבא הלכתי למפעל ויליגר, מפעל טונה, לעבוד בעבודה מועדפת.

יפית היילו: עשיתי את העבודה המועדפת אבל פחדתי לצאת משם ולא למצוא עבודה במקום אחר ולכן נשארתי שם עוד שנה ועוד שנה ועוד שנה כך שעכשיו אני עובדת שם 12 שנים, משנת 2000, ובאמת התקדמתי מהתחתית.

משה גפני: משכורת טובה?

יפית היילו: משכורת בסדר.

יפית היילו: עכשיו כן כי התקדמתי לאט לאט.

יפית היילו: התחלתי כעובדת רגילה.

יפית היילו: נכנסתי לעבודה רגילה ועכשיו אני מנהלת מחלקת קו ייצור בה יש מאה עובדים מתוכם שבעים אחוזים הם עולים חדשים וותיקים מהעדה האתיופית ושלושים אחוזים עולים מברית המועצות ואולי שלוש-ארבע עדות אחרות.

רוברט טיבייב: את מנהלת לא בגלל שאת אתיופית אלא בזכות עצמך.

יפית היילו: נכון.

יפית היילו: אני רק אומרת ששבעים אחוזים מהעובדים הם מהעדה האתיופית ואלה אנשים מבוגרים יחסית או עולים שמתקשים בשפה העברית שלא היו מסתדרים במקום אחר.

יפית היילו: אני גם מנהלת משאבי אנוש ומציבה את העובדים לקווים השונים.

משה גפני: מה את אומרת לנו, שמה אנחנו צריכים להחליט?

יפית היילו: אני נגד.

משה גפני: נגד הפחתת המכסים.

יפית היילו: כן.

יפית היילו: אני חושבת שאם יפחיתו, לא תהיה עבודה לחברים שלי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מר מיטלמן, מנכ"ל סטארקיסט.

משה גפני: כמה עובדים יש לכם?

מיכאל חוליו מיטלמן: 160 עובדים.

משה גפני: ואם יפחיתו את המכסים, מה יקרה?

מיכאל חוליו מיטלמן: אנחנו נסגור את המפעל.

משה גפני: זה המצב?

מיכאל חוליו מיטלמן: כן, זה המצב.

משה גפני: זה איום או שזה מצב ריאלי?

מיכאל חוליו מיטלמן: לא, זה לא איום.

מיכאל חוליו מיטלמן: זאת החלטה.

מיכאל חוליו מיטלמן: אני אסביר בשני משפטים.

מיכאל חוליו מיטלמן: הקושי כאן הוא בכך שיש עובדות שנאמרות אבל יש אי הסכמה על העובדות וקשה מאוד כשיש אי הסכמות.

מיכאל חוליו מיטלמן: מישהו ואומר שהמכס הוא ארבעים אחוזים ומישהו אחר אומר מספר אחר.

מיכאל חוליו מיטלמן: אחר כך יש ויכוח על הפרשנות.

משה גפני: הוויכוח הוא לא רלוונטי.

משה גפני: אנחנו שומעים את כולם ואנחנו נברר את העובדות.

משה גפני: אגב, אנחנו גם יודעים את העובדות.

מיכאל חוליו מיטלמן: נאמר על ידי הגברת ממשרד האוצר שהיבוא יהיה משמונה מיליון דולר למיליון דולר אבל המכס לא עלה ואז למה הוא ירד?

מיכאל חוליו מיטלמן: המכס הרי ירד.

מיכאל חוליו מיטלמן: ככל שהמחיר של הטונה יותר גבוה, היום יש מס קצוב, באופן יחסי המחיר יורד.

מיכאל חוליו מיטלמן: המכס ירד והיבוא ירד, ולמה היבוא ירד?

מיכאל חוליו מיטלמן: בגלל התחרות המקומית.

מיכאל חוליו מיטלמן: מאיפה אני יודע שייסגרו מפעלים?

מיכאל חוליו מיטלמן: כי זאת החלטה שלי, כי אני אסגור את המפעל.

מיכאל חוליו מיטלמן: זאת החלטה.

מיכאל חוליו מיטלמן: ניתנה כאן דוגמה לגבי ענף השמנים.

מיכאל חוליו מיטלמן: אני בא במקור מענף השמנים וזה בדיוק מה שקרה.

מיכאל חוליו מיטלמן: היו שבעה מפעלי שמנים ונשארו שניים.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אל תדבר על השמן.

משה גפני: אנחנו מכירים את זה.

משה גפני: זה נושא שהיה בהרבה דיונים בוועדה.

מיכאל חוליו מיטלמן: אני הייתי באחד מהם.

משה גפני: כן, אני יודע.

משה גפני: כבר הרבה שנים מתנהל הדיון הזה.

מיכאל חוליו מיטלמן: נאמרים כאן מספרים אבל אותו אדם שנוקב בהם פשוט לא יודע אבל על זה אין לי טענות אלא שהדברים שנאמרים שם הם דברים שמהווים הטעיה אמיתית.

מיכאל חוליו מיטלמן: לבוא ולומר היום שיש מכס של ארבעים אחוזים?

משה גפני: אתה עושה נכון.

משה גפני: טוב שאתה לא אומר שמות כי בפרוטוקול לא ראו שהצבעת לכאן ולשם.

משה גפני: אל תציין שמות כי אנחנו לא מדברים לשון הרע בחודש טבת.

מיכאל חוליו מיטלמן: יש עובדות שאי אפשר לחלוק עליהן.

מיכאל חוליו מיטלמן: אני יודע שמפעלים ייסגרו כי אני הולך לסגור את המפעל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לא תסגור את המפעל.

משה גפני: דוד ביטון.

דוד ביטון: שלום לכולם.

דוד ביטון: אני יושב ראש ועד עובדים של סטארקיסט.

דוד ביטון: דבר פשוט שלא רציתי לשמוע אבל אני שומע את זה עוד פעם כשהמנכ"ל שלי עומד לסגור את המפעל בגלל שמורידים את המכס.

דוד ביטון: אני מקווה שבוועדה שהולכת להחליט, היא תחליט להשאיר את המכס כמו שהוא.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון.

משה גפני: גברת שירלי אביבי, הדעה של כל חברי הוועדה ללא יוצא מן הכלל, גם לפני כן וגם לאחר שהתקיים כאן הדיון, אנחנו דיברנו כמה פעמים בכל הנושא שקשור לפגיעה בתעשייה המקומית.

משה גפני: אנחנו בעד הפחתת המכסים בכל מה שלא קשור לזה, אנחנו גם רוצים בעניין הזה, כפי שדיברנו, את הקשר בין הרשות המפקחת לבין הרשות המבצעת ובעניין הזה, על אחת כמה וכמה.

משה גפני: מדובר בנושא ציבורי ממדרגה ראשונה.

משה גפני: לא נמחל על כבודנו אם אתם תבצעו בעניין הזה.

משה גפני: עוד מעט אני נפגש עם שר האוצר ואני הולך לומר לו את זה פעם נוספת.

משה גפני: אני מזהיר אתכם במיליון אזהרות.

משה גפני: באמת, יש לינקטג' ויש יחסי עבודה בין משרד האוצר לבין ועדת הכספים, אל תפרו את העניין הזה בנושא הרגיש הזה.

משה גפני: יכול להיות שגם תשכנעו אותנו.

משה גפני: לגבי הטונה, כולם באותה עמדה.

משה גפני: הנושא הוא תעשייה מקומית.

משה גפני: כל החלטה שמתקבלת על הפחתת מכסים חייבת לקחת בחשבון את התעשייה המקומית.

משה גפני: מה שסיכמנו שבתעשייה המקומית לא יופחתו מכסים עד שלא יתקיים דיון רציני על העניין הזה, חל על הטונה.

משה גפני: אנחנו מתנגדים בכל תוקף להפחתת המכסים על הטונה מבלי שיתקיים כאן דיון.

משה גפני: לאחר השימוע, לאחר שרון קדמי, לאחר שר האוצר, לאחר כולם, כאן יתקיים הדיון.

משה גפני: לא יופחתו מכסים לפני שאתם תבואו.

משה גפני: יכול להיות שאתם תגיעו למסקנה לבד.

משה גפני: דרך אגב, אני חושב שתגיעו למסקנה הזאת.

משה גפני: אני חושב, אבל אני לא יודע, יש לי הרבה פעמים הפתעות.

משה גפני: נראה לי כי אני מכיר שם אנשים ואנשים הם נורמאליים ולא ייתנו למפעלים להיסגר או לפגוע בעובדים.

משה גפני: התהליך הזה הוא תהליך שצריך לקחת אותו בחשבון.

משה גפני: העמדה הזאת שהיא עמדה מאוד ליבראלית ומאוד ידועה שהפחיתו מכסים, נסגרו מפעלים וכתוצאה מכך קמו מפעלים אחרים יותר יוקרתיים, אני מציע לעבור לעיר הפיתוח ולראות מה קרה לכל מפעלי הטקסטיל שכולם נסגרו בערי הפיתוח.

משה גפני: נכון, קמו מפעלים אחרים.

משה גפני: אופקים נפלה ולא רק אופקים.

משה גפני: התעשייה הזאת ירדה לגמרי.

משה גפני: זה דבר שבארצות הברית מגינים עליו אבל כאן זה לא כך אלא כאן כולם ליבראלים, מבינים בכלכלה ויודעים הכול ולא לוקחים בחשבון את מה שאני ראיתי עוד לפני שחבר הכנסת טיבייב הגיע לאופקים.

משה גפני: ראיתי זוג שעבד במפעל וכשהמפעל נסגר, המקרר היה ריק.

משה גפני: בסטטיסטיקות זה לא מופיע ואין תמונות כאלה.

משה גפני: לא להפחית את המכסים על הטונה מבלי שיתקיים כאן דיון.

משה גפני: אם אתם תחליטו, זה בסדר גמור, שאתם מפחיתים מכסים, כאן יתקיים דיון.

משה גפני: אם לא יתקיים דיון, ראו, הוזהרתם, ייגרם נזק עצום למשרד האוצר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.