ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 723, 2012-01-23 11:30

כרמל שאמה-הכהן: בוקר טוב.

כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 22) (פיצויים לדוגמה), התשע"ב-2011, של חברי הכנסת זבולון אורלב ודוד אזולאי (פ/1660).

כרמל שאמה-הכהן: ההצעה אושרה בקריאה ראשונה ב-27 בדצמבר 2011.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שכבר עשינו דיון אחד בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, לא?

אתי בנדלר: לא, לא, זה דיון ראשון לקריאה שנייה ושלישית.

אתי בנדלר: אבל היו ארבעה דיונים להכנה לקריאה ראשונה.

דוד אזולאי: זה יכול להיות גם דיון אחרון, אדוני היושב ראש.

כרמל שאמה-הכהן: בטוח שזה דיון ראשון.

אתי בנדלר: אתה אומר שאין הכרח למַספר.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שהיו כמה מחלוקות שעוד לא נפתרו באופן מלא.

דוד אזולאי: הרוב הוסכם.

זבולון אורלב: אני יכול לומר מה הוסכם בינתיים.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, תציג את הדברים.

זבולון אורלב: הייתה בעיה עם הסוגיה של תלי הדלת.

זבולון אורלב: חבר הכנסת דוד אזולאי ואני התייעצנו וחשבנו - -

כרמל שאמה-הכהן: מה הייתה הבעיה עם תלי הדלת?

זבולון אורלב: האם להתיר את זה או לא להתיר את זה.

זבולון אורלב: חשבנו שהואיל ולא מדובר בהשחתה של רכוש ולא בשריטה ולא בהדבקה לא היינו רוצים בשלב הזה לאסור את הדבר הזה של התלי דלת.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שעשיתם נכון.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: הייתה עוד בעיה אחת:

זבולון אורלב: פעם בשנה מניחים ליד הדלת את ספר הטלפונים של "דפי זהב".

זבולון אורלב: יש מקומות שבהם, כפי שנמסר לנו, ספר "דפי זהב" נכנס לתיבות הדואר, אז אין בעיה.

זבולון אורלב: אבל יש מקומות, למשל כמו בירושלים, שהספר הוא עבה, ומניחים אותו.

זבולון אורלב: גם פה סברנו שהואיל ומדובר בשירות מובהק שהוא שירות לציבור אנחנו לא רואים טעם לאסור אותו, אבל אם מדובר בספר טלפונים שהוא פעם בשנה, ניתן להניח אותו ליד מפתן הדלת, ולא נראה בזה עבירה.

זבולון אורלב: אלו שתי הבנות שהגענו אליהן.

דוד אזולאי: - - -

זבולון אורלב: - - - דפי זהב זה מדבקה, זה לא משנה.

דוד אזולאי: לא, זאת לא מדבקה.

כרמל שאמה-הכהן: מגנט.

דוד אזולאי: דף דפי זהב זה מגנט.

זבולון אורלב: מגנט, מותר.

דוד אזולאי: לפחות שיהיה מדובר על מינימום מפרסמים.

דוד אזולאי: שלא יהיה מצב שדף של דפי זהב שמפרסמים אותו כל חצי שנה יהיה עם חמישה או עשרה אנשים.

דוד אזולאי: צריך להיות איזשהו מספר - -

זבולון אורלב: אין בעיה.

זבולון אורלב: אני לא מבין, אנחנו הגדרנו - - -

דוד אזולאי: אם אין בעיה - -

אתי בנדלר: ברגע שיש מגנט זה לא משנה אם זה יהיה אחד - -

זבולון אורלב: הבעיה הזאת כבר נפתרה בקריאה הראשונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש בעיה כי לא כל הדלתות הן דלתות שאפשר לשים מגנט.

זבולון אורלב: את לא היית בראשית הישיבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצטערת, אדוני.

זבולון אורלב: אז תשאלי מה היה בראשית הישיבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה היה בראשית הישיבה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי יכול להסביר לי?

זבולון אורלב: אני אסביר לך שוב.

כרמל שאמה-הכהן: לא צריך להסביר את הכול.

כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה שלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לי אין שום בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: אמרת שיש בעיה עם משהו.

זבולון אורלב: הבעיה שלה זה דלתות עץ שבהן אי אפשר להצמיד מגנטים.

זבולון אורלב: לכן יש העניין של תלי הדלת שאמרנו שאנחנו מוכנים ללכת על זה.

זבולון אורלב: פתרנו לך את הבעיה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא.

זבולון אורלב: לא?

זבולון אורלב: למה לא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אגיד לך למה, אדוני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כול, אני אפילו הצבעתי עבור החוק הזה בפעם שעברה במליאה, ובאמת ניסיתי לעזור לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרנו שנעשה את זה בקריאה ראשונה, ובשנייה ושלישית נדבר על מה שקורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כידוע לי, מספר החברות שמתעסקות בתחום הזה אספו את העובדים שלהם, ואני לא חושבת שזה נעשה כדי להפחיד או כדי לעשות פרובוקציות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם אמרו להם, שבמידה שהחוק הזה עובר, אין להם פרנסה – אמורים לסגור את העסק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא שטויות, חבר הכנסת אורלב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בזמן האחרון אנחנו רגילים שיש "חוק פרסונלי", כמו שאנחנו קוראים לזה; ויכול להיות שאתם יכולים להאשים אותי עכשיו בניסיון לעשות חוק פרסונלי לחברה מסוימת, אבל לא אכפת לי, אני אומרת את זה פה פתוח, כי אם אני רואה שהחברה הזאת מסוגלת לפטר חד-הוריות, עולים מרוסיה, חיילים, נכים אז אני מבקשת להגן עליהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבעיה היא כזאת, אדוני יושב ראש הוועדה לשלום הילד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מדברים פה על אפשרות לתבוע מי שבא ולכלך במידה שזה נפל על הרצפה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שואלת מה קורה אם מה שנתלה על תלי הדלת נפל על הרצפה – יכול להיות מצב כזה, נכון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הייתה רוח – פתאום המוצר נפל על הרצפה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם צריך עכשיו להוביל את החברות האלה לדין ודברים משפטי אם היה תלוי או לא תלוי, אם צילמו את זה בדיוק כששמו את זה, בכלל לא תלו, שמו ליד הדלת – זאת שאלה אחת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ושאלה שנייה – יש פה המוצר שנקרא דף הזהב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה אפרופו "פרסונלי" שאתם מדברים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לו מגנטים, והוא מכיל 50 בעלי עסקים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לפתור בעיה ולעשות גרסה לתלי דלת – עוד לא קיבלתי תשובה לגבי נפילה - -

כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה עם נפילה.

כרמל שאמה-הכהן: אם רואים שהפרסום הוא במבנה של תלי דלת, מניחים שאותו אדם תלה, וזה נפל.

כרמל שאמה-הכהן: אין לאדם סיבה לייצר תלי דלת ולזרוק אותו על הרצפה.

כרמל שאמה-הכהן: זה נגד האינטרס שלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז א', אני רוצה שזה יהיה כתוב בחוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היועצת המשפטית, אני מבקשת שתעזרי לי לנסח כך שלא תהיה אפשרות לפרשן את החוק הזה במידה שזה נפל או לא נפל - -

אתי בנדלר: אני אתייחס לנושא הזה של הראיות בהמשך כי זה רלוונטי לא רק לגבי תלי דלת, זה רלוונטי לגבי דברי פרסומת שמוכנסים כדין לתיבת הדואר, בהתאם להצעה בנוסחה הנוכחי, וצריכים להבהיר את זה – ומה קורה אם יימצאו אותם דברי פרסומת על רצפת הבית המשותף, וייתבעו המפרסמים.

אתי בנדלר: יגידו המחלקים, אנחנו שלשלנו את זה לתוך תיבת המכתבים, ובעל התיבה פתח, ראה וזרק את זה, אנחנו לא אחראיים.

אתי בנדלר: זאת אומרת הנושא הראייתי הוא רלוונטי לגבי כל הוראות החוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי היועצת המשפטית, לא פעם – וגם הפעם אני אחזור על כך שיש לי הערכה מאוד גדולה אלייך, והוצאת לי את המשפטים מהפה, כי זה הדבר הבא שרציתי להגיד – מה קורה בעצם אם יגידו שזה נפל מתיבות דואר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לתיבת הדואר האישית שלי בבית לא ניתנת האפשרות להכניס כלום, למעט שלושה מכתבים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא צרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה אומר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אנשים צריכים לבנות עכשיו תיבות דואר חדשות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לעשות פתח גדול כדי להכניס לשם את הספר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה בעיה, ללא ספק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לחזור לאותו דף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פה יש 50 מפרסמים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון שהם מאכילים טוב מאוד את הבעלים של הדף הזה ושיבושם לו ושיהיה לו לבריאות, אבל הם גם מפרנסים כמה משפחות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כדי לעשות גרסה נוספת – ואני באה מתחום הפרסום, אני יודעת מה אני אומרת – זה הולך לייקר את הדף הזה בכ-25%.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני לא דיברתי איתם על הנושא הזה – זה מה שאני מניחה.

כרמל שאמה-הכהן: למה זה מייקר ב-25%?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי נניח אתה צריך לעשות אותו גדול יותר, אז אתה ההדפסה משתנה או שאתה צריך לעשות חור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אתה כבר עושה את זה במקום האינסטלאטור - -

דוד אזולאי: אבל אם יש מגנטים אמרו לי שאין בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: לא, היא מדברת על דלתות עץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על זה שכל שורה פה עולה כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברגע שאני עשיתי חור או הוספתי דף אני משנה את ההדפסה, ואני מייקרת את המוצר הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברים יקרים, עם כל הכבוד להצעת החוק הזאת שאתם יודעים שאני מתנגדת לה מההתחלה, למעט מגנטים ולשים את זה על מכוניות - -

כרמל שאמה-הכהן: אי אפשר להחריג ולומר שפרסום ממוגנט שמונח לפני דלת לא ממגנטת, זה יהיה כשר?

זבולון אורלב: בשביל זה יש תלי דלת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני כרגע נתתי טיעונים לגבי תלי דלת, למה זה בעייתי.

זבולון אורלב: אנחנו הבנו שהפתרון לדלתות עץ הוא הסוגיה של תלי הדלת.

זבולון אורלב: כך נמסר לנו.

כרמל שאמה-הכהן: מה ההתנגדות לומר שפרסום ממוגנט יוכל להיות מונח ליד דלתות עץ?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי, זה יכול לפתור את הבעיה מצוין.

זבולון אורלב: אין לי התנגדות לדבר הזה - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגשתי תיקון להצעה - -

לאה ורון: היא מונחת לפני יושב ראש הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: את רואה שאנחנו לא מנסים להפריע לך, אז למה את מפריעה לנו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האמת היא שהסבלנות שלך היום אני צריכה לשאול, מה קרה, מה טוב עשיתי.

רוברט אילטוב: היושב ראש, היא עדיין חושבת שהיא בזכות הדיבור.

כרמל שאמה-הכהן: אי אפשר עליה.

כרמל שאמה-הכהן: המזל הוא שהיא פה, ומירי רגב בכספים, והן לא באותה ועדה.

רוברט אילטוב: זה היה שילוב קטלני.

כרמל שאמה-הכהן: חבל על הזמן.

זבולון אורלב: באופן הגיוני מבחינת הניקיון של חדר המדרגות יותר טוב שזה יהיה תלי דלת ולא מונח על הרצפה.

כרמל שאמה-הכהן: כן, אבל כמה אחוזי דלתות עץ יש לנו?

כרמל שאמה-הכהן: אם בן אדם השקיע בפרסום - -

זבולון אורלב: פתחתי ואמרתי שאין לי כאן התנגדות אידיאולוגית עקרונית.

זבולון אורלב: אני רק אומר למען ההיגיינה של חדר המדרגות שאולי כדאי לשקול את הדבר הזה שוב.

זבולון אורלב: אם רוצים להניח את זה, יהיה מונח.

רוברט אילטוב: - - -

כרמל שאמה-הכהן: תלי דלת זה פרסום שיש לו כמו "אוזן" או חור שתולים אותו על הידית של הדלת.

זבולון אורלב: במקום שזה יהיה מונח.

זבולון אורלב: לא קיבלת פעם פרסומת בתלי דלת?

רוברט אילטוב: כל יום.

זבולון אורלב: אז מה אתה שואל, מה זה תלי דלת.

לאה ורון: הוא לא ידע שקוראים לזה ככה.

כרמל שאמה-הכהן: יש כל יום פרסום תלי דלת?

רוברט אילטוב: כן.

כרמל שאמה-הכהן: כי זה לא פרסום זול, זה יקר.

זבולון אורלב: ודאי.

זבולון אורלב: אמרו לי שזה אחוז לא מבוטל.

זבולון אורלב: אבל הוא יעיל כי אתה פותח את הדלת.

כרמל שאמה-הכהן: אתה חייב לעבור דרכו.

זבולון אורלב: אין לי התנגדות.

כרמל שאמה-הכהן: בואו נלך לקולה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עדיין נשארים פה.

כרמל שאמה-הכהן: אם נראה שהפתח שנתנו – אז תהיה לכם עוד הצעת חוק טובה.

דוד אזולאי: אני מקבל את ההצעה, אדוני.

דוד אזולאי: אנחנו כבר מתכננים עוד הצעת חוק, אל תדאג.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני, גם "דפי זהב", גם ספרים.

כרמל שאמה-הכהן: דיברנו על זה.

אתי בנדלר: עדיין לא מוצה הנושא.

כרמל שאמה-הכהן: אבל דובר על זה.

כרמל שאמה-הכהן: יש הסכמה לספר טלפונים פעם בשנה?

אתי בנדלר: זה מה שמציעים חברי הכנסת אורלב ואזולאי.

אתי בנדלר: אני מניחה שיישמעו על כך הערות.

אתי בנדלר: יש מדריכים נוספים - -

זבולון אורלב: דיברנו על מדריכי טלפון.

אתי בנדלר: אוקיי.

אתי בנדלר: יכול להיות שיהיו מדריכי טלפון של חברות נוספות.

זבולון אורלב: לא דיברנו על חברה מסוימת.

זבולון אורלב: דיברנו על מדריכי טלפון.

אתי בנדלר: אוקיי.

אתי בנדלר: ויכול להיות שיהיו מדריכי פרסום, מדריך נותני שירותים.

אתי בנדלר: זה נושא שצריך לפחות לעלות לדיון, כי הנושא הזה הועלה כמו נושאים אחרים.

לאה ורון: יש מדריך של בעלי מלאכה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל יש שם מספר טלפון.

לאה ורון: זה לא דפי זהב.

אתי בנדלר: דפי זהב זה מדריך של מנויי הטלפון.

אתי בנדלר: זה מדריך שכולל בראש ובראשונה - -

זבולון אורלב: זה שירות שבא לתת לאזרח, אם הוא רוצה בעל מקצוע, מה הכתובת שלו ומה הטלפון שלו.

זבולון אורלב: מה זה דפי זהב?

זבולון אורלב: זה סיווג של בעלי מקצוע, ומה הטלפונים שלהם.

אתי בנדלר: חבר הכנסת אורלב, בעבר היו מדריכי טלפונים שמנו רק שם פרטי, שם ומשפחה, כתובת ומספר טלפון של מנויים של בזק, אלא אם כן המנוי ביקש שלא להיכלל.

אתי בנדלר: במשך הזמן אוחד המדריך הזה של מנויי הטלפון עם המדריך של דפי זהב.

אתי בנדלר: אינני יודעת לפי איזה הסכם זה מוצע - -

זבולון אורלב: רק בירושלים.

אתי בנדלר: יכול להיות שרק בירושלים.

זבולון אורלב: גם ההסכם הזה כבר בוטל.

אתי בנדלר: יכול להיות, וזה כולל גם של נותני שירותים או מוכרי טובין למיניהם.

אתי בנדלר: זה כולל גם וגם.

אתי בנדלר: אבל זה סוג של מדריכי מינויים למיניהם.

אתי בנדלר: יש בנוסף לזה מדריכים מסווגים של חברות אחרות.

זבולון אורלב: אני לא רואה בזה בעיה.

זבולון אורלב: כל דבר שהוא ספר טלפונים – תקראי לזה כך, תקראי לזה אחרת – הוא מבחינתנו ניתן להנחה.

זבולון אורלב: הוא שירות ציבורי.

זבולון אורלב: בבני ברק, למשל - -

אתי בנדלר: זה לא שירות ציבורי, סליחה.

אתי בנדלר: זה שירות פרסום.

זבולון אורלב: אני רואה בזה שירות ציבורי.

זבולון אורלב: בבני ברק למשל, לא מניחים את דפי זהב.

זבולון אורלב: יש לבני ברק מדריך פנימי של העיר של כל בעלי המקצוע.

זבולון אורלב: זה המדריך שלהם, אז מה הבעיה?

לאה ורון: מה שמציעה חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ' בהצעתה, שיהיה מדובר בחוברת המכילה לפחות 100 עמודים המרכזים מידע בדבר שירותים ופרסומים חיוניים ושירותים מסחריים לתועלת הציבור, בתנאי שלא ייעשה שימוש בדבק.

זבולון אורלב: לזה בדיוק אנחנו מתכוונים.

אתי בנדלר: לדעתי, זאת הגדרה מאוד מצומצמת.

אתי בנדלר: אני אעיר כשההצעות יעלו באופן פרטני.

אתי בנדלר: כי אם מדובר ביישוב קטן, והחוברת מכילה רק 20 דפים או 12 דפים, זה מה שעושה את ההבדל?

אתי בנדלר: חוץ מזה, מה זה "לשירות הציבור"?

אתי בנדלר: - -

כרמל שאמה-הכהן: 20 דפים זה בתיבת הדואר.

אתי בנדלר: אם ניתן לשלשל את זה לתיבת הדואר.

אתי בנדלר: אבל אם זאת תיבת מכתבים קטנה או שהפתח שלה צר במיוחד?

אתי בנדלר: הרי לא לפי זה יכול להיות המבחן – או שהדבר מותר או שהוא אסור.

זבולון אורלב: מהדיונים שהיו לנו איתם גם ביישוב קטן לא עושים ספר קטן של היישוב, כי מרבית בעלי המקצוע נמצאים באזור.

זבולון אורלב: אם זה עיר גדולה כמו ירושלים אז זה רק ירושלים; אבל אם זה רק מקום קטן הוא בדרך כלל כולל גם את האזור שלו ולא רק של היישוב- -

אתי בנדלר: חבר הכנסת אורלב, אני יכולה לומר לך שבשכונה שבה גרתי בעבר הוצאו מדריכים מסווגים של נותני שירותים ומוכרי טובין באותה שכונה, והם הוצאו בשתי דרכים: סוג אחד בצורה של חוברת וסוג אחר שיועד יותר לציבור חרדי, בצורה של עלון.

זבולון אורלב: מה ההבדל בין חוברת לעלון?

אתי בנדלר: חוברת זה משהו כרוך.

אתי בנדלר: העלון זה כמו עיתון מקופל.

אתי בנדלר: מעולם לא ספרתי כמה עוסקים פורסמו במסגרת אותם עלונים או חברות.

זבולון אורלב: בסדר, תמצאו את הניסוח.

אתי בנדלר: לכן אני מציעה לדבר כרגע על עקרונות, ואחר כך אני אציע ניסוחים מתאימים.

כרמל שאמה-הכהן: בואו נעבור לסעיפים ונגיע לעקרונות.

זבולון אורלב: העיקרון כאן, לפחות מה שדוד ואני התכוונו אליו הוא לאפשר לציבור לקבל מידע על שירותים שניתנים באזור שלו בתלי דלת או בהנחה על מפתן הדלת ולא בחדר המדרגות.

דוד אזולאי: בלי לגרום נזק לרכוש.

כרמל שאמה-הכהן: העמדות ברורות.

כרמל שאמה-הכהן: בואו נתקרב להכרעות.

כרמל שאמה-הכהן: יוסי נבו, מנכ"ל חברת "דף הזהב".

יוסי נבו: אני מבקש להגיד מספר מילים לאור ההתפתחויות שיש כאן.

יוסי נבו: הצעת החוק הזאת היא הצעה ברוכה מאוד, וכולנו שותפים לצורך לשמור על הניקיון של הבתים ושל חברי המדרגות.

יוסי נבו: המדריך שלנו שיוצא פעם בשנה – דף אחד זה המוצר האקולוגי ביותר שניתן להעלות על הדעת, כי זה רק דף אחד ורק פעם בשנה, ושם הוא מרכז המון עסקים שלולא התקיימו פה ידרשו להפיץ המון חומר פרסומי חילופי.

יוסי נבו: לכן אני רוצה לברך על הכוונה לאפשר להניח את זה על מפתן הדלת.

יוסי נבו: יש לזה גזירה שווה - -

כרמל שאמה-הכהן: רק בדלת עץ.

יוסי נבו: אז כאן הקושי הוא שיש דלתות שאולי זה לא יידבק במקרה, אם היא מחוספסת.

יוסי נבו: ולכן יש צורך לגזור גזרה שווה על דפי זהב שזה מדריך טלפונים ועל דף הזהב.

יוסי נבו: אף על פי שאנחנו נוהגים, וכולם יודעים זאת, להצמיד את זה לדלתות פלדה, אבל אם זה לא יסתייע זה יהיה על מפתן הדלת בתוך הידית במקומות שניתן להצמיד את זה לדלת בדרך קרובה מאוד לדלת בכל דרך אפשרית.

יוסי נבו: מבחינה זו אנחנו מוציאים רק דף אחד שמכיל המון עסקים – זה הרבה יותר אפקטיבי מחוברות.

יוסי נבו: לכן צריך לגזור לפחות גזרה שווה בהקשר הזה.

יוסי נבו: כמובן, נעדיף את המגנט לדלת כדי לשמור על האסתטיקה ועל הנגישות והזמינות של הדבר הזה.

יוסי נבו: אני באמת רוצה להודות למציעי החוק ולוועדה שמטפלים בנושא כל כך חשוב, ובמיוחד בהדבקות, בחריטות ובשריטות של נושאים אקוטיים בעניין ערוצי המידע שחייבים להיות פתוחים לציבור.

יוסי נבו: זה כלי חיוני שהציבור משתמש בו, מסתייע בו.

יוסי נבו: יש פה שירותי חירום, במיוחד לאוכלוסיות חלשות, ולכן חייבים לשמור עליו באופן שיאפשר חלוקה חופשית של המערכת הזאת.

יוסי נבו: אני רוצה להעיר עוד הערה בעניין החוק כפי שהוא מנוסח.

יוסי נבו: אני מצאתי שם כמה פגמים שבעצם אותו סעיף שאוסר הדבקה אוסר גם - - -

כרמל שאמה-הכהן: בסעיפים תעיר את זה.

יוסי נבו: בסדר גמור.

יוסי נבו: תודה רבה.

דוד אזולאי: אדוני, היות שכאן נמצאים נציגים של בעלי הדפוס ושל המפרסמים אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת.

דוד אזולאי: ההצעה במקורה נועדה למנוע אותו נזק שגורמים אותם מפרסמים ברכוש הפרטי – בבתים, במעליות, בלובי של הבניין.

דוד אזולאי: אני מבקש מכם – תנצלו את החוק החדש הזה ותביאו לתשומת לבם של אותם אנשים שבאים ומבקשים להכין מדבקות כדי שיידעו שהדבר הוא בניגוד לחוק.

דוד אזולאי: זאת העזרה הכי גדולה שאתם יכולים לתרום כדי שלא נביא חוקים יותר מחמירים.

דוד אזולאי: התפשרנו בחוק הזה על הרבה דברים, ואם לא תהיה ברירה, ונראה שהעסק הזה לא עובד נצטרך פשוט להביא חקיקה נוספת, מחמירה יותר.

דוד אזולאי: אחר כך אל תבואו בטענות.

כרמל שאמה-הכהן: נא לעבור לסעיפים.

לאה ורון: רגע, נציג לשכת עורכי הדין.

עמנואל ויזר: אני נציג לשכת עורכי הדין.

עמנואל ויזר: בהמשך ישיר למה שאמר חבר הכנסת אזולאי, למעשה, החוק היום לא אוסר על פרסום באמצעות מדבקות דרך הדואר.

עמנואל ויזר: הדואר נותן שירותים למיניהם – היום הוא גם מפיץ "ברושורים".

עמנואל ויזר: לדעתי, בחוק צריך לאסור בפירוש מדבקות גם באמצעות הדואר, אחרת זה מותר.

זבולון אורלב: לא הבנתי.

עמנואל ויזר: יש כמה סעיפים שמאפשרים פרסום.

עמנואל ויזר: האחד מהם הוא באמצעות הדואר.

עמנואל ויזר: צריך לכתוב בפירוש שמדבקות אסורות גם באמצעות הדואר.

זבולון אורלב: לפי החוק, לכולם אסור להדביק.

זבולון אורלב: איפה החרגנו את הדואר בהדבקות?

זבולון אורלב: החרגנו את הדואר רק בתיבת הדואר.

עמנואל ויזר: החוק אוסר, למעט מספר אפשרויות, שאחד מהם זה שירותי הדואר.

עמנואל ויזר: יש פעולה על פי חוק - -

דוד אזולאי: באיזה סעיף זה מופיע, אדוני?

אתי בנדלר: אנחנו צריכים לשמוע מנציגי הדואר אם אכן הם מדביקים - -

עמנואל ויזר: אני לא אומר שהיום הם מדביקים, אבל זה עלול להיווצר אחר כך.

אתי בנדלר: אני לא יודעת אם יש להם היתר להדבקות.

אתי בנדלר: אני חושבת שאתה מדבר בצורה מאוד גורפת.

אתי בנדלר: היתר ההדבקות הם במקרים מאוד מוגדרים.

אתי בנדלר: עד כמה שידוע לי, בחוקים שונים ולא רק בחוק הדואר אפשר להדביק דואר רשום או חבילות.

אתי בנדלר: יש לפי תקנות סדר הדין, תחליפי המצאה בהדבקה על הדלת; יש לך הדבקה על מקרקעין, לפי חוק תכנון ובנייה, ועוד.

אתי בנדלר: זאת אומרת המקרים שבהם מותר להדביק - -

עמנואל ויזר: זה כשזה על-פי חוק.

אתי בנדלר: על-פי חוק, מנויים בחוק.

אתי בנדלר: לא מדובר על פרסומת.

עמנואל ויזר: יש שלוש אפשרויות חילופיות שמאפשרות; האחת היא על-פי חוק - -

אתי בנדלר: אז אנחנו נקרא אחד-אחד ונראה מה כלול בכל אחד מהמקרים.

עמנואל ויזר: החלק השני שרציתי להתייחס אליו זה כל נושא האכיפה.

עמנואל ויזר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב שהצעת החוק הזאת נולדה כתיקון לחוק הגנת הצרכן, והיום היא בחוק שמירת הניקיון.

עמנואל ויזר: יש לזה שתי משמעויות: א', המשרד להגנת הסביבה כבר הודיע שהוא לא אוכף את חוק שמירת הניקיון, ובעצם הוא מצפה שהרשויות יאכפו אותו, אלא שעל-פי חוק שמירת הניקיון לרשויות אין סמכות לאכוף מכוחו, אלא לחוקק חוקי עזר מכוחו.

עמנואל ויזר: לכן כל אכיפה תהיה מכוח חוק עזר עירוני ולא מכוח חוק אחר.

אתי בנדלר: אני לא זוכרת את ההצהרה הזאת, אבל גם לעניין זה נמצאים כאן נציגי המשרד להגנת הסביבה.

אתי בנדלר: אני לא זוכרת שהם אמרו שרשויות מקומיות יאכפו את זה.

אתי בנדלר: אני זוכרת שכל המשרדים הודיעו שהם לא יאכפו את זה, ומכאן נולד הסעיף שהציעו חברי הכנסת של התיקון לדוגמה.

עמנואל ויזר: נכון.

עמנואל ויזר: לכן גם היום זה לא ייאכף.

עמנואל ויזר: הפתרון אמור להיות אזרחי.

עמנואל ויזר: אלא מה, ברגע שהחוק הזה עבר - -

כרמל שאמה-הכהן: נא לסכם.

עמנואל ויזר: - - מחוק הגנת הצרכן לחוק שמירת הניקיון גם אפשרות של תובענה ייצוגית איננה קיימת.

עמנואל ויזר: הפיצוי שניתן כאן ללא הוכחת נזק, של 1,000 שקלים, הוא פחות מאשר אגרות ושכר טרחת עורך דין, כך שאף אחד לא יפעל בנושא הזה.

עמנואל ויזר: כך שאם רוצים שבאמת תהיה אכיפה זה או להגדיל את סכום הפיצוי ללא הוכחת נזק או לאפשר כאן תובענה קבוצתית כמו בחוק למניעת מפגעים סביבתיים - - - אזרחיות.

זבולון אורלב: האמת היא שאני קצת מופתע כי אני הבנתי שהשינוי שעשינו ביכולת האכיפה היא להימנע מללכת לבתי משפט, אלא ללכת לבית דין לתביעות קטנות ששם אין אגרות וכל הסיפורים האלה, ולא צריך לקחת עורכי דין, וזה הליך יחסית מהיר.

זבולון אורלב: ככה הבנתי.

אתי בנדלר: סכום תביעה של 1,000 שקלים, כמובן, מאפשר תביעה בבית משפט לתביעות קטנות.

אתי בנדלר: העיקרון בבית משפט לתביעות קטנות הוא שאין ייצוג על ידי עורכי דין, אלא במקרים מיוחדים שמקבלים היתר מבית המשפט.

אתי בנדלר: למיטב ידיעתי, גם אין אגרה, אבל את זה אני לא בדקתי, ולכן אני לא אומרת את זה בוודאות.

עמנואל ויזר: אגרה מאוד נמוכה.

עמנואל ויזר: אבל בית דין לתביעות קטנות הוא על תביעה על סכום קצוב.

עמנואל ויזר: פה אין סכום קצוב.

אתי בנדלר: אם זה לא סכום קצוב, מה זה סכום קצוב?

עמנואל ויזר: להפך, החוק כאן מאפשר לשופט לשקול איך.

עמנואל ויזר: אין כאן מסמך שאומר, מגיע לי כך וכך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וגם אם יש לך דבר כזה יש לך אנשים מפרסמים, ואפשר, נניח, לתבוע כל אחד על 1,000 שקל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמעט כמו חוק לשון הרע.

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: - - -

אתי בנדלר: את נושא האגרה אני צריכה לבדוק.

אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שלא בדקתי.

עמנואל ויזר: אם אפשר אז שיציינו שבחוק זה אפשר יהיה לפנות לבית משפט לתביעות קטנות.

אתי בנדלר: אני לא צריכה לכתוב דבר כזה.

אתי בנדלר: זה כתוב בחוק בתי המשפט - - - לכתוב את זה בחוק שמירת הניקיון.

עמנואל ויזר: זה לא נכנס היום לגדר התביעות שאפשר בבית משפט לתביעות קטנות.

זבולון אורלב: אפשר לבדוק?

אתי בנדלר: אני מוכנה לבדוק את זה, אבל אני לא יכולה לבדוק את זה כרגע.

זבולון אורלב: בסדר.

זבולון אורלב: הכוונה שלנו הייתה לפשט מאוד את כל יכולת האכיפה.

זבולון אורלב: אם זה לא יכול לבוא לבית משפט לתביעות קטנות אז מה עשינו?

זבולון אורלב: הרי כל העניין הוא שעד היום זה לא נאכף כי צריך ללכת לבתי משפט ולשלם אגרות ולקחת עורך דין ולהיות מיוצגים.

אתי בנדלר: אני לא רוצה להתחייב, אבל ב-99% ניתן יהיה להגיש תביעה לבית משפט לתביעות קטנות.

אתי בנדלר: אני יכולה לומר לך שלפי התיקון בחוק התקשורת, הוגשו מספר תביעות לבית משפט לתביעות קטנות על הסעיף שנקרא "דואר ספאם", ואני לא רואה מבחינה זאת את ההבדל.

זבולון אורלב: אוקיי.

זבולון אורלב: - - - הלשכה המשפטית.

אתי בנדלר: אבל את הנושא של האגרה אני אבדוק.

זבולון אורלב: בסדר, אני אבדוק את הדבר הזה.

כרמל שאמה-הכהן: נתחיל בהקראה.

אתי בנדלר: אני אתחיל לקרוא, ועל-ידי כך אני אשלב כבר את הערותיי.

אתי בנדלר: הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 22) (פיצויים לדוגמה), התשע"ב-2011

אתי בנדלר: כמובן, השם ישונה.

אתי בנדלר: המשך הקראה: תיקון סעיף 5א 1.

אתי בנדלר: בחוק שמירת הניקיון, התשמ"ד-1984, בסעיף 5א – (1) בסעיף קטן (א) אחרי "על המקרקעין" יבוא "או על כלי רכב", ובסופו יבוא "לעניין סעיף זה לא יראו פעולה שלא כדין כל אחת מאלה: (1) עשיית המעשה בהיתר לפי הוראות כל דין; (2) עשיית המעשה במסגרת מתן שירותי דואר על פי דין; (3) עשיית המעשה בדרך של הצמדה במגנט;

אתי בנדלר: אסביר: סעיף 5א בנוסחו הנוכחי כדלקמן: "הכותב, מצייר, משרטט או חורט על מקרקעין של זולתו או מדביק, תולה, מניח או קובע עליהם שלא כדין כל כתב, מודעה או שלט, רואים אותו לעניין סעיף (2) כמלכלך את רשות הרבים".

אתי בנדלר: סעיף (2) הוא סעיף האוסר על השלכת פסולת ברשות הרבים.

אתי בנדלר: כאן מוצע, קודם כול, להרחיב את תחולת הסעיף באופן שהאיסורים יחולו לא רק על מקרקעין של "זולתו", אלא גם על כלי רכב.

אתי בנדלר: דהיינו, כל כתיבה, ציור, שרטוט או חריטה על כלי רכב או הדבקה, תלייה או הנחה עליהם שלא כדין, יראו אותם כלכלוך רשות הרבים.

אתי בנדלר: לכלוך רשות הרבים, לפי חוק שמירת הניקיון מהווה הן עבירה פלילית והן עילה לתובענה אזרחית – לתביעת נזיקין, ככל שמי שנפגע, הניזוק מגיש תביעה ומוכיח שנגרם לו נזק ואת שיעור הנזק שנגרם לו.

אתי בנדלר: בסיפא לאותו סעיף קטן מוצע להוסיף את המקרים שבהם לא יראו את הפעולה שנעשתה כפעולה שלא כדין.

אתי בנדלר: דהיינו, היא תהיה פעולה כדין, וההפרה לא תחול לגביה.

אתי בנדלר: הפסקה הראשונה והשנייה – "עשיית המעשה בהיתר, לפי הוראות כל דין או עשיית המעשה במסגרת מתן שירותי דואר, על-פי דין", בעצם הפסקות האלה מדברות על פעולה של הנחה, הדבקה וכיוצא באלה, שהחוק מתיר לעשות אותם.

אתי בנדלר: פסקה (2) זה קונקרטיזציה של האמור בפסקה (1), ואת המקרים שבהם ניתן למשל להדביק על מקרקעין – אני הצגתי דוגמות קודם.

אתי בנדלר: כך למשל רשות הדואר במסגרת חלוקת הדואר מדביקה על תיבת הדואר או על הדלת הודעה על משלוח חבילה או על קבלת דואר רשום.

אתי בנדלר: יש הדבקות על מקרקעין, לפי חוק התכנון והבנייה; יש הדבקות על המצאת כתבי בית דין אם לא ניתן למסור את זה לאדם, ויש עוד רשימה לא קטנה של חיקוקים.

לאה ורון: הפסקות חשמל, הפסקות מים.

אתי בנדלר: נכון.

אתי בנדלר: חיקוקים שמאפשרים הדבקה על מקרקעים.

אתי בנדלר: מה שרציתי להציע, ולפני תחילת הישיבה הצעתי את זה לנציגת הלשכה המשפטית של חברת הדואר, עורכת הדין פרלי שר, אולי לאחד את פסקות (1), (2) ולדבר בעצם על עשיית מעשה, לפי הוראות כל דין.

אתי בנדלר: אין סיבה לדבר באופן כללי ולרמוז דווקא על חברת הדואר, אלא בעצם על כל מי שמבצע פעולה - -

דוד אזולאי: למחוק את המילים "שירותי דואר".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם למשל בדואר שלחו פרסום, זה בסדר?

אתי בנדלר: אני מדברת קודם כול על פעולות שנעשות לפי דין.

אתי בנדלר: זה פסקות (1), (2) - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני שואלת - -

אתי בנדלר: תכף אני אגיע למקרים הנוספים.

זבולון אורלב: מדברים על הדבקה לפי דין.

אתי בנדלר: בעניין זה, זה הדבקה לפי דין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם הדואר מדביק לי על הדלת מדבקה שאני צריכה לשרוט את הדלת, זה בסדר?

זבולון אורלב: כן.

לאה ורון: זה לפחות "לפי דין".

אתי בנדלר: זה לפי דין.

אתי בנדלר: אני מניחה שאף לא אחד מהגופים ש- - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא לכתוב "ובלבד שלא תהיה פגיעה ברכוש"?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם סניף דואר לא אמור להדביק לי - -

אתי בנדלר: אני מניחה שכל פעולה מנהלית שנעשית לפי היתר שניתן בדין נעשית בדרך שאמורה לצמצם את הנזק שנגרם לאותו אדם, אם בכלל.

אתי בנדלר: למיטב ידיעתי, אני לא שמעתי אף פעם על תלונה שהוגשה נגדם על גרימת נזק לרכוש כתוצאה מזה.

אתי בנדלר: הדבק הוא מאוד קל, הוא דבק שלא אמור לגרום לנזק.

לאה ורון: נציג משרד התקשורת.

מוהנד נאסר: אני עורך הדין מוהנד נאסר מהלשכה המשפטית של משרד התקשורת.

מוהנד נאסר: אני רק אתייחס לעניין הדבקת הודעות דואר רשום שמבצעת חברת הדואר.

מוהנד נאסר: ההדבקה עצמה אינה מכוח דין.

מוהנד נאסר: זאת אומרת, דין הוא חוק או תקנות, לפי חוק הפרשנות, וההדבקה נעשית לפי מדריך הדואר שהוא מדריך שחברת הדואר מחויבת לפרסם לפי הרישיון שניתן - -

אתי בנדלר: אני מדברת כרגע על הדבקה, אני לא מדברת על מדריך הדואר עדיין.

מוהנד נאסר: זה מה שאני אומר.

מוהנד נאסר: הנוהל שמאפשר הדבקת ההודעה בדבר הימצאותו של דואר רשום או חבילה שאי אפשר להכניס אותה לתיבה נמצאת בתוך מדריך הדואר.

מוהנד נאסר: מדריך הדואר הוא מדריך שחברת הדואר מחויבת לפרסם אותו, לפי הרישיון, והרישיון עצמו ניתן לפי דין שהוא חוק הדואר.

מוהנד נאסר: אנחנו רוצים להיות בטוחים שבכל ה"שרשרת" יראו את הפעולה של ההדבקה, אף על פי שהפעולה של ההדבקה עצמה מצוינת רק במדריך הדואר כאילו היא ניתנה מכוח דין.

אתי בנדלר: הבנתי.

אתי בנדלר: אני אבדוק את זה, ואם אגיע למסקנה שלא, אשאיר את הנוסח כפי שהוא עכשיו.

אתי בנדלר: אני רק רוצה לוודא – עם פתיחת שוק הדואר לתחרות אני מניחה שדואר רשום נשאר עדיין רק אצל חברת הדואר, נכון?

מוהנד נאסר: נכון לעכשיו, כן.

הרצל בר-מג: לא, לא, סליחה.

זבולון אורלב: מי אדוני?

הרצל בר-מג: שמי הרצל בר-מג, ממלא מקומו של מנכ"ל חברת דואר ישראל.

הרצל בר-מג: במרס 2003 נפתח הקטע הזה של השוק לתחרות, לרבות דואר רשום.

הרצל בר-מג: דואר רשום הוא לא בבלעדיות של חברת דואר ישראל.

הרצל בר-מג: אני עובד בדואר למעלה מ-35 שנה, ואני לא זוכר אפילו תביעה אחת נגד הדואר בגין הדבקות מן הסוג הזה.

הרצל בר-מג: בכלל, כל הנושא של פיזור ניירות בחדרי מדרגות לא עלה עד לפני עשר שנים כשרק חברת דואר ישראל חילקה את הדואר.

הרצל בר-מג: אנחנו לא משלמים לדוורים שלנו לפי מספר דברי הדואר בעלונים שהם מחלקים.

הרצל בר-מג: יש להם הוראות ברורות; יש לנו מפקח שהוא הרגולטור, יש לנו רישיון שכתוב בו מה מותר לנו לעשות.

הרצל בר-מג: אנחנו פועלים רק לפי החוק, ומעולם הבעיה הזאת לא עלתה אצלנו.

הרצל בר-מג: את הרוב המכריע של דברי הדואר אנחנו שמים בתיבות המכתבים בבתים, ורק במקרים שבהם הדבר מתחייב אנחנו מדביקים מודעות על הדלת - -

לאה ורון: באיזה מקרים מדביקים?

הרצל בר-מג: רק במקרים שמתחייבים על פי דין.

הרצל בר-מג: לדוגמה, המצאה של כתב בית דין בניסיון השלישי, צריך להדביק אותו על הדלת, על-פי תקנות סדר הדין האזרחי.

הרצל בר-מג: הודעה על דבר דואר רשום אנחנו מדביקים.

הרצל בר-מג: את ההוראות האלה תכננו זמן רב עם הרבה ניסיון.

הרצל בר-מג: יש דבק סיליקון מיוחד שלא אמור לתלוש יחד איתו את המשקוף של הדלת.

הרצל בר-מג: אני בטוח שאם הדבר לא היה כך היו מגיעות תלונות.

זבולון אורלב: זה שאין תלונות, אין תלונות.

זבולון אורלב: אבל הואיל וחוק הניקיון היום אוסר הדבקה, על סמך מה הדבקתם עד היום?

הרצל בר-מג: הדבקה שלא כדין.

זבולון אורלב: אז אתה מדביק כדין?

זבולון אורלב: על-פי איזה דין אתה מדביק?

הרצל בר-מג: הסברתי פה וגם היועצת המשפטית של הוועדה הזכירה שיש סדרה של חיקוקים.

זבולון אורלב: גם לגבי דואר רשום יש סדרה של חיקוקים?

הרצל בר-מג: מכוח חוק הדואר, כן.

זבולון אורלב: אתה חולק על היועץ המשפטי של משרד התקשורת.

הרצל בר-מג: לא, אני לא חולק עליו.

זבולון אורלב: אני הבנתי ממנו שהדבקה של דואר רשום היא לא בדיוק דבר חיקוק.

זבולון אורלב: זה בא מאיזה שרשור כזה - -

קריאה: מדריך הדואר.

הרצל בר-מג: מדריך הדואר נכתב מכוח - -

קריאה: מכוח סעיף 53 לחוק הדואר.

הרצל בר-מג: - - חוק הדואר.

זבולון אורלב: אז נחה דעתי.

זבולון אורלב: זה מכוח חיקוק, על-פי דין.

זבולון אורלב: בסדר, אין בעיה.

זבולון אורלב: אז מה הבעיה?

אתי בנדלר: הוא ייצג כרגע רק את חברת הדואר.

אתי בנדלר: הוא התחיל את דבריו בתשובה לשאלתי, מה קורה עם חברות אחרות שיש להן היום היתר לחלוקת דברי דואר, והוא אמר שגם הן שולחות דואר רשום.

זבולון אורלב: ומה התשובה שם?

זבולון אורלב: למה הן מדביקות?

אתי בנדלר: אני לא יודעת מה המקור שלהם.

אתי בנדלר: כנראה, בהיתר שניתן להם לפי דין.

זבולון אורלב: אין להם היתר, אז גם היום אסור להם - -

אתי בנדלר: זה נמצא בבדיקה.

אתי בנדלר: אני אתאים את הנוסח לכך שכל מי שמחלק דואר בהתאם לדין, ורשאי להדביק בהתאם לדין דבר דואר - -

זבולון אורלב: רק על פי הדין.

זבולון אורלב: אנחנו לא נותנים היתרים נוספים.

אתי בנדלר: רק על פי דין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תעני לי, בבקשה, גברתי היועצת המשפטית, מה קורה אם הדואר מחלק עכשיו פרסומת?

אתי בנדלר: הדואר לא אמור לפרסם פרסומת - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במקום לקחת מפיק החליטו עכשיו שיש לדואר כל דין והוא יכול להדביק ולעשות מה שהוא רוצה - -

זבולון אורלב: ישים בתיבת הדואר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - והחליטו שדפי זהב - -

לאה ורון: עורכת הדין פרלי שר, אתה לא יודעת להשיב לוועדה?

הרצל בר-מג: אני אשיב לה.

הרצל בר-מג: דבר פרסומת שאנחנו מחלקים נכנס לתיבת המכתבים.

הרצל בר-מג: איננו מדביקים שום דבר פרסומת - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כתוב באיזשהו מקום?

הרצל בר-מג: רגע, שנייה.

הרצל בר-מג: רק לפני רגע אמרנו שכל ההדבקות נעשות מכוח דין.

הרצל בר-מג: אין דין שמאפשר הדבקה של דבר פרסומת על מקרקעין.

הרצל בר-מג: לכן אנחנו גם לא מדביקים אף פעם, ולכן גם אף פעם לא התלוננו אצלנו.

הרצל בר-מג: בניגוד למה שנאמר פה או מה שנרמז אנחנו לא מדביקים מדבקות, לא נותנים שירות כזה של הדבקת מדבקות על בתים.

פרלי שר: מכניסים לתוך תיבות המכתבים פרסומים כמו דבר דואר אחר.

פרלי שר: זה כבר דואר.

אתי בנדלר: זאת בדיוק הנקודה שאני רוצה להתייחס אליה.

אתי בנדלר: בישיבות הקודמות נקודת המוצא הייתה שהכנסת דברי דפוס, לצורך העניין פרסומות, לתיבות הדואר או לתיבות המכתבים – תיבות הדואר זה מה שהיה מקובל להכניס את המכתבים אליהם, זה התיבות האדומות בחוץ.

אתי בנדלר: אנחנו כרגע מדברים על תיבות מכתבים.

אתי בנדלר: הכנסת דברי דפוס לתיבות המכתבים תהיה מותרת, לא יראו בפעולה שלא כדין.

אתי בנדלר: אני הייתי רוצה לכתוב את הדברים במפורש כי הבנתי שכשאנשים קראו את הטקסטים הם לא הבינו אם מותר להמשיך להכניס לתיבות המכתבים דברי פרסומת.

אתי בנדלר: בהקשר הזה אני מזכירה שהוועדה החליטה בעת הכנת הצעת החוק לקריאה הראשונה לדון גם בהצעה של המועצה הישראלית לצרכנות, לאסור הכנסת דברי פרסומת לתיבות הדואר אם יש מדבקה על תיבת המכתבים האוסרת את הכנסת דברי הפרסומת.

זבולון אורלב: קודם כול, אין מי שמציע לאסור הכנסת חומר לתיבת המכתבים – זה היה ברור לנו לאורך כל הדרך, זה גם בקריאה הטרומית.

זבולון אורלב: חבר הכנסת אזולאי ואני, על-פי ההחלטה של ועדת השרים לחקיקה, אנחנו לא מתכוונים לאסור על מאן-דהוא להכניס איזשהו דבר לתיבת המכתבים כי רואים בתיבת המכתבים הצהרה של אדם שכל מי שרוצה לשים לו פה משהו, שישים.

זבולון אורלב: אז יש הצעה של המועצה הישראלית לצרכנות שתהיה מדבקה מסוימת שאם מדביקים אותה יהיה אסור להכניס דבר דואר פרסומי.

זבולון אורלב: צריכים להגדיר בדיוק מה זה עושה.

אתי בנדלר: הייתי אומרת שמדובר על כל דבר דואר שאינו ממוען ישירות לנמען.

כרמל שאמה-הכהן: שמית.

אתי בנדלר: שאיננו מיועד לנמען עצמו.

זבולון אורלב: כלומר אם ועד הבית מעביר הודעה לא שמית לדיירי הבית שדמי ועד הבית עלו אז הוא עבר עבירה, והוא שם את זה בתיבת הדואר?

זבולון אורלב: לא הבנתי.

אתי בנדלר: מה השאלה?

זבולון אורלב: אם שמו הודעה שדמי ועד הבית עלו - -

אתי בנדלר: אולי באמת אם מדובר בפרסומת מסחרית.

זבולון אורלב: אז אני מדבר על פרסומת מסחרית.

אתי בנדלר: אינני יודעת, אני לא מביעה עמדה בקשר להצעה הזאת, אני רק מזכירה שהוועדה החליטה לדון בזה אחרי הקריאה הראשונה.

אתי בנדלר: על כל פנים, אני רוצה לקבל תשובה על החלק הראשון מהוועדה.

אתי בנדלר: לכתוב שאחד המקרים שבהם הסעיף הזה לא יחול הוא שעשיית המעשה היא בדרך של הכנסת דואר או דבר דפוס אחר לתיבת מכתבים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא יחול?

אתי בנדלר: זאת אומרת שזה יהיה מותר.

ג'וש פדרסן: זה שינוי בנוסח שנמצא בפנינו.

אתי בנדלר: אני מציעה את זה.

אתי בנדלר: לאחר הקריאה הראשונה ממכתבים שקיבלנו הבנתי שיש כאלה שלא הבינו ששלשול דבר דואר לא ממוען ספציפית לנמען לתוך תיבת דואר היא מותרת בכל מקרה, גם אם היא מכילה פרסומות.

דוד אזולאי: נכון.

אתי בנדלר: לכן אני רוצה לכתוב את זה מפורשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה עם מה שאמרת קודם שבמידה שתיבת הדואר - -

אתי בנדלר: אם תיבת הדואר מפוצצת, על גבי זה - -

ראובן צדוק: דברי הדואר החיוניים של אותו אדם הוא לא יכול לקבל בתיבה שלו, אז זאת בעיה.

ראובן צדוק: אדוני היושב ראש, נמצא איתנו פה ועד בית - -

לאה ורון: מי אתה, בבקשה?

ראובן צדוק: אני ראובן צדוק, מנכ"ל האגודה לתרבות הדיור.

ראובן צדוק: לאורך כל הדיונים אנחנו מדברים על תיבות הדואר.

ראובן צדוק: דיברנו על בעלי עסקים, וזה בסדר, אין לנו שום דבר.

ראובן צדוק: מרבית לקוחות האגודה לתרבות הדיור מתגוררים בבתים המשותפים, כך שלאגודה יש עניין לעודד אותם בעבודה.

ראובן צדוק: אנחנו רוצים למנוע מצב שבו בן אדם לא יכול לקבל דבר דואר חיוני לו, בתיבת הדואר הפרטית שלו מאחר שמעמיסים בה כל מיני דברי דפוס שלעיתים הוא לא צריך אותם בכלל.

ראובן צדוק: נמצא אתנו ועד בית שיציג את הדברים.

ראובן צדוק: יש פה גם תמונות שמראות מה קורה בבית שלו, כדי שנבין מה הבעיה.

ראובן צדוק: לכן צריך לאפשר לדייר להגיד אם הוא מסכים או לא מסכים לקבל דבר דואר באמצעות מדבקה.

דורון עציץ: שמי דורון מחברת עלונים.

דורון עציץ: מדבקה זה נושא חדש שלא עלה.

ראובן צדוק: רגע, אבל יש פה מישהו שביקשתי שיציג - -

דורון עציץ: אבל זה נושא חדש.

אתי בנדלר: רק חברי הכנסת או נציגי ממשלה רשאים לטעון נושא חדש, והדברים נאמרו מפורשות בעת הכנת הצעת החוק לקריאה הראשונה, שהנושא הזה יידון בהמשך.

אתי בנדלר: אתה רוצה שאני אמצא לך את המקום בפרוטוקול?

אתי בנדלר: טוב.

שלמה להב רחבי: שמי שלומי, אני ועד בית של 40 דירות בירושלים.

שלמה להב רחבי: אני נתקל בנושאים שקשורים לנושא הזה.

שלמה להב רחבי: יש לנו תיבות דואר שאנחנו רוצים לקבל דואר, ופשוט לא נשאר מקום.

שלמה להב רחבי: תיבות הדואר לא גדולות.

שלמה להב רחבי: יש לי פה תמונות שאני יכול להעביר שאפשר לראות בהן שגם המדבקות הנחמדות של הדואר הרשום הם מכתבים קטנים שנכנסים לתוך עשרות העלונים שדוחפים לתוך תיבות הדואר, וזה פשוט מתפספס ונזרק לפח.

שלמה להב רחבי: בעיה שנייה היא שלא נשאר מקום לדואר רגיל.

שלמה להב רחבי: אני רוצה לקבל חשבונות.

שלמה להב רחבי: רוב הדיירים אצלנו מקבלים חשבונות בתיבות הדואר ולא נשאר לזה מקום, אז דברים נופלים.

שלמה להב רחבי: גם בתור ועד בית אני שומע תלונות מאנשים שאני מעסיק אותם: המנקה, הגנן – דברים נופלים מתוך תיבת הדואר, וכמו שאתם רואים בתמונות הם מלכלכים.

שלמה להב רחבי: אני משלם תוספת לאנשי מקצוע בגלל הלכלוך של הדברים שנופלים מתיבות הדואר.

שלמה להב רחבי: אתם תראו שיש שם גם עגלות, ועל מה לא שמים "ברושורים" כאלה.

שלמה להב רחבי: זה גם גורם ללכלוך.

שלמה להב רחבי: אני לא מתעסק בכלל בסביבה עצמה שזה גם נושא בפני עצמו.

שלמה להב רחבי: דבר אחרון זה עניין התלייה.

שלמה להב רחבי: אני רואה שיש פה נושא ההדבקות.

שלמה להב רחבי: המון כסף אני מוציא מוועד בית על דברים שתולים, ופשוט קשה להוציא, כאילו חניתי במקום אסור ותלו לי דבק כזה בשמשה שעשיתי פשע.

שלמה להב רחבי: זה לא נעים.

שלמה להב רחבי: בקשר להצעה של המועצה לצרכנות, יש כאן איזון בין השניים.

שלמה להב רחבי: אם אני לא עושה דבר אקטיבי – בסדר, תשים מה שאתה רוצה בתיבה, אבל אם זה מגיע לשלב שנמאס לי, ואני סובל מזה ומשלם על זה, אז שתהיה מדבקה שאומרת, פה זה לא, ובמקום אחר, כן.

שלמה להב רחבי: כלומר משהו אקטיבי שדבר צריך לעשות בשביל להגיד, כן או לא.

שלמה להב רחבי: תודה.

אהוד פלג: אני אנסה להתמקד בשלוש נקודות ולא לחזור על דברים שאמרתי בעבר.

אהוד פלג: ראשית, אנחנו מדברים על היבט סביבתי מאוד משמעותי.

אהוד פלג: יש מדיניות לממשלה – היא העבירה את חוק ה"ספאם".

אהוד פלג: ספאם לא עושה נזק סביבתי, הוא עשה נזק צרכני בהטרדות שבו, ובכל זאת הממשלה קבעה שזה לא יהיה חוקי והפסיקה אותו.

אהוד פלג: על כן נדרשת שבעתיים פה הגנה על הצרכנים מפני המטרד הזה.

אהוד פלג: אבל היות שאנחנו מכירים גם בזכות של העסקים לפרסם את עצמם ולהתנהל, אנחנו, המועצה לצרכנות הצענו יחד עם האגודה לתרבות הדיור, נוסחת איזון, הצעת פשרה שעל פיה יהיה מותר לשים בתיבות הדואר דואר פרסומי ככלל, אלא אם אני הבעתי את רצוני על-ידי סימון התיבה שלא ישימו דואר פרסומי בתיבה.

אהוד פלג: בדרך הזאת יימצא האיזון, תכובדנה הזכויות ההדדיות, ואנחנו נחסוך לאותם צרכנים שרצו בכך, את כל הנזק, את כל הזבל שהולך ומצטבר, ושמשלמים עליו הרבה מאוד עצים, מחיר מאוד יקר.

אהוד פלג: ההצעה הזאת מאוזנת, ההצעה הזאת איננה סותרת את החלטת הממשלה משום שהיא לא עמדה בפני הממשלה.

אהוד פלג: יש פה נוסחת איזון, ואני מבקש להכניס אותה לתוך הצעת החוק.

אהוד פלג: תודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול אותך, אדוני יושב ראש האגודה לצרכנות- -

אהוד פלג: מנכ"ל המועצה לצרכנות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פשוט החלטתי שאתה כל כך טוב, שצריך להפוך אותך ליושב ראש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה אתה רוצה שהם יפרסמו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בטלוויזיה הם לא יכולים לפרסם, כי רק טייקונים מפרסמים שם; ברדיו הם לא יכולים לפרסם- -

דב חנין: גברתי, הוא הציע הצעה מאוד מעשית, הם יוכלו לפרסם בתיבות דואר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שנייה, אדוני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב שבאת, באמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברדיו הם לא יכולים לפרסם; עכשיו אתה בא ואומר לא לכרות עצים, ובאותה הזדמנות אמרת שאסור לעשות "ספאם" - -

אהוד פלג: לא אני אמרתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - שזה נאסר על-ידי הממשלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה שמישהו מכם ייתן פה פתרון לעסקים קטנים ובינוניים לפרסם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תסבירו לי איך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אתם רוצים שאנשים בעסק קטן-בינוני, יחזיק את עצמו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה שמישהו ייתן לי תשובה.

עמנואל ויזר: למה אצלי בבית?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אתה חי במדינה הזאת, ואתה צריך להבין שחלק מהמדינה הזאת זה ערבות הדדית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ככה חי העם היהודי- -

אהוד פלג: ערבות הדדית מתחילה בהתחשבות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - ואם אנחנו מנסים לעזור לעסק קטן, לחד-הורית, לנכה, לסטודנט, לדובר רוסית, להרוויח כסף – כולנו צריכים לשים כתף.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - ואני לא בעד ללכלך את הבית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא מה שאני מתכוונת.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חברת הכנסת.

עמנואל ויזר: גברתי רוצה ש-60 אלף עורכי דין ישימו כרטיסי ביקור בתיבה?

כרמל שאמה-הכהן: תם הזמן לנושא הזה.

כרמל שאמה-הכהן: יש עוד נושאים על סדר היום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על עורכי דין נעשה דיון אחר.

עמנואל ויזר: גם הם עסקים קטנים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נמשיך בדיון הבא שיהיה הדיון שיסיים את חקיקת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.