ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 631, 2012-01-30 13:00

חיים כץ: היום, יום ב' בשבוע, ו' בשבט, 30 בינואר 2012, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, והנושא: ישיבה מיוחדת עם פרישתה המוקדמת של עורכת-הדין ג'ודי וסרמן, היועצת המשפטית של הוועדה.

חיים כץ: בדיון הקודם לא ידעתי שהמתכונת הולכת להיות המתכונת הזאת, אז פתחתי ואמרתי "ישיבה אחרונה בהחלט".

חיים כץ: אז הנה, אני צריך לחזור בי.

חיים כץ: אבל עכשיו כנראה – אני כבר לא יודע - - -

משה גפני: למה אמרת את זה?

חיים כץ: ידעתי שתהיה מסיבת פרידה.

משה גפני: תגיד שהמשיח יבוא, זה יתקיים בסוף.

חיים כץ: שהמשיח יבוא.

חיים כץ: וכנראה - - -

שאול יהלום: כנראה שאז נתנו כיבוד.

שאול יהלום: ..

חיים כץ: כנראה שזאת באמת הישיבה האחרונה הפורמלית שג'ודי משתתפת בה כיועצת המשפטית המיתולוגית של הוועדה.

חיים כץ: ג'ודי נגעה בוועדה בכל הנושאים שרק אפשר לחשוב עליהם, הן בנושא הבריאות, הן בנושא הגמלאות, הן בנושא של ילדים במצוקה, רווחה, עבודה, בריאות, ולאחרונה היא היתה פעילה מאוד בנושא גיל הפרישה.

חיים כץ: אז היא לא היתה בפרישה, והיא פחדה ואמרה: אני צריכה לבלום את העלאת גיל הפרישה ל-64, פן אני אצטרך עוד להישאר פה.

חיים כץ: בדיון הקודם לא הבנתי איך אשה בת 35 מתנגדת לפרישה שהיא צריכה לעשות בעוד 27 שנים.

חיים כץ: היא נלחמה.

שאול יהלום: אתה דיסלקטי?

שאול יהלום: תמיד אתה קורא את המספרים הפוך?

חיים כץ: סיכמנו שאתה לא מספר את זה לאף אחד.

חיים כץ: היו לי שיחות עם ג'ודי, היה חשוב לי לשכנע אותה להישאר בוועדה, כי הערך המוסף שלה לוועדה הוא לא יתואר.

חיים כץ: היא אמרה לי: שמע, אני צריכה לעשות לנפשי.

חיים כץ: אני יודעת שאני מאבדת מקום יקר, והקדשתי פה עשרות שנים, אני יודעת כמה שצריכים אותי, אני יודעת מה העזרה שאני נותנת לכל מיני אוכלוסיות, שאני נוגעת באנשים שבאמת צריכים עזרה.

חיים כץ: גם הדיון האחרון היה על פטור מארנונה של מפעלים מוגנים לאנשים עם מוגבלויות.

חיים כץ: עם זאת, היא אמרה לי: בשנה האחרונה הייתי בבית ולמדתי, ואני חייבת לעשות לנפשי.

חיים כץ: נכון שאני צעירה, אבל יש לי עוד כל כך הרבה דברים טובים שאני רוצה לעשות, וכשאני שוקלת את תרומתי פה לעומת מה שאני הולכת לעשות בחוץ, אני חושבת שמה שאני הולכת לעשות בחוץ לא פחות חשוב כשאתה מבין כמה חשוב מה שאני עושה פה.

חיים כץ: אני אומר לך, ג'ודי, אחרי שנתיים וחצי של עבודה משותפת, התכונה הכי גדולה שלך מכל התכונות שאת בן-אדם.

חיים כץ: יש הרבה אנשים, ואין הרבה בני-אדם, ואת אישה חכמה, רגישה, שכלית, עניינית, מבינה ובעיקר בן אדם.

חיים כץ: אני שמח על הזכות שלי האישית שנפלה להיות במחיצתך, לעבוד אתך.

חיים כץ: לא היו לנו מלחמות, לא היו לנו מחלוקות, קיבלתי את דעתך, ראיתי בה דעה עניינית, ואני פשוט רוצה להודות לך על כל התקופה ועל כל העזרה שקיבלתי ממך, ויחד עם שאר חברי הוועדה הצלחנו פה לחוקק 89 חוקים בקריאה שנייה-שלישית, כולם חוקים שעזרו לכל מיני סוגי אנשים שהיו צריכים אותם, אם זה חוק הביציות, שחיכה 11 שנה, וחוק אלמנות צה"ל, שחיכה 62 שנה, וחוקים לילדים כאלה וילדים אחרים ונגענו בכל הפרק שהיה לך עם שאול יהלום עם הנגישות.

חיים כץ: עשית פה דברים ענקיים.

חיים כץ: אמרו לי כל חברי הוועדה – אחר-כך מי שירצה גם ידבר – להגיד בשמם: הרבה-הרבה תודה-רבה, ואני אעשה מה שביקשת ממני לא לעשות.

ג'ודי וסרמן: לא.

חיים כץ: אני לא אעשה את זה.

חיים כץ: באמת-באמת תודה רבה.

חיים כץ: (מחיאות כפיים)

חיים כץ: ראשון הדוברים – מי שהיה שר הרווחה של מדינת ישראל ועשה עבודה טובה.

חיים כץ: אי-אפשר לקחת לו את זה.

חיים כץ: אמרו עליו כל כך הרבה דברים, שהוא לא בא משם, שהוא נולד עם כפית של זהב בפה.

חיים כץ: עם זאת, אני אומר לכם, כמי שעמד מולו כשהוא היה שר הרווחה, ואני הייתי בעבודה, הבן-אדם תרם כל כך הרבה, אז אתה תהיה ראשון הדוברים.

יצחק הרצוג: אני עוד לא פורש, אתה לא צריך.

חיים כץ: אם לא הייתי חושב כך, לא הייתי אומר.

חיים כץ: אני אומר את מה שעל לבי.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: לפחות הוא היה מגיע לפה, לוועדות.

יצחק הרצוג: אני לא חבר הוועדה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: כשר רווחה גם כיבדת את הוועדה הזאת.

יצחק הרצוג: אני חושב, ג'ודי, שזה לכבודך שיש פה קהל עצום, גדול ורב, שכולל את כל הנציגים של העשייה המופלאה בתחום עולם הרווחה והשירותים החברתיים – מהמגזר השלישי, גורמי ממשלה, גורמי זכויות אזרח, גורמי כנסת, משרד המשפטים, וכל מי שידו בתחום הזה בא להגיד לך תודה.

יצחק הרצוג: אני יכול להגיד לך מנקודת המבט שלי, הכרתי אותך עוד בכנסת, אבל מנקודת המבט של שר רווחה, שתלוי מאוד בוועדה – וילמה וחיים יודעים, דיברנו על זה לא מעט – היבול והתנובה של הפעילות שלך הם אדירים, הם אדירים לאין ערוך ולאין שיעור.

יצחק הרצוג: קשה נורא לאמוד אותם.

יצחק הרצוג: אין נושא בתחום המסובך והמורכב הזה – הוא מורכב בגלל שהחוקים בו מסובכים נורא – שלא תרמת בו את תרומתך המהפכנית.

יצחק הרצוג: ידענו שמה שעובר תחת ידך הוא הדבר הכי מקצועי שיש.

יצחק הרצוג: בשם הרבה חברים בעולם הרווחה ובשמי, אני בא להגיד לך: יישר כוח, תצליחי בהמשך דרך, השארת חותם עצום שמשרת, ומשמש ועוזר היום למאות אלפים ומיליוני בני-אדם, גם לדורות הבאים; ולמשפחתך היקרה, שאני מכיר, תרוו נחת מכך שג'ודי תהיה פחות עסוקה.

יצחק הרצוג: נקווה שחיים לא ייקח אותה לתעשייה האווירית, ואז הכול יהיה בסדר.

ג'ודי וסרמן: תודה רבה.

חיים כץ: כבוד הרב גפני, יו"ר ועדת הכספים, שהפסיק את פעילותו הברוכה והגיע.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, היום גיליתי פאן מיוחד אצלך, דיברת פה באופן פיוטי, הייתי מצטרף לכל מלה.

חיים כץ: עשינו את זה יחד עם גברת מועלם.

משה גפני: זה משהו יוצא מן הכלל.

משה גפני: עזבתי את הדברים ואני חייב לרוץ, אבל מצאתי חובה לבוא ולברך את היועצת המשפטית של הוועדה, את הגברת ג'ודי וסרמן.

משה גפני: יש כמה יועצים משפטיים בכנסת וכמה יועצות משפטיות שיגרמו לי לחזור בתשובה – אני פשוט מתחיל לדבר טובות על יועצים משפטיים – אחת מאלה שעשו לי את זה, היא לא היחידה, אבל היא עשתה את זה באופן מסיבי, זו עורכת-הדין ג'ודי וסרמן.

משה גפני: בטרם היותי יושב-ראש ועדת הכספים הייתי חבר כנסת מעופף – הייתי עובר מוועדה לוועדה, עד שהיו אומרים שמצאו אותי בשתי ועדות בו-זמנית.

משה גפני: בין יתר האנשים שמצאתי, כשאני מגיע לעשר דקות לוועדה ואני מקבל נתונים נכונים ומקבל עצה נכונה, גם מבחינה משפטית, אבל גם מבחינה ציבורית, היתה ג'ודי וסרמן.

משה גפני: אני חושב שזה הפסד לכנסת שהיא עוזבת.

משה גפני: חבל שהיא לא ממשיכה.

משה גפני: באתי לכאן להגיד את הערכתי הרבה לעבודה שלך, כפי שנאמר קודם, על העבודה בנושאי רווחה, עבודה ובריאות, וגם על היושרה, על המקצועיות, על המציאות הזאת שבה אנחנו יכולים להגיד: מעולם לא הכשלת אותנו.

משה גפני: להיפך, תמיד נתת לנו עצות נכונות וטובות.

משה גפני: אני מברך אותך – אני מברך את בעלך, הרב וסרמן, אני מברך את משפחתך – שתמשיכי להיות עסוקה.

משה גפני: חשוב מאוד שתעבדי בדברים למען הציבור.

משה גפני: הרב וסרמן, תאמין לי, זה בסדר, אני אומר לך.

משה גפני: אשתי אומרת את זה עלי כל הזמן, אני אומר לך על אשתך.

משה גפני: תודה רבה.

ג'ודי וסרמן: תודה רבה.

ג'ודי וסרמן: (מחיאות כפיים)

חיים כץ: חבר הכנסת לשעבר, יושב-ראש הוועדה לשעבר, שאול יהלום.

חיים כץ: בבקשה.

שאול יהלום: תודה רבה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כל הגופים המרכזיים, הנציגים שלהם, המנהלים שלהם – הנביא אומר: "שאי סביב עינייך וראי כולם נקבצו באו לך", וזה חל עלייך – את יכולה להסתכל, מה שאמר היושב-ראש זה נכון, "כולם נקבצו באו לך".

שאול יהלום: באמת הם באו להוקיר, ואין לי מה להוסיף על מה שאמר חיים כץ היושב-ראש, כל מלה בסלע, את גם אנושית ובן-אדם.

שאול יהלום: צריך להבין שבוועדה הזאת, אני אומר את זה לעם ישראל, אי-אפשר לעבוד בלי ערכים ובלי לב.

שאול יהלום: יש ועדות שאפשר – הנה, יצא עכשיו חבר הכנסת גפני, מה שהוא לא יעשה, הוא עוזר למישהו, או לממשלה או לנצרכים או לאנשים או לגופים.

שאול יהלום: כל החלטה – פה זה לא כך.

שאול יהלום: פה כדי לעזור צריך לב, וג'ודי ניחנה באמת בלב גדול, גדול, גדול, גדול מאוד.

שאול יהלום: זו לא חוכמה לחוקק 90 חוקים קצרים, אצלי חוקקו פחות אבל ארוכים.

שאול יהלום: תדע לך, ארוכים...

חיים כץ: הקצרים עם משמעות הרבה יותר גדולה.

חיים כץ: ..

שאול יהלום: אני רוצה לגלות לכם את השיטה שלי, זאת אומרת, הרבה שיבחו אותי.

שאול יהלום: זה הולך ככה: איך שאתם רואים, יושב חיים כץ, נניח שזה אני, וג'ודי לידי.

שאול יהלום: יועצת משפטית, ברור מה שהיא עושה, אבל בכל פעם כשהדיונים מתקיימים, ואף אחד לא יודע, היא כותבת לי על נייר.

שאול יהלום: כך היא כותבת: זה צודק, זה לא צודק, זה צריך כך וזה צריך כך.

שאול יהלום: וכך ניהלתי את הישיבות.

שאול יהלום: זאת אומרת, צריך להבין שצריך להודות לה, לא רק על הייעוץ המשפטי, אלא הרבה מעבר לזה, הרבה מאוד-מאוד-מאוד-מאוד תודה.

שאול יהלום: אני חושב שהדבר הכי מרגיז פה, ואני עובר כאן מסביב ומדבר, שאת עוזבת.

שאול יהלום: אני קיבלתי את ג'ודי, עוד הייתי יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, ואז היא ייצגה את הביטוח הלאומי.

שאול יהלום: היא באה לישיבות כנציגת הביטוח הלאומי, אז הכרתי אותה לראשונה.

שאול יהלום: זה לא הרבה שנים.

שאול יהלום: כמה שנים את עובדת פה בכנסת?

שאול יהלום: 15 שנה בערך, משהו כזה.

שאול יהלום: מה פתאום לעזוב אחרי 15 שנה, זה לא ייתכן.

שאול יהלום: לפעמים אתם יודעים, ואני אומר את זה כאן, כלפי כל העם, לפעמים יש בעיה עם היושב-ראש - -

אורלי לוי אבקסיס: לא במקרה הזה.

שאול יהלום: - - שמעתי עכשיו בחדשות שיש בעיות עם ראש לשכה, אז ביררתי לעומק.

שאול יהלום: משני הצדדים שמעתי: לא ולא, חיים מבקש שהיא תישאר, אין שום בעיה.

שאול יהלום: אז מה קרה?

שאול יהלום: בדרך לכאן שאלתי את הרב וסרמן, שאנחנו גם מכירים הרבה שנים, הרבה תקופות, עוד כשהוא היה רב צבאי.

שאול יהלום: אמרתי לו: אולי אתה אשם.

שאול יהלום: קודם כול, הוא אומר לי: לא.

שאול יהלום: אנחנו לא מדברים, מדברים רק בלילה כשהיא חוזרת – אני רוצה לברך אתכם על הזוגיות, אין הרבה זוגות שמדברים זה עם זה בלילה.

שאול יהלום: קודם כול, כל הכבוד.

שאול יהלום: בסדר, תחזקו את הזוגיות – הוא אומר שגם הוא מרים ידיים: לא אני, זה לא אני, לא אני אשם.

שאול יהלום: אני באמת לא יודע.

שאול יהלום: זה צער גדול.

שאול יהלום: תדעי לך זו פרידה בצער גדול.

שאול יהלום: לא רק הוקרה יש כאן, אלא באמת צער.

שאול יהלום: אני מצטרף למה שאמר חיים, שאנחנו מאחלים שתפקידך הבא יהיה תפקיד כזה שיהיה בו לא פחות משמעות.

שאול יהלום: אי-אפשר לא פחות, אבל לפחות בהשוואה למה שעשית כאן בכנסת.

שאול יהלום: אנחנו באמת מברכים אותך בהצלחה יחד עם הרב אברהם, ושנפגוש אותך בהרבה צמתים שאנחנו נמצאים וודאי נמצא כל הציבור הזה, ושתמשיכי לתרום לרווחה, לעבודה, לסיוע, לעזרה לנצרך ולמי שבאמת זקוק במדינה שלנו לעזרה, שאת כל כך היית בקיאה בה, מפעילה וברוכה בה.

שאול יהלום: תודה.

חיים כץ: תודה.

ג'ודי וסרמן: תודה רבה.

ג'ודי וסרמן: (מחיאות כפיים)

חיים כץ: לפני שניתן לדב חנין את רשות הדיבור, אני רוצה להגיד: הוועדה הזאת היא בכל זאת ועדה מיוחדת.

חיים כץ: למה היא ועדה מיוחדת, לפחות בקדנציה הזאת?

חיים כץ: היא הוועדה היחידה בכנסת שיש בה רוב לאופוזיציה.

חיים כץ: אין ועדות בכנסת - - -

שאול יהלום: אתה סופר גם את עצמך באופוזיציה?

חיים כץ: בלעדי.

חיים כץ: יש שבעה-ארבעה.

חיים כץ: יש רוב לאופוזיציה בוועדה הזאת, היחידה בכנסת.

חיים כץ: אני לא יודע אם יש עוד ועדה או כנסת שהיה רוב לאופוזיציה בוועדה.

חיים כץ: כל זה אפשרי בגלל הצוות המשפטי שמנתב בין כל החברים פה, אז האווירה היתה מיוחדת – לא חשבתי שהוא חושב דברים כאלה.

חיים כץ: דב.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לכל הדברים החמים והאמיתיים שאמרו חיים, משה ושאול.

דב חנין: אני מקווה שאת יודעת עד כמה אנחנו מעריכים אותך ואוהבים אותך ויודעים להבין עד כמה עשית עבודה מופלאה במקום שצריך לשלב בין שכל ולב.

דב חנין: במקרה שלך בהחלט שילבת בין חוכמת הלב ורגישות השכל.

דב חנין: ג'ודי, אני חושב שזו גם הזדמנות להגיד משהו על המקום שבו עבדת בוועדה הזאת, שהיא מבחינתי אחד המקומות המיוחדים בכנסת.

דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לקחת את הנקודה שאתה עכשיו הזכרת – לקחת אותה צעד אחד נוסף.

דב חנין: והעניין הוא לא עניין אריתמטי של רוב של אופוזיציה בתוך כנסת נתונה עם ממשלה נתונה, זה משהו הרבה יותר עמוק מזה, וראיתי את זה גם בקדנציה הקודמת.

דב חנין: יש בוועדה הזאת משהו אופוזיציוני באופן עמוק, לא רק לממשלה הנוכחית, אלא לממשלות שלאורך שנים דוחפות את החברה הישראלית לכיוון שהוא מאוד-מאוד תחרותי, הוא מאוד כוחני במובן הכלכלי, והוועדה הזאת עושה עבודה של אופוזיציה משפטית, ערכית, מוסרית לכיוונים אחרים, לכיוונים שמאזנים את החברה הישראלית מול גלים פוליטיים מאוד-מאוד חזקים, שהם לא רק של הממשלה הנוכחית.

דב חנין: ובעבודה המורכבת הזאת והמיוחדת הזאת, אני חושב שהייעוץ המשפטי לוועדה, שאת עמדת בראשו, ביצע שליחות שהחברה הישראלית כולה צריכה להוקיר ולהעריך.

דב חנין: אני חושב שהיכולת שלכם לסייע לנו לקדם דברים, כפי שאתם עושים, בהרבה מאוד תבונה ורגישות, והבנה וראיית מטרה, אבל גם התחשבות בנסיבות ובאילוצים – אתם הצלחתם לייצר – איך אמר חיים?

דב חנין: 89 חוקים בקדנציה הנוכחית, אבל זה לא המספר.

דב חנין: זה באמת לא המספר, זה התוכן והאופי של החוקים האלה, אז כל הכבוד ותודה רבה.

ג'ודי וסרמן: תודה רבה.

ג'ודי וסרמן: (מחיאות כפיים)

חיים כץ: אני אתן לבוס של ג'ודי לדבר.

איל ינון: רק מלה אחת כי אנחנו ניפרד מג'ודי במסגרת המשפחתית הפנימית שלנו, ושם אני כמובן אדבר יותר בהרחבה.

איל ינון: לא כל יום יש נחת כזאת ליועץ המשפטי לכנסת, שנבחרי ציבור משבחים כך את עבודת הייעוץ המשפטי ואת אחד מבכירי הלשכה המשפטית.

איל ינון: אני מודה שזה מרגש ונעים לשמוע.

איל ינון: ואני רוצה להודות לחברי הכנסת על כך שהם יודעים להעריך ולהוקיר את העבודה שנעשית, לרוב מאחורי הקלעים, ואת התרומה של היועצים המשפטיים, במקרה הזה של ג'ודי, שהיא באמת תרומה עצומה, כפי שכבר חברי הכנסת אמרו, שהיא לא רק באה מהשכל, אלא היא באה גם מהלב ומהנשמה, להודות לכם על היכולת שלכם להוקיר תודה על השנים הרבות ועל ההשקעה העצומה של ג'ודי בתחום לא פשוט, לא מבחינה משפטית ולא מבחינות אחרות.

איל ינון: תודה רבה בשם כולנו בלשכה המשפטית על האירוע שנערך פה עכשיו.

איל ינון: תודה.

חיים כץ: תודה רבה לך.

חיים כץ: (מחיאות כפיים)

חיים כץ: חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, קצת קשה לבוא ולדבר אחרי ותיקים כאלה שדיברו לפני, עם היכרות כל כך ארוכת שנים עם הגברת ג'ודי וסרמן, אבל אני חייבת להגיד שהכניסה שלי לוועדה הזאת זה אחד הדברים החיוביים ביותר מאז כניסתי לפוליטיקה, כי בוועדה הזאת, אמרת קודם, יש רוב אופוזיציוני, אז לא רק שיש רוב אופוזיציוני, אלא בדרך כלל כל החוקים שמתקבלים פה מתקבלים כמעט פה אחד, ואתה לא יכול לזהות את האנשים, מי אופוזיציה, מי קואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שכן אתה יכול לזהות אצל האנשים פה זה את הרגישות החברתית, והרגישות הזאת באה בין היתר מהצוות המקצועי של הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים כשיש לך לחץ של הקואליציה מאחורנית, אתה מקבל פה את הגיבוי לבוא ולבדוק את הדברים לעומק.

אורלי לוי אבקסיס: פה, וג'ודי, הובלת את זה נורא יפה – אי-אפשר להשוות, אבל אני באה מהמשפטים, למדתי משפטים – הראייה הנכונה, הדיוק, לשים לב לפרטים, האות הנוספת או החסרה משנה את כל המהות וההשלכות של זה הלאה, הנורות האדומות - - -

חיים כץ: היא שמה לב למלים, לא רק למשפטים.

אורלי לוי אבקסיס: למלים ולאותיות.

אורלי לוי אבקסיס: כל אות פה היא חשובה הרבה פעמים, ואז אין עיזים שצריך לתקן אחר כך.

אורלי לוי אבקסיס: כל חוק שנכנס לכאן עבר שיפוץ ושינוי והפך להיות הרבה יותר טוב לכלל.

אורלי לוי אבקסיס: למדתי ממך המון, ואני בטוחה שיהיו לך עוד המון-המון תלמידים בהמשך הדרך.

אורלי לוי אבקסיס: אני אקח את הדברים האלה אתי, ואני מודה לך כל כך, כי מבחינה מצפונית זה מנקה אותי לפעמים מהרבה תחושות פחות נעימות פה במסגרת הפוליטית.

אורלי לוי אבקסיס: באמת היה לי לכבוד להיות אתך כאן, ואני יכולה להגיד שכל החוקים שעברו פה, חיים – עברו הרבה חוקים – ברובם אם לא כולם היו חוקים שטובים לכלל הציבור.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם הממשלה רצתה להעביר אותם באופן אחר, הם עברו פה שינויים, הם עברו פה תיקונים, ואני גאה להיות חלק מהוועדה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: ג'ודי, יש לך פה חלק מאוד-מאוד נכבד בתחושה הזאת שלי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: (מחיאות כפיים)

חיים כץ: חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: תודה רבה.

אריה אלדד: הגעתי לכנסת מעולם הרפואה וחשבתי שאני אוכל לתרום משהו מהידע המקצועי שלי.

חיים כץ: בחוץ וביטחון.

אריה אלדד: בחוץ וביטחון, נכון.

אריה אלדד: חלק מהזמן לא הכניסו אותי לכל הדיונים בחוץ וביטחון, אז הייתי צריך למצוא "מקלט מדיני" בוועדה רצינית.

אריה אלדד: מטבע הדברים התעסקתי בחקיקת בריאות, וחשבתי שבזה אני מבין, ולכן אוכל לסייע ולתרום.

אריה אלדד: ואז הסתבר לי שג'ודי, כשהיא מחליטה ללמוד משהו, מחליטה ללמוד תחום, ללמוד אגב עיסוק בחקיקה מסוימת – עסקנו במקצועות בריאות, בהשתלות איברים, ביציות ועוד כמה דברים – היא יכולה ללמד אותי.

אריה אלדד: כיוון שאנחנו נמצאים ב"עידן המסלולים הישירים לדוקטורט בקיצור", את יכולה לקבל דוקטורט לענייני בריאות מטעם הוועדה במסלול ישיר.

אריה אלדד: כשאנחנו אומרים "בית המחוקקים", בדרך כלל אנחנו חושבים על 120 איש שהם המחוקקים.

אריה אלדד: הגיע הזמן להעמיד דברים על דיוקם.

אריה אלדד: אין לי ספק שג'ודי היא מן המחוקקים בבית הזה, ועל כך ראויה לתודת הוועדה.

חיים כץ: בלי פריימריז.

אריה אלדד: בלי כלום.

אריה אלדד: "במסלולים מקוצרים".

אריה אלדד: תודה רבה, ג'ודי.

ג'ודי וסרמן: גם לך.

ג'ודי וסרמן: (מחיאות כפיים)

חיים כץ: אחרון חברי הכנסת – אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משפחת וסרמן, כפי שאדוני היושב-ראש אמר, גם חברי, חברי הכנסת, וכל הדוברים פה, לוועדה הזאת יש ייחוד מיוחד בנושא החברתי, האישי וגם ברגישות שצריך לגלות פה.

אורי מקלב: אבל אני חוזר על הדברים, אני חושב שזה היה עוד לפני שנכנסתי לכנסת, ג'ודי הצליחה לזהות את עצמה, הקשר שלה בוועדה, לא רק בחלק המקצועי, אלא בעיקר בחלק הרגשי, החלק האנושי, במהות של הדברים שנידונים פה.

אורי מקלב: למדתי בוועדת החוקה, חוק ומשפט שיש שתי אסכולות, שני סוגים של משפטנים, מי שמגיע מהפרקליטות ומי שמגיע מהסנגוריה.

אורי מקלב: והנה, מתברר שיש פאן חדש, משפטנים שבאים מהביטוח הלאומי, שמגיעים מהחלק החברתי והחלק הרגשי, שיש להם הזדהות מיוחדת עם החלק הזה, וזה נהפך למהות.

אורי מקלב: עם זאת, היתה לך תמיד שאיפה לשלמות בכל הנושאים, ואנחנו כחברי כנסת מרגישים את זה מאוד-מאוד – ירידה עד לפרטים הקטנים ואמונה בצדקת הדרך עם אמת שכל הזמן הובילה.

אורי מקלב: וכשה

אורי מקלב: אמת הזאת מובילה, גם האמונה בצדקת הדרך וגם היושרה, ואז ממילא גם אפשר להיות דיפלומטיים, כשכל חלקי הבית מעריכים מאוד-מאוד את העבודה, וידעת להסתדר עם כולם, במיוחד בוועדה כזאת, כשלא פעם יש שוני גדול מאוד.

אורי מקלב: אני רוצה עוד משהו אחד להוסיף, משהו אישי יותר.

אורי מקלב: היכרות מפאן אחר לגמרי, לא חלק מהבית הזה – אנחנו גם שכנים, גרים באותה שכונה כבר הרבה שנים, ואני מכיר את משפחת וסרמן לא מעט שנים, עוד לפני שבאתי לכאן לכנסת, והרגישות הציבורית הזאת והפעילות הציבורית הזאת לא הבאת אותה לכאן מהבית הזה, אלא משפחת וסרמן מאוד-מאוד פעילה בנושאים ציבוריים, גם שכונתיים ציבוריים כלליים וגם קהילתיים מאוד.

אורי מקלב: הם עושים את זה באופן מסור מאוד, בהערכה מאוד-מאוד גדולה, ואנחנו יודעים כמה קשה אחרי שעוזבים פה את העבודה התובענית הזאת עוד להמשיך עם הדברים האלה, להמשיך לתרום לקהילה ולציבור.

אורי מקלב: אני אומר עוד משהו אישי, אי-אפשר גם להתעלם – אני לא יודע אם כולם יודעים – מכך שמשפחת וסרמן לא הזניחה את המשפחה בשביל זה.

אורי מקלב: הם משקיעים הרבה-הרבה במשפחה.

אורי מקלב: אנחנו גם יודעים שלמשפחת וסרמן יש ילדה מיוחדת, וההישגים שהם הגיעו אליהם – הם יסלחו לי שאני אומר כאן.

אורי מקלב: אני חושב שביום כזה, מי שמכיר את ג'ודי רק מהצד של העבודה צריך גם לדעת שזה לא היה עניין של מה בכך, אלא הפוך, גם בצד האישי, החברתי והציבורי בקהילה וגם באופן אישי להגיע להישגים.

אורי מקלב: הייתי בעיריית ירושלם לא מעט שנים, וזה היה סמל ודוגמה לאן אפשר להגיע במסירות שמשקיעים בילדים ומשקיעים בילדים מיוחדים.

אורי מקלב: אלה דברים שהיו חדשניים, ראשוניים ונחשוניים בשטח הזה.

אורי מקלב: אני חושב שבזמן הזה שאת עוזבת, גם את זה צריך לברך ולהוקיר מאוד.

אורי מקלב: ואנחנו מאחלים לכם שתמשיכו בדברים האלה שאתם כל הזמן עוסקים בהם.

אורי מקלב: כיום תוכלי ביתר שאת לעשות את זה, ובהצלחה בהמשך הדרך.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: (מחיאות כפיים)

דן אורן: אני ממשרד המשפטים.

דן אורן: כמו כמה וכמה מחברי כאן, יש לנו היסטוריה כבר די ארוכה של עבודה משותפת, עוד מימיה של ג'ודי במוסד לביטוח לאומי.

דן אורן: נראה לי שלעשות את המעבר מתפקיד בתוך הממשלה, מאחת מהלשכות המשפטיות בממשלה, לכנסת, זה לא תמיד פשוט.

דן אורן: אני זוכר, באחת הישיבות הראשונות, ישיבת עבודה שבה הצגנו את עמדת הממשלה – זה היה באחד מהדיונים הרבים בקשר לחקיקה של הנגישות לאנשים עם מוגבלות – הצגנו עמדה שמבחינת זכויות של אנשים עם מוגבלות היתה בעייתית.

דן אורן: וג'ודי, את ישבת שם ואמרת לנו: אני מזדהה, אני מזדהה אתכם כי אני יודעת מה זה לעבוד בממשלה עם האילוצים של הממשלה.

דן אורן: זה היה הסמל לעבודה המשותפת שלנו.

דן אורן: יש מורכבות בעבודה שלנו עם הכנסת, כי הרבה פעמים אנחנו צריכים להציג עמדה שהיא אחרת מזו של הכנסת, ואפילו יש לנו סימפתיה עם העמדות של חברי הכנסת, אבל את המעבר הזה מעבודה בממשלה לעבודה כאן תמיד עשית באלגנטיות ובנועם.

דן אורן: באמת עשינו – אני חושב שאני מדבר בשם חברי – הרבה חוקים ביחד, עבודה פורייה, אינטנסיבית מאוד, הרבה פעמים בשעות לא שעות, אבל תמיד נעימה, תמיד סופר מקצועית.

דן אורן: אני אישית מאוד אתגעגע לעבודה המשותפת הזאת.

דן אורן: אני בטוח שאני מדבר בשם הרבה כאן.

דן אורן: עם זאת, אני יודע שזה מה שאת רוצה.

דן אורן: ולכן אני מאחל לך הצלחה בהמשך הדרך.

דן אורן: יש לנו איזה שי.

דן אורן: אדוני היושב-ראש, אפשר עכשיו להעניק שי?

חיים כץ: נעבור אחר-כך לחלוקה, ואנחנו נודיע כל אחד מה נתן.

חיים כץ: ..

חיים כץ: כולם ידעו.

דן אורן: שקיפות.

חיים כץ: כן, תהיה שקיפות מלאה.

חיים כץ: כן, גברתי.

בלהה ברג: אני היועצת המשפטית של נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

בלהה ברג: הברכה היא בשם אחיה ובשמי, ותקבלי אותה עם השי הקטן שלנו.

בלהה ברג: אנחנו מתקשים לברך אותך לקראת פרישתך, בשל הצער הרב שכרוכה הפרידה ממך, אבל בכל זאת רוצים לחזק את ידיך ולאחל לך שתיהני מהמרחבים שמחכים לך בחוץ, בתקווה שזאת האלטרנטיבה.

בלהה ברג: ג'ודי, ליווית אותנו בשלבים מאוד קריטיים של התפתחות חוק השוויון והובלת ביחד עם שאול יהלום מהלך שפתח את הדרך לאנשים עם מוגבלות להשתלב בחברה.

בלהה ברג: המחויבות שלך, האכפתיות, הרצון לפעול למען, מידת היסודיות והמקצועיות ביחד עם אנושיות רבה, מעוררים הערכה עצומה.

בלהה ברג: חשוב לנו שתדעי עד כמה היה כיף לעבוד אתך, לחלוק אתך, וליהנות מהאישיות הנעימה שלך והאווירה החמה שהשרית.

בלהה ברג: מקווים שהדרך החדשה תביא לך שמחה והרבה חופש.

בלהה ברג: בהרבה אהבה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: (מחיאות כפיים)

חזקיה ישראל: אני מהתאחדות התעשיינים.

חזקיה ישראל: תודה על עשייתך ותודה על מה שהינך.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: כן, גברתי.

חיים כץ: (מחיאות כפיים)

בתיה ארטמן: אני היועצת המשפטית של משרד הרווחה.

בתיה ארטמן: ג'ודי קולגה שלנו עוד מהתקופה שהיא היתה בביטוח הלאומי, בעשייה החברתית שהיא עשתה אז, חלקנו גם אותו שר, היא הגיעה לוועדה הנכונה, זה המשך הדרך – ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – והמשיכה בעשייה המפוארת שלה.

בתיה ארטמן: לא רק לחברי הכנסת חשוב עם מי הם עובדים, עם איזה יועץ משפטי בכנסת הם עובדים, אלא גם לנציגי הממשלה.

בתיה ארטמן: כשידענו שאנחנו עובדים עם ג'ודי, היינו בטוחים שתהיה שם סבירות, הגינות, חשיבה משפטית נכונה, ידידות, והיינו בטוחים שהתוצאה שתקבל הוועדה ושתהיה על דעתה של ג'ודי, תהיה התוצאה הנוחה והטובה לכולם, ועל זה אנחנו מברכים אותך.

בתיה ארטמן: תחסרי לנו, אבל את ודאי יודעת כמו כולם שעשייה אחרי גם יכולה להיות עשייה מועילה, ואני בטוחה שתמשיכי בעשייה מבורכת, ואנחנו אומנם נתגעגע אליך.

בתיה ארטמן: אנחנו מברכים אותך בבריאות טובה ובעשייה טובה, ותיהני מכל מה שתעשי.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: (מחיאות כפיים)

סילביה טסלר-לזוביק: אני מנכ"ל קרן טאובר, אבל העבודה המשותפת שלי עם ג'ודי הולכת אחורה לתקופה שהייתי מנכ"ל ארגון בזכות יחד עם נטע דגן, היועצת המשפטית לשעבר של ארגון בזכות.

סילביה טסלר-לזוביק: אני לא רוצה לחזור על כל הדברים שנאמרו, כי לכולם אני מצטרפת, ג'ודי.

סילביה טסלר-לזוביק: אני דווקא רוצה לברך אותך על ההחלטה שלך, על הצעד האמיץ, אולי בגלל שאני בשלב דומה ובגיל דומה, מקנאה אולי.

סילביה טסלר-לזוביק: אני חושבת שזה צעד אמיץ, אני חושבת שזה צעד שצריך לברך עליו, מה שעשית עשית, וגם אני מסרבת להיפרד – העולם היהודי הוא קטן, העולם המקצועי הוא קטן, ואני בטוחה שבסיבוב כזה או אחר ניפגש, ואני שמחה לקראת זה.

סילביה טסלר-לזוביק: ברכות, ובהצלחה.

סילביה טסלר-לזוביק: (מחיאות כפיים)

חיים כץ: כן, גברתי.

עידית גודס-גרינבאום: אני היום מייצגת את פורום הארגונים העוסקים בתעסוקה של אנשים עם מוגבלות, בתפקיד קודם ריכזתי פורום ארגונים למען ילדים עם מוגבלות, ואני רוצה להגיד בשם הארגונים שעוסקים בעשייה למען אנשים עם מוגבלות: תודה על האוזן הקשבת, תודה על הדלת הפתוחה ועל שיתוף הפעולה המאוד, מאוד, מאוד, מאוד מסייע ונעים איתך.

עידית גודס-גרינבאום: הייתי רוצה להעניק לך משהו קטן.

חיים כץ: עוד מעט.

ג'ודי וסרמן: תודה רבה.

חיים כץ: כן, גברתי.

אורנה וורקוביצקי: אני מהמוסד לביטוח לאומי.

אורנה וורקוביצקי: זו פעם שנייה, ג'ודי, שאנחנו נפרדים ממך, חבריך לעבודה מהביטוח הלאומי, וגם הפעם אנחנו תמימי דעים שקשה לנו להיפרד.

אורנה וורקוביצקי: כמלוויך בכל השנים אנחנו מצטערים על עזיבתך, שכן עבודתנו עמך היתה תמיד מהנה ומפרה.

אורנה וורקוביצקי: כל נושא שטיפלת בו מייד נבחן ביסודיות ובמקצועיות, לא הרפית משאלות עד שקיבלת מענה מספק, ומעל הכול תמיד לוותה חשיבתך בראייה של צדק חברתי, הוגנות ודאגה לחלשים.

אורנה וורקוביצקי: לצד המקצועיות, התנהלותך בלטה בנועם הליכות, צניעות וכבוד לאחר.

אורנה וורקוביצקי: שילוב כל המיומנויות המקצועיות ותכונותייך האישיות היוו את המפתח הנכון להצלחתך בתפקיד המכובד.

אורנה וורקוביצקי: הופתענו לשמוע על החלטתך.

אורנה וורקוביצקי: אנו בטוחים שלצד סיום פרק חשוב בחייך, נפתח פרק חדש מרתק ומהנה לא פחות.

אורנה וורקוביצקי: זה הזמן להסתכל אחורה בסיפוק וקדימה בסקרנות ובהתלהבות.

אורנה וורקוביצקי: מאחלים לך הרבה בריאות ופנאי, לך ולמשפחתך, הצלחה בדרך החדשה, ואנחנו בטוחים שתנצלי את ההזדמנות לעשות דברים שרצית ולא הספקת.

אורנה וורקוביצקי: אנחנו כבר מתגעגעים.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: (מחיאות כפיים)

דבי גילד-חיו: אני מהאגודה לזכויות האזרח.

חיים כץ: אחרונת הדוברים.

דבי גילד-חיו: גם בשם עצמי בנימה אישית יותר, אבל גם בשם האגודה, זה תופס אותי מאוד בהפתעה, ממש לא ידעתי ואני קצת המומה מזה שאת עוזבת.

דבי גילד-חיו: כבר שנים אנחנו עובדים בעבודה מאוד אינטנסיבית – בכלל עם הייעוץ המשפטי, אבל גם עם ג'ודי באופן ספציפי – ותמיד מצאנו אוזן מאוד-מאוד קשבת לנקודת המבט שלנו, של זכויות אדם, ורגישות מאוד גדולה לנושאים האלה, והצלחנו לקדם הרבה מאוד מהדברים שרצינו בחקיקה, בעזרתה של ג'ודי, שהיא קשובה לכל הצדדים, לכל הטענות ולנקודת המבט הזאת.

דבי גילד-חיו: אני מאוד מצטערת שאת עוזבת ומאחלת לך הצלחה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: (מחיאות כפיים)

מיכאל איתן: אני ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

מיכאל איתן: גם בשם דבי.

מיכאל איתן: משום מה כשאני לידה היא מדברת פחות.

מיכאל איתן: לא כולם פה יודעים שהתחריתי על התפקיד שלך, ואני שמח שלקחת אותו.

חיים כץ: בגללי הביאו אותה.

מיכאל איתן: הרבה לפני שבאת.

מיכאל איתן: מכל התכונות שמנו, ואני מסכים עם כל מה שאמרו, יש תכונה אחת שלא אמרו, ואני חושב שהיא לא פחות חשובה, והיא ענייניות.

מיכאל איתן: אנחנו עובדים בזירות שאנחנו מייצגים גם אינטרסים, וליועצים המשפטיים לפעמים יש נטייה להזדהות יותר מדי עם האינטרסים של הלקוחות שלהם, ומהבחינה הזאת היה חשוב שיהיה עוגן בוועדה הזאת, כמו בשאר הוועדות.

מיכאל איתן: רק צריך למצוא את העוגן של הענייניות.

מיכאל איתן: זה לא רק שכל, זה לא רק רגישות ולב, זה גם ענייניות, ועל זה אני מודה לך במיוחד, ומאחל לך בהצלה.

מיכאל איתן: זה באמת צעד אמיץ, ואני שוקל מה עושים עם זה.

חיים כץ: בכנסת, בשורה התחתונה, כשהוועדה מסיימת את עבודתה על חקיקה, גם בהצעות חוק ממשלתיות וגם בהצעות חוק פרטיות, ובאה לקצור את פירות העשייה, עומד יושב-ראש הוועדה על הדוכן לפני שמצביעים או אחרי שמצביעים ומברכים, ואומר: ברצוני להודות לצוות המשפטי, ובמיוחד ליועצת המשפטית ג'ודי וסרמן, והן עומדות שם היועצות המשפטיות, הגם שברור להן שהחוק עובר, והן לא הולכות הביתה.

חיים כץ: אני עומד מהדוכן ואני מסתכל עליהן, איך הן רואות – זה נולד – ואף פעם הן לא יכולות להגיב.

חיים כץ: יכולות/יכולים – עכשיו גם - - -

שאול יהלום: הן ממתינות לראות אם אתה אומר תודה.

חיים כץ: הפעם, תודה רבה לצוות המשפטי, ואת יכולה להגיב.

ג'ודי וסרמן: תודה רבה.

חיים כץ: בבקשה, גברתי.

ג'ודי וסרמן: אני מאוד-מאוד נרגשת ואני מאוד מודה לכל הדוברים על כל הדברים המאוד חמים, המרגשים והיפים שהם אמרו.

ג'ודי וסרמן: אני רואה פה חברים מתקופות עבודה שונות, ואני רוצה להודות לכל אחד ואחד מכם שהגיע לכאן, לישיבה הזאת עם סיום תפקידי כאן בוועדה ובכנסת.

ג'ודי וסרמן: יכולתי לדבר לגבי כמעט כל אחד ואחד מהנוכחים על העשייה המשותפת שלנו ביחד, על החוקים שעבדנו עליהם, הרבה פעמים על הפרויקטים המדהימים שעשינו ביחד.

ג'ודי וסרמן: אני מניחה שאי-אפשר לעשות זאת במסגרת הזאת, אבל כן הייתי רוצה לומר למספר אנשים שעבדתי אתם במשותף במשך שנים כמה מלים: ראשית, לאדוני יושב-ראש הוועדה.

חיים כץ: אני?

ג'ודי וסרמן: כן.

ג'ודי וסרמן: היתה לי זכות לעבוד לצדך כאן בוועדה, ראיתי מקרוב את העבודה שלך, גם בוועדה וגם את העבודה שנעשתה מאחורי הקלעים, והיתה עבודה רבה מאחורי הקלעים, ואני מאוד מעריכה את המסירות שלך ואת הנחישות שלך ואת הרצון שלך האמיתי והכן לקדם את הדברים שנידונים כאן בוועדה.

ג'ודי וסרמן: אני רוצה מאוד להודות לך על האמון שנתת בי, על זה שאפשרת לי להיות שותפה לדרך ועל העשייה הרבה המשותפת.

ג'ודי וסרמן: אני מאוד מעריכה הכול, ואני רוצה להודות לך.

ג'ודי וסרמן: יושב-ראש הוועדה מהכנסת השש-עשרה, חבר הכנסת לשעבר שאול יהלום, בכנסת השש-עשרה גם עשינו כברת דרך ארוכה ביחד, שנים-שנים של עבודה משותפת, חוק הנגישות שהזכרת וגם חוקים אחרים.

ג'ודי וסרמן: אני רוצה גם לך להודות על העבודה המשותפת, על המקום שנתת לייעוץ המשפטי ותודה רבה לך גם על המלים היפות.

ג'ודי וסרמן: היועץ המשפטי לכנסת, אנחנו עובדים ביחד, אתה יועץ משפטי - - -

חיים כץ: את צריכה להגיד לו תודה רבה שהוא נתן לך ללכת, ובזה לגמור את המשפט.

חיים כץ: ..

חיים כץ: אמרתי לו: אני לא מאמין.

ג'ודי וסרמן: אני באמת מודה לך - - -

שאול יהלום: הוא נתן לה ללכת?

ג'ודי וסרמן: אני רוצה להודות לך על הכול בשנתיים האחרונות, גם בתחום המקצועי וגם בתחום האישי.

ג'ודי וסרמן: אני מאוד מעריכה את כל העזרה בכל הפניות שהיו אליך.

ג'ודי וסרמן: חברי ללשכה המשפטית, היועצים המשפטיים, אנחנו עובדים ביחד כבר כמה וכמה שנים, כל אחד רק בוועדה שלו, אבל בהחלט לא פעם עבדנו יחד על נושאים, אם זה בחוק ההסדרים ואם בחוקים אחרים.

ג'ודי וסרמן: אני רוצה להודות לכם על העבודה המשותפת, על הלילות הארוכים, על הימים הרבים.

ג'ודי וסרמן: אני מאוד מעריכה את העבודה שלכם בוועדות, אני יודעת מ"מקור ראשון" שזה לא תמיד פשוט, אני גם רוצה להודות לכם על החברות האמיצה במשך השנים.

ג'ודי וסרמן: לחברי הכנסת, אלה שיצאו ואלה שנשארו, אני רוצה להודות על האמון הרב שנתתם בי, על השיתוף ושאפשרתם לי להיות חלק מהעשייה.

ג'ודי וסרמן: חברים יקרים ממשרדי הממשלה, עורכי-דין, עובדים אחרים, חברים מארגוני המגזר השלישי, מהארגונים השונים, מהנציבות, אני רוצה מאוד להודות לכם שהייתם שותפים אתנו בעבודה, כי בלי עבודה משותפת יחד אתכם, הדברים לא היו יוצאים כפי שיצאו.

ג'ודי וסרמן: רק העבודה המשותפת של השטח ושלנו, העובדים כאן בכנסת ובמשרדי הממשלה, אפשר להוציא את התוצרת הטובה ביותר.

ג'ודי וסרמן: גם אני נהניתי לעבוד עם אנשים באמת מאוד מקצועיים, מאוד ערכיים, מאוד אכפתיים.

ג'ודי וסרמן: תודה רבה על כל השנים של העבודה המשותפת.

ג'ודי וסרמן: ולעובדי הכנסת, שירלי מהממ"מ - -

שירלי אברמי: מה זה "מהממ"מ"?

שירלי אברמי: מהוועדה.

ג'ודי וסרמן: - - לכל העובדים האחרים מהכנסת, חברים מהביטוח הלאומי שעבדנו יחד בעבר, אני רוצה להודות על שנים של עשייה משותפת.

ג'ודי וסרמן: עובדי הוועדה היקרים, בראשם וילמה, מנהלת הוועדה הנפלאה, ושירלי מנהלת הוועדה לשעבר - - (מחיאות כפיים)

ג'ודי וסרמן: - - ראשית, תודה רבה על המפגש הזה - - -

חיים כץ: הם גם הכינו את האוכל אחר-כך, שידעו אחרי זה שיש גם תקרובת.

ג'ודי וסרמן: - - אני רוצה לומר שזכיתי לעבוד עם מנהלת ועדה, שהיא לא רק אשה מאוד מקצועית, היא גם בן-אדם מיוחד במינו, באמת לב ענק, אישיות מיוחדת.

ג'ודי וסרמן: היתה לי זכות לעבוד אתה במשך שנים, היה באמת תענוג.

ג'ודי וסרמן: אני רוצה להודות לך על השנים המקסימות ביחד.

ג'ודי וסרמן: ו - - -

שאול יהלום: לבעלך.

שאול יהלום: לבעלך.

חיים כץ: זה בסוף, חכה.

שאול יהלום: אני רואה שהיא מסתכלת שמאלה, ולא יודעת אם להגיד.

חיים כץ: "מי שתמך בי ברגעי היפים.

חיים כץ: "

ג'ודי וסרמן: אחרונים חביבים, הצוות היקר יקר יקר שלי, הצוות המשפטי, עורכי-הדין שעבדתי אתם במשך שנים: נועה, שמרית ואייל – שמרית, תפסיקי לבכות - - -

חיים כץ: גם בצד הזה בוכים.

חיים כץ: תסתכלי איזה יופי...

ג'ודי וסרמן: התברכתי בצוות יוצא מן הכלל.

ג'ודי וסרמן: באמת לא יכולתי לקבל משהו יותר טוב.

ג'ודי וסרמן: אתם עורכי-דין מהמעלה הראשונה, אתם עובדים מסורים, אתם אנשים מדהימים, והיה תענוג לעבוד אתכם.

ג'ודי וסרמן: עבדנו יום-יום, כתף אל כתף, תמיד הייתם שם בשבילי ובשביל הוועדה, ואני מקווה שגם אני הייתי שם בשבילכם.

ג'ודי וסרמן: אני רוצה להודות לכם על שנים של עשייה משותפת, מבורכת, אני מקווה.

ג'ודי וסרמן: אתם פשוט מקסימים ומדהימים.

ג'ודי וסרמן: אני יודעת שאני משאירה כאן בוועדה צוות מקצועי פשוט נפלא, פשוט נפלא.

ג'ודי וסרמן: אני גאה בכם ואני מודה לכם.

ג'ודי וסרמן: תודה רבה.

ג'ודי וסרמן: תודה ואהבה רבה למשפחה שלי.

ג'ודי וסרמן: אני מסיימת היום תקופה מאוד משמעותית בחיי, תקופה של יותר מ-20 שנות עבודה משפטית אינטנסיבית בתחום של חקיקה חברתית, שראשיתה במוסד לביטוח הלאומי.

ג'ודי וסרמן: אין זה סוד כי הפאן החברתי מאוד קרוב ללבי.

ג'ודי וסרמן: לצד החוק והמשפט, היושר והאמת, תמיד השתדלתי לראות את האדם.

ג'ודי וסרמן: אני מאמינה כי חברה נבחנת ביחסה לחלשים שבתוכה, וכך גם נבחן כל אדם.

ג'ודי וסרמן: נפלה בחלקי זכות גדולה לשמש בתפקיד חשוב זה, תפקיד שבצדו אחריות וסמכות רבה.

ג'ודי וסרמן: התפקיד היה כרוך בעשייה משפטית שסייעה לחברי הכנסת לחוקק חוקים שתרמו רבות לאנשים מהקבוצות הפחות חזקות בחברה: חולים, אנשים עם מוגבלות, זכאים לגמלאות, עובדים מוחלשים, אלמנות, יתומים ועוד, אך לצד העשייה הרבה והמגוונת נשאתי במובן מסוים גם את העול, את הכאב ולעתים את חוסר האונים של האנשים שהעניינים שלהם נדונו בכנסת ולא תמיד זכו במענה.

ג'ודי וסרמן: אוכל להזכיר בהקשר זה את הוצאת התרופות מצילות החיים משירותי הבריאות הנוספים בקופות החולים.

ג'ודי וסרמן: השתדלתי לעשות מלאכתי בנאמנות ולמלא את שליחותי, כשהחוק נר לרגלי.

ג'ודי וסרמן: תקוותי שתרומתי היטיבה ותיטיב עם האוכלוסיות החלשות.

ג'ודי וסרמן: ולכם, מכובדי חברי הכנסת, השתדלתי לתת את הידע ואת הכלים המשפטיים, ושתוציאו תחת ידיכם את החוקים הטובים ביותר לחברה.

ג'ודי וסרמן: אני רוצה להודות לכם על האמון שנתתם בי.

ג'ודי וסרמן: סיומו של כל פרק הוא התחלה של פרק חדש.

ג'ודי וסרמן: אני מאחלת לכולנו בבית הזה, וגם מחוץ לבית הזה, המשך עשייה מבורכת וברכות עד בלי די לכם ולבני ביתכם.

ג'ודי וסרמן: תודה רבה לכולם.

ג'ודי וסרמן: (מחיאות כפיים)

חיים כץ: כמו שנאמר, כל דבר טוב מתחיל אחר-כך דבר יותר טוב.

חיים כץ: הבנות של הוועדה הכינו איזה – שיכניסו.

חיים כץ: יש אישור מיוחד מיושב-ראש הכנסת לאכול בוועדה.

זבולון אורלב: ג'ודי, אפשר להציע לך לעבור לוועדה לזכויות הילד?

חיים כץ: אצלנו היה לה רע, אתה אומר.

זבולון אורלב: היא סיימה פרק.

חיים כץ: היא תעשה דברים גדולים.