ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 724, 2012-01-23 12:30

כרמל שאמה-הכהן: צהריים טובים לכל האורחות והאורחים, חברי הכנסת, חברות הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום ההחלטה לבטל נסיעות חיילים בימי ראשון בבוקר ברכבת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר על ההחלטה לבטל נסיעה ללא עלות לחיילים בימי ראשון בבוקר ברכבת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: הנושא מעורר ויכוח ציבורי נוקב ורחב.

כרמל שאמה-הכהן: כולנו מרגישים שהחיילים והחיילות הם בנינו, בנותינו, אחינו ואחיותינו, ועל כן הרגישות להחלטה.

כרמל שאמה-הכהן: ההחלטה נובעת מבעיה בסיסית שהיא הצפיפות בקרונות הרכבת של רכבת ישראל שמגיעה לפעמים למצבים בלתי נסבלים.

כרמל שאמה-הכהן: אבל השאלה היא של מי בעיית הצפיפות?

כרמל שאמה-הכהן: הבעיה של מדינת ישראל, הבעיה של כל אזרחי ישראל או בעיה של חיילי צה"ל או כמו שראינו ביום ראשון - בעיה של חלק מחיילי צה"ל?

כרמל שאמה-הכהן: כי מה שראינו בביקור של ועדת הכלכלה ביום ראשון הוא שחלק מחיילי צה"ל עדיין נוסעים ברכבת.

כרמל שאמה-הכהן: מי שיש לו כסף – לא מהמשכורת הצה"לית, כמובן – מהמשפחה או מכיוון כזה או אחר עדיין משתמש ברכבת ישראל גם בימי ראשון בבוקר.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר בעיית הצפיפות נכון לעכשיו נפתרת על-ידי החלטה שמושפעים ממנה ישירות חלק מחיילי צה"ל.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר ההחלטה עושה הפרדה בין לובשי מדים לבין אזרחים, כאשר העליונות ניתנת לאזרחים בצורה ברורה; ההחלטה עושה גם הפרדה בין חיילים מסוג א' לחיילים מסוג ב', שההבחנה היא יכולת כלכלית.

כרמל שאמה-הכהן: אלה שני דברים שאנחנו צריכים לקחת בחשבון לצד המרוויחים מההחלטה, שרכבת ישראל סוף-סוף נותנת שירות מדויק יותר ואיכותי יותר, ועל זה תבוא הברכה.

כרמל שאמה-הכהן: צה"ל חוסך לקופתו כמה עשרות מיליוני שקלים, וגם לחסוך זה חשוב.

כרמל שאמה-הכהן: אבל השאלה היא אם כשאנחנו שמים את הבעיה ואת המחיר לפתרונה, האם המחיר הזה שווה?

כרמל שאמה-הכהן: גם צריך לאמוד את המחיר.

כרמל שאמה-הכהן: בביקור שלנו ראינו מצד אחד חיילים שהגדירו את ההחלטה החדשה כפי שהם מרגישים וחשים כ"מכה" וכ"גזירה".

כרמל שאמה-הכהן: ראינו גם חיילים שממתינים ועומדים בצד כמו בעונש ומחכים שתעבור השעה 9:00 כדי לעלות על רכבת למחוז חפצם.

כרמל שאמה-הכהן: מצד שני גם פגשתי חיילים שאמרו, סבבה – יש לנו אוטובוס, נותנים לנו משקה, נותנים לנו כריך, עוגה – אם ייתנו לנו את זה כל שבוע, אנחנו מרוצים.

כרמל שאמה-הכהן: זה היה ממש רגע הלידה עוד לפני שהשתמשו בשירות, עוד לפני שחוו את המשמעויות האמיתיות שלו.

כרמל שאמה-הכהן: אני בטוח שראשון הזה עבר, ובראשון הבא הדעה תהיה כבר יותר מגובשת.

כרמל שאמה-הכהן: בכל אופן, כפי שאני רואה את זה, התהליך היום הוא תהליך שדי כופה על מי שאין לו כסף לנסוע באוטובוס; הוא נותן אופציה לחייל שיש לו כסף להמשיך ולהשתמש ברכבת.

כרמל שאמה-הכהן: אם האופציה באמת טובה, כמו שחושבת הממשלה – אם באמת, לטענתם, זה הרבה יותר נוח ויעיל לנסוע באוטובוס למה לא להשאיר את האופציה לנסוע ברכבת?

כרמל שאמה-הכהן: אם לאדם וגם לחייל או חיילת נותנים אופציה שהיא נוחה לפחות בצורה שווה, בטח אם היא נוחה יותר – לא צריך להכריח אותו ולהגיד לו, אל תעלה לרכבת.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יעלה לבד לאוטובוס.

כרמל שאמה-הכהן: לכן במבחן הזמן, ולא מדובר במבחן של זמן רב, מאחר שההחלטה התקבלה ולא הייתה צריכה את אישור הכנסת – אנחנו נכנסנו אליה כשהיא כבר נפלה בממשלה, כלומר בין משרד התחבורה, משרד הביטחון והרכבת – וניסינו לעורר על זה דיון במליאה, אבל עמדת הממשלה, כפי שהציג שר התחבורה הייתה שזאת ההחלטה, מבחינתנו הכנסת יכולה לקיים דיונים עד כמה שהיא רוצה, אבל אנחנו לא מתכוונים לשנות את ההחלטה.

כרמל שאמה-הכהן: אם זאת העמדה של ממשלת ישראל זה דבר מצער מאוד.

כרמל שאמה-הכהן: כי אין דבר שלא צריך לחשוב עליו, ואין דבר שלא צריך לבחון אותו, ובטח כשלא רק חלק מהחיילים זועקים פה לסיוע, אלא גם האמהות, ההורים וסתם אזרחים שמזדהים.

כרמל שאמה-הכהן: צה"ל הוא צבא העם.

כרמל שאמה-הכהן: אני אמרתי את זה גם בביקור ברכבת:

כרמל שאמה-הכהן: אותנו חינכו וקיבלנו את זה באהבה גם בבית וגם בבית ספר – "והדרת פני זקן" – גם באוטובוס וגם ברכבת.

כרמל שאמה-הכהן: מבחינתי יש אזרחים שאומרים, למה אתה שומר על כמה עשרות חיילים לעומת 8 מיליון אזרחים שלא יכולים להשתמש ברכבת בצורה סבירה.

כרמל שאמה-הכהן: אז א', חיילים שומרים עלינו כל היום וכל השנה; הם לא יכולים לשמור כי הם חיים תחת פקודות – הם לא יכולים להפגין, הם לא יכולים לשבות, הם לא יכולים למחות, ואנחנו צריכים להילחם את המלחמה שלהם כמו שהם נלחמים מלחמות אחרות שלנו שאנחנו לא יודעים להילחם ולא יכולים להילחם.

כרמל שאמה-הכהן: לכן אין לי ספק שאם תוך תקופה של ימים קצרים לחיילים עדיין לא יהיה טוב עם ההחלטה הזאת, להערכתי יהיה מאוד מעניין גם בכנסת במליאה וגם בכנסת בוועדת כלכלה ובוועדת חוץ וביטחון, כי הנושאים האלה חודרים "משמעת קואליציונית".

כרמל שאמה-הכהן: אני מניח שהעמדה האטומה שהציגה הממשלה במליאה בתשובה לשאילתה שהציגו חברי כנסת לפני כשבועיים, חייבת להשתנות.

כרמל שאמה-הכהן: אני מתכוון לפנות אל ראש הממשלה ולהציג בפניו את הנושא בפירוט, כולל מסקנות הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: בדיון נרצה לשמוע על התהליך שהוביל לקבלת ההחלטה – מי היה שותף לה, מה היו השיקולים, האם נכון שההחלטה תהיה גורפת בכל הקווים?

כרמל שאמה-הכהן: כי נניח בקווים הרחוקים יותר, ראש העין-באר שבע, לחיילים הייתה פחות התנגדות, וחלקם אפילו הביעו שביעות רצון, ולעומת זאת בקו ראש העין-תל-אביב כשחייל צריך לעלות על אוטובוס בפקקים מצומת קסם ועד תל-אביב זה משהו בלתי נסבל, זה יכול לקחת שעתיים במקום רכבת שלוקח לה אולי רבע שעה-עשרים דקות או פחות מכך.

כרמל שאמה-הכהן: האם הקטע הזה עדיין מצריך את ההחרגה הזאת?

כרמל שאמה-הכהן: בבסיס עומדת השאלה האם ההחלטה המפלה – וצריך לדון אם היא מפלה לטובה או מפלה לרעה – האם את המחיר של צפיפות ברכבות ישראל ואת המחדל שנערם לאורך עשרות שנים במדינה צריכים לשלם חיילי צה"ל, וכפי שראינו, זה חלק מחיילי צה"ל – אלה חיילי צה"ל שאין להם היכולת לקנות כרטיס לבד לרכבת.

כרמל שאמה-הכהן: אלה השאלות המונחות בבסיס הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: ידברו ראשונים חברי הכנסת ולאחר מכן נשמע את נציגי הממשלה.

יואל חסון: מי קיבל את ההחלטה?

יואל חסון: שידבר מי שקיבל את ההחלטה.

רוברט אילטוב: אולי חברי הכנסת יעלו את הנושאים שהם רוצים להעלות, והנציגים ייתנו את התשובות.

כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אילטוב הוא חבר בכיר בוועדת הכלכלה, אנחנו נענה לבקשתו.

כרמל שאמה-הכהן: כן, חבר הכנסת אילטוב.

רוברט אילטוב: כבוד יושב ראש הוועדה, חבריי חברי הכנסת.

רוברט אילטוב: אני לא מרבה לדבר בוועדות, אבל המקרה הזה הוא מקרה חריג וחריף.

רוברט אילטוב: הדיון הוא עקרוני, לא אם יש עומס ברכבת ספציפית או בשעה ספציפית או שאין עומס.

רוברט אילטוב: הדיון הוא עקרוני על חיילי צה"ל, והאם הם צריכים לשלם את המחירים.

רוברט אילטוב: המגמה הזאת הולכת וחוזרת לא פעם.

רוברט אילטוב: לפני מספר שבועות הייתה בעיה ברכבת הקלה בירושלים שבסופו של דבר נפתרה, אבל גם אז הגשתי את הבקשה לדיון מהיר בוועדה, ובסופו של דבר הדברים הסתדרו.

רוברט אילטוב: אבל המגמה הזאת הולכת ומתגברת.

רוברט אילטוב: היה עוד רעיון הזוי של פתרון של כרטיסיה רב קווית שהחייל יגיע רק מהבסיס הביתה או מהבית אל הבסיס.

רוברט אילטוב: זאת אומרת אם הוא יצא לחופשה הוא צריך לשלם על הנסיעות שלו.

רוברט אילטוב: אפשר לחשוב – הוא מקבל שכר מינימום, הוא גם יקבל נסיעות בשכר שלו כדי שהוא יוכל גם לנסוע.

רוברט אילטוב: זה דבר שלא יכול להיות מקובל על כל בן אדם שפוי במדינת ישראל.

רוברט אילטוב: עוד ראיתי ושמעתי בימים האחרונים דבר שלא קשור בדיוק לוועדה הזאת, אבל החליטו לבטל לחיילים קרביים את ההנחה על נעליים.

רוברט אילטוב: זה דבר הזוי לגמרי.

רוברט אילטוב: וזה גרושים.

רוברט אילטוב: למשרד הביטחון יש כל כך הרבה כסף – אנחנו מעבירים בוועדת הכספים ובוועדת החוץ והביטחון מיליארדים של שקלים.

רוברט אילטוב: אז נתפסים פה בגרושים, בדברים שפוגעים ביחס שלנו אל חיילי צה"ל, אל אלה שמתנדבים ומשרתים אותנו, שומרים לנו על הביטחון.

רוברט אילטוב: הגשתי הצעת חוק שגם אתה, כבוד יושב הראש - -

כרמל שאמה-הכהן: שותף לה.

רוברט אילטוב: לא שותף.

רוברט אילטוב: אתה יוזם מתוך 18 יוזמים.

רוברט אילטוב: כל בן אדם שחתם על הצעת החוק ביקש להיות יוזם; כי הדבר הזה בנפשנו.

רוברט אילטוב: אנחנו בעצם רוצים לקבע את המצב שחיילי צה"ל ימשיכו לנסוע חינם בתחבורה הציבורית.

רוברט אילטוב: ביקשתי השבוע פטור מחובת הנחה כדי שנוכל לדון בכל תהליך החקיקה.

רוברט אילטוב: אתה יודע, אדוני היושב ראש, שהליך החקיקה הוא לא שבוע-שבועיים, הוא מספר חודשים.

רוברט אילטוב: אז הטענה של השרים, ובראשם שר המשפטים, שהוא רוצה לבחון את הרפורמה?

רוברט אילטוב: על מה אנחנו מדברים?

רוברט אילטוב: הוא ביקש חודש לבחון את הרפורמה אז מה אני צריך פטור מחובת הנחה אם בעוד חודש הוא ייתן לי את הפטור הזה?

רוברט אילטוב: אני בעוד חודש יכול להניח את זה לבד בלי פטור.

רוברט אילטוב: מה שמתנהל היום בממשלה בנושא החיילים הוא דבר שלא מתקבל על הדעת.

רוברט אילטוב: כחבר נאמן בקואליציה אני לא עובר על זה בשקט ולא מתכוון לעבור על זה בשקט.

רוברט אילטוב: הממשלה מחויבת לחיילי צה"ל בראש ובראשונה.

רוברט אילטוב: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לך, חבר הכנסת אילטוב.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, חברת הכנסת אורית זוארץ, בבקשה .

אורית זוארץ: תודה רבה.

אורית זוארץ: כבוד יושב הראש, אני רוצה לתקן את דבריך.

אורית זוארץ: אמרת בתחילת דבריך: "אחים שלנו, אחיותינו, הילדים שלנו" – שלנו, של 50% מהאוכלוסייה במדינת ישראל.

אורית זוארץ: 50% מהאזרחים והאזרחיות לא משרתים בצה"ל בכלל.

אורית זוארץ: לכן שוב אנחנו מדברים בפגיעה אנושה באותם 50% שמשרתים, שמוכנים לתרום מחייהם שלוש שנים.

אורית זוארץ: תיקנו את זה בהליך מזורז לפני שבוע לשנתיים וחצי, ובהוראת שעה החזירו את זה לשלוש שנים לגברים, והכול עבר בשתיקה.

אורית זוארץ: כשצריך לשאוב אותם ולסחוט אותם ולהוציא את כל המיץ מאותם חיילים וחיילים – זה בסדר, המדינה שם; כשצריך לתת מענה לצרכים הבסיסיים שלהם – ואנחנו לא מדברים על איזושהי פריבילגיה של חיילים שנוסעים ומטיילים ברחבי הארץ – מרבית החיילים משתמשים בשירות הזה כשירות בסיסי כדי לנסוע הביתה ולחזור ממנו.

אורית זוארץ: כן, אם בסוף השבוע הם רוצים לבקר בני משפחה, שיאפשרו להם את זה.

אורית זוארץ: לא ייתכן שיפגעו דווקא במקום הזה.

אורית זוארץ: בעיניי, ההחלטה הזאת רעה, היא פופוליסטית, אין לה מקום.

אורית זוארץ: המאבקים הפנימיים בין משרד הביטחון לבין האוצר אסור שייעשו על גביהם של החיילים.

אורית זוארץ: אנחנו מייצגים כאן 50% מאזרחי המדינה שנושאים בנטל.

אורית זוארץ: הפגיעה הזאת היא פגיעה נוספת באותם חיילים וחיילות.

אורית זוארץ: ברמה האישית מעבר לעובדה שיש לי ילד ביחידה קרבית שמגיע פעם בכמה שבועות הבית פגשו אותי הורים בשישי-שבת ביישוב שבו למעלה מ-90% מתגייסים לשירות צבאי, רובם ביחידות מובחרות.

אורית זוארץ: פנו אליי הורים לילד שהוא חובל בקורס באילת.

אורית זוארץ: הוא מגיע הביתה פעם בשלושה-ארבעה שבועות, ואומר לי, מה אתה רוצה שאני אעשה?

אורית זוארץ: שהוא ייסע – מעבר לנסיעה המרוחקת – גם מתחנת הרכבת בבאר-שבע בפקקים של יום חמישי או שישי כשמשחררים אותו פעם ב- כדי להגיע הביתה?

אורית זוארץ: זה נראה לכם סביר?

אורית זוארץ: זה נראה לכם הגיוני?

אורית זוארץ: בעיניי, זה פופוליסטי.

אורית זוארץ: תחזרו לכיס של משרד הביטחון ותחטטו פנימה היטב ותוציאו משם את כל הפזרניות שיש במשרד הביטחון.

אורית זוארץ: בכל פעם מחדש אני אומרת, צר לי שאני תוקפת את שר הביטחון בכל פעם מחדש.

אורית זוארץ: אבל ואנחנו יודעים על זה אוטובוס בפקקים?

אורית זוארץ: זה נראה לכם סביר?

אורית זוארץ: זה נראה לכם הגיוני?

אורית זוארץ: תחטטו פנימה היטב ותוציאו משם את המעטפות הפזרניות.

אורית זוארץ: צר לי שאני תוקפת את שר הביטחון כל פעם מחדש, אבל בכל פעם שמתעוררת סוגיה תקציבית הוא הולך למקום שכואב לכולנו, והוא פוגע שוב בחיילים ובחיילות.

אורית זוארץ: שמעתי על הרעיון ההזוי הזה, לקצץ בסבסוד נעלי התעמלות.

אורית זוארץ: רוב החיילים שמקבלים סבסוד לנעלי התעמלות אלה חיילים שנמצאים ביחידות מבצעים שהכשירות המבצעית שלהם תלויה בנעליים שלהם.

אורית זוארץ: מה לעשות?

אורית זוארץ: גם את זה לחתוך ולקצץ?

אורית זוארץ: יש ילדים באותן יחידות מבצעיות שמגיעים הביתה, פותחים מקרר והוא ריק.

אורית זוארץ: למה לא נותנים על זה את הדעת?

אורית זוארץ: למה קל לכם להכניס את היד לכיס של החיילים שמרוויחים גם ככה מעט?

אורית זוארץ: זה אפילו לא החזר הוצאות, זה סכום מבזה, ועדיין מוכנים לשרת בנטל ולשרת בצבא.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

אורית זוארץ: אגב, פגיעה נוספת ששמעתי עליה היא פגיעה ברמת המזון.

אורית זוארץ: על זה אנחנו - -

כרמל שאמה-הכהן: זה לא הדיון כרגע.

אורית זוארץ: צריך להראות את היריעה כולה.

כרמל שאמה-הכהן: אם נתפזר - -

אורית זוארץ: זה לא להתפזר, זה להתמקד ביריעה כולה.

אורית זוארץ: זאת החלטה פופוליסטית, כבוד יושב הראש.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זוארץ, המטרה של כולנו פה, ועוד לא שמעתי מישהו שהתבטא אחרת, זה להעיר את הממשלה - -

אורית זוארץ: לבטל את ההחלטה הרעה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: - - לגרום לה לחשוב מחדש ולהביא לשינוי ההחלטה.

כרמל שאמה-הכהן: כרגע זה המצב.

כרמל שאמה-הכהן: אם לא נתמקד ולא נאחד כוחות ולא נרכז מאמץ בנושא הזה - -

אורית זוארץ: אז אנחנו נעשה מה שעושים אלה שלא רוצים שירת נשים, ואנחנו נקרא לסרבנות - -

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

אורית זוארץ: - - כמו שהרבנים שהמדינה מממנת אותם קוראים לסרבנות - -

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

אורית זוארץ: אנחנו, ההורים הנושאים בנטל נקרא לסרבנות.

אורית זוארץ: זה לא מקובל עליי.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טיבייב, בבקשה.

רוברט טיבייב: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

רוברט טיבייב: בחיי הקודמים הייתי קצין בצבא האדום.

יואל חסון: שם לא הייתה בעיה ברכבות.

רוברט טיבייב: שם היה כבוד לחייל, ולכל איש שלקח חייל בטרמפיאדה זה באמת היה כבוד.

רוברט טיבייב: אנחנו, לצערי הרב, חיים במציאות קצת אחרת, ושחיילים ייסעו בטרמפיאדה זה לא כדאי.

רוברט טיבייב: כשהגיע זמן הגיוס של הבנות שלי – אני קצין, גבר קווקזי, זה לא כל כך הסתדר לי אז בראש שהילדה שלי צריכה לשרת בצבא.

רוברט טיבייב: אמרתי, אולי שירות לאומי?

רוברט טיבייב: אדוני היושב ראש, ראיתי רק את המבט ושתקתי.

רוברט טיבייב: מצד אחד אני מאוד גאה שיש לילדים שלנו הגאווה לשרת בצבא; מצד שני אנחנו כחברה מתייחסים אליהם כמו בסיפור האחרון – לא מתייחסים ככה לחיילים שלנו, אחרת הם יתייחסו אלינו כך.

רוברט טיבייב: כשהבנות שלי בבסיסים, והן צריכות להשתחרר לחופשה, הדבר הכי חשוב שאנחנו ההורים שואלים הוא האם הם נוסעים בטרמפיאדות?

רוברט טיבייב: האם הטרמפיאדות הם אלטרנטיבה לאוטובוס?

רוברט טיבייב: אני בטוח שכל אחד ואחד מסכים איתנו שהאלטרנטיבה הזאת רעה.

רוברט טיבייב: אני מסכים איתך, אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים להילחם נגד התופעה הזאת.

רוברט טיבייב: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חבר הכנסת טיבייב.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת דליה איציק, בבקשה.

דליה איציק: אדוני, אני רואה את פניהם של אנשי הצבא כאן ונדמה לי שאם אני מתרגמת נכון, אתה אומר, על מה הם מדברים בכלל, זה לא העובדות.

דליה איציק: אז בואו נניח שאנחנו מדברים סתם.

דליה איציק: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב ראש היעיל והנמרץ, יושב ראש הוועדה, במקום שאין איש, יהיה איש.

דליה איציק: זה המקום שלך.

דליה איציק: זה מסוג הגזרות שלא מתחילים איתם בכלל, אי אפשר לנצח בסיפור כזה, לכן זה אווילי.

דליה איציק: אי אפשר לנצח.

דליה איציק: אני אתמול כתבתי הצעת חוק עם אחת מחברות הכנסת, וזה התפרסם ברדיו.

דליה איציק: אתה יודע, אנחנו עושים פה הרבה הצעות חוק – פחות טובות, יותר טובות – אתה היית צריך לראות כמה טלפונים קיבלתי.

דליה איציק: הואיל ויש לי שם משפחה מאוד מוזר גם קל להשיג אותי, והיית צריך לראות כמה טלפונים קיבלתי.

דליה איציק: חלק זה גם דמוני – מה עושים לנו עכשיו, ועכשיו ניסע רק בטרמפים, והסכנה של החיים שלנו.

דליה איציק: חייל אחד שיסתכן, אחד שיסתכן – יגידו מיד שזה אתם.

דליה איציק: יש דברים שלא מתחילים איתם, פשוט לא נוגעים בהם.

דליה איציק: א', כי זה צה"ל ואנחנו יודעים מה זה צה"ל בחברה הישראלית, אנחנו יודעים מה זה הבנים – הם של כולנו.

דליה איציק: אבל אני רוצה להגיד לך, אדוני יושב ראש הוועדה, זאת ממשלת המסים של מדינת ישראל.

דליה איציק: מה זה?

דליה איציק: זה בסוף מס.

דליה איציק: הרי אם אין מקור – אז למה כשמישהו משלם יש מקור?

דליה איציק: תהרוג אותי, מה ההיגיון בדבר הזה?

דליה איציק: זה בכלל חוצפה שאין דומה לה.

דליה איציק: זה עוד מס להטיל על ההורים.

דליה איציק: מה תעשה האמא המסכנה – היא תגיד לילד שלה שלא ייסע בטרמפ?

דליה איציק: לא.

דליה איציק: היא תוציא את הכסף, ראס בן-אנו, היא תמצא את הכסף ותשלח לו.

רוברט טיבייב: למי שיש.

יואל חסון: גם למי שאין.

רוברט אילטוב: גם למי שאין.

דליה איציק: לא נעים לי להגיד לך, למי שיש – לא נורא, למי שאין זה נורא.

דליה איציק: זה פשוט בלתי נסבל, אני לא מבינה, אין פה ראש ממשלה?

דליה איציק: אני חושבת לעצמי, אני הייתי שרה כמה פעמים.

דליה איציק: באים אליי עם הצעה כזאת, הייתי אומרת, סליחה, לא יקום ולא יהיה, קורעת מיד את הנייר.

דליה איציק: כי אני יודעת שאי אפשר לנצח בסוג כזה של דברים.

דליה איציק: אני לא חברת ועדה – אני באתי לפה כי זה כל כך מרתיח את דמי.

דליה איציק: אני צריכה ללכת.

דליה איציק: אתה יודע, בקדימה יש עכשיו הרבה כסף, ואני חייבת לנהל אותו - -

רוברט אילטוב: שקט במיוחד.

דליה איציק: אני צריכה לעשות קצת רעש כי אחרת השקט הזה הורג אותנו.

דליה איציק: אני גם מתנצלת בפניכם, אבל אני כל כך אשמח אם תקום ותגיד, חבר'ה, אתם ממציאים, לא היה, לא נברא, איזה סתם כתב הזוי אמר משהו.

דליה איציק: אני עכשיו פרסמתי בפייסבוק שלי קו חם לחיילים – אתה צריך לראות, אני כבר מרגישה את התנועה.

דליה איציק: חייבים להודיע לנו כאן שלא היה ולא נברא, שאנחנו חבורה הזויה שמחפשת רק פרסום, ואין פה שום דבר, נסגור את העסק.

דליה איציק: אני הכי סומכת עליך כי אתה יושב ראש הוועדה, אתה בקואליציה, ואני בטוחה שאתה יכול "לחרב", כמו שהילדים אומרים, את כל המהלך הזה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: תודה, אדוני היושב ראש.

יואל חסון: אחרי דברי יושבת ראש הסיעה קשה להמשיך, אבל אני אנסה.

יואל חסון: אני אמשיך את הקו הזה, שמעניין אותי לדעת איך היה תהליך קבלת ההחלטות בתוך צה"ל בין הרכבת לבין צה"ל.

יואל חסון: לדוגמה, עולה בדעתי מחשבה, מה היה קורה, אם כביש 6 היה פונה לצה"ל, והיה אומר, שבשעות הבוקר כשכל הקצינים והנגדים יוצאים עם הרכבים שלהם הם סותמים את הכביש, ולכן הם מבקשים לקחת מהצבא יותר כסף או שלא יעלו על כביש 6.

יואל חסון: מעניין אם אז אתה או שר הביטחון או הרמטכ"ל או מישהו היו מעלים בראשם מחשבה שיגידו עכשיו לקצינים ולנגדים, אתם לא עולים על כביש 6 בין 6:00 בבוקר ל-9:00 בבוקר בימי ראשון.

יואל חסון: ואתם עושים פקקים, שלא תטעו.

יואל חסון: לא הייתם מעלים את זה על דעתכם.

יואל חסון: מאיפה חוסר הרגישות הזאת?

יואל חסון: אתם לא חיים פה?

יואל חסון: חשבתם שזה באמת יעבור ככה?

יואל חסון: אז הלכתם לחלשים, לחיילים; לחיילים המסכנים, לחיילים שעובדים הכי קשה.

יואל חסון: לא שהקצינים עובדים פחות קשה, אבל חיילי סדיר בסופו של דבר עובדים הכי קשה.

יואל חסון: ואני שואל עוד שאלה: הלכתם לכזה כיוון מה היה יותר פשוט – יש בעיה, יש עומס, יש קושי – אגב, צריך גם להגיד בצורה כנה – אנחנו מגנים על החיילים, וזה בצדק, אבל צריך גם להגן על הציבור הרחב.

יואל חסון: הציבור הרחב הוא נוסע ברכבות.

יואל חסון: אנחנו כן צריכים לדאוג לציבור.

יואל חסון: זה נכון, יש בעיה, וצריך לפתור אותה.

יואל חסון: אז מדוע צה"ל לא בא ואמר, כמו שעשה בהרבה מקרים אחרים, שאם יש לו בעיה הוא משנה את זמני היציאה ואת זמני החזרה, משנה את - - - העבודה שלו, אין מה לעשות.

יואל חסון: אז אני לא אצפה שהחייל יגיע ב-10:00 או ב-11:00 בבוקר – שיגיע ב-14:00, ויעשה הכול בצורה אחרת, אולי ייצא יותר מאוחר - -

דליה איציק: יעשה התאמות, נכון.

יואל חסון: - - או אם לתת לחיילים עוד שעתיים וזה לא יפגע בביטחון המדינה, אז אפשר.

יואל חסון: אבל אם זה יפגע בביטחון אז תסדרו את - - - העבודה שלכם אחרת.

מרינה סולודקין: אולי הסכם עם חיזבאללה?

יואל חסון: זה הפתרון הכי הגיוני.

יואל חסון: אני לא הייתי שר בשום ממשלה, אבל אם הייתי אני שר, לשם הייתי אומר לכם שתלכו.

יואל חסון: לא לשום פתרון אחר.

יואל חסון: אבל לא העליתם את זה והלכתם על הדבר הכי מורכב.

יואל חסון: משפט אחרון שאני רוצה להגיד: בנוסף הגדלתם ועשיתם, וצריך להגיד את זה אף על פי שזה נאמר, ואני ראיתי את זה – היינו בתחנות רכבת וראינו את זה.

יואל חסון: מילא הייתם אומרים שאף חייל לא יכול לעלות על אף רכבת בין 6:00 ל-9:00 – סבבה.

יואל חסון: אבל מי שמשלם יוכל לעלות?

יואל חסון: חבר'ה, איפה אתם חיים, מה עובר עליכם?

יואל חסון: הרי המשפחות פה מפרנסות את צבא ההגנה לישראל.

יואל חסון: מה משלמים לחייל סדיר היום – 370 שקלים?

יואל חסון: מישהו באמת חושב שחייל חי מזה?

יואל חסון: אלה שלא חיים מזה, שהם בודדים, עניים, אתם גם ככה עוזרים להם.

יואל חסון: או שלא, לא לכולם.

יואל חסון: אבל רוב המיינסטרים?

יואל חסון: ההורים משלמים.

יואל חסון: רק הסלולר של החייל הזה עולה לו 200 שקל בחודש.

אורית זוארץ: במקרה הטוב, תאמין לי.

אורית זוארץ: הבת שלי הייתה מש"קית חינוך, את כל השיחות שלה היא עשתה על חשבונה.

יואל חסון: והצבא החמיר בעניין עד שכמעט אי אפשר להוציא שיחות.

יואל חסון: פעם קו טלפון היה חופשי, בטח ביחידות שדה.

יואל חסון: היום הבנתי שגם זה השתנה.

יואל חסון: בשורה התחתונה – אני מוטרד מהתהליך.

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שהצגנו בשאלה הראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: רוצים לשמוע איך מתקדם התהליך הזה, מי יזם אותו, מי ניהל אותו.

יואל חסון: מה היה תהליך החשיבה פה, מה לקחתם בחשבון?

יואל חסון: התהליך מדאיג אותי.

אורית זוארץ: גם שאפשרו להם מעבר ל-9:00.

אורית זוארץ: אתם יודעים איזה פקקים היו אתמול?

יואל חסון: דבר שני, ההחלטה הזאת לא יכולה להישאר.

יואל חסון: לא אוטובוסים, לא שום דבר.

יואל חסון: תשנו את זמני ההגעה של חיילים אם אתם לא יכולים להעלות אותם על הרכבת בשעות השיא.

יואל חסון: זה לגיטימי, זה הגיוני.

יואל חסון: תשנו את שעות החזרה.

יואל חסון: ככה בשיטה הזאת של האוטובוסים אני אדרוש מחר ואפנה לכביש 6 ואגיד שאני אזרח, ואני מבקש שקציני צה"ל לא יעלו על כביש 6 - -

כרמל שאמה-הכהן: תודה, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: - - בין 6:00 ל-9:00 בבוקר בימי ראשון וחמישי.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: כל חברי הכנסת שדיברו פה הביעו עמדה מאוד ברורה.

כרמל שאמה-הכהן: היא מסתכמת בזה שהמטרה והייעוד של חיילי צה"ל זה לתת מענה למצוקות הביטחון של מדינת ישראל, ובטח לתת למצוקות של תשתית ולמצוקות כלכליות לשים את הקיצוץ או את הרעת התנאים רק עליהם או רק על חלק מהם זה דבר בלתי נסבל.

מרינה סולודקין: לקנות קרונות.

אורית זוארץ: קנו, יגיעו בעוד 10 שנים.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת שהיו בתחנות אתמול, ודיברו עם חיילים, שמעו.

כרמל שאמה-הכהן: גם אם זה לא כל החיילים, אבל מספיק שיש מספיק חיילים שמדברים בכאב על ההחלטה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: לא רק לא נוח לנו, אנחנו פגועים - נפגענו מהמדינה, אנחנו מרגישים שמזלזלים בנו, מרגישים שמתייחסים אלינו כאל "סוג ב'" – אלה תחושות הכי קשות.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא פחות מסוכן מהחיזבאללה ומהחמאס ומאויבים אחרים.

כרמל שאמה-הכהן: זה דבר שמכרסם בדבר הכי יקר לכולנו, ואסור לקחת אותו כמובן מאליו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב ראש.

חמד עמאר: הדבר הכואב כאן הוא שהפכו את החיילים לחוליה החלשה.

חמד עמאר: באו ואמרו שמחליטים שחיילים לא נוסעים מ-6:00 בבוקר עד 9:00 בבוקר ברכבת.

חמד עמאר: זה הדבר הכואב.

חמד עמאר: אני לא חושב שרע לנסוע באוטובוס, לשבת על כיסא, להגיע לבסיס שלך, זה לא רע.

חמד עמאר: בכלל לא רע.

חמד עמאר: יכול להיות שלחיילים יכול להיות שזה יותר נוח.

חמד עמאר: אני עצמי נסעתי בימי ראשון בבוקר לא מזמן וראיתי איזה קושי לנסוע ברכבת.

חמד עמאר: יצאתי מחיפה עד שדה התעופה, וראיתי איזה עומס, איזה קושי, איפה אני אצטרך לשים את התיק, איך כולם עומדים אחד על השני.

חמד עמאר: זה לא רע לנסוע באוטובוס, לדעתי.

חמד עמאר: אבל מה שכואב כאן הוא שחייל שיש לו יכולת כספית, שההורים יכולים לשלם – יכול להרשות לעצמו לנסוע ברכבת.

חמד עמאר: אני מתחבר לדברים שלך, חברת הכנסת דליה איציק.

חמד עמאר: אם העניין הוא באמת לפתור את העומס, צריך היה ללכת על כולם.

חמד עמאר: אומרים שחיילים לא יכולים לנסוע מ-6:00 עד 9:00 בבוקר, וכולם צריכים לנסוע באוטובוסים.

חמד עמאר: אבל מכיוון שיש להורים שלי יש כסף אני יכול לנסוע ברכבת?

חמד עמאר: זה כואב.

חמד עמאר: זאת אפליה לשמה.

חמד עמאר: מי שיש לו יכולת כלכלית יכול לנסוע.

חמד עמאר: אתמול הייתי בבית-ג'ן.

חמד עמאר: אני מתאר לעצמי חייל מבית-ג'ן שצריך לחפש לו טרמפ מבית-ג'ן כי אין תחבורה ציבורית – עד שהוא יגיע לרכבת בנהרייה ייקח לו שעה וחצי, ומשם הוא צריך לחפש איך לעלות לאוטובוס עד שיגיע לבאר-שבע או לדרום.

חמד עמאר: או שצריכה להיות החלטה ברורה שכל החיילים לא נוסעים מ-6:00 עד 9:00 או שאומרים, בואו נזיז את ההגעה שלהם לבסיס – במקום שיגיעו ב-11:00 יגיעו ב-13:00, ואז אתה פותר את כל הבעיה הזאת.

חמד עמאר: אני בטוח שצריך למצוא את הפתרון של העומס ברכבות.

חמד עמאר: לא יכול להיות מצב שחייל יעמוד על חייל, תיק יעמוד על תיק, ואף אחד לא יכול לזוז ברכבת.

חמד עמאר: זה מה שצריך לשים לנגד עינינו כדי שלא תהיה אפליה בצבא, שמי שיש לו יכולת כספית יכול לנסוע ברכבת, ולמי שאין לו יכולת כספית לא יכול לנסוע ברכבת.

חמד עמאר: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: מרינה סולודקין.

מרינה סולודקין: חבר'ה, מדינה קטנה – לקנות את הקרונות ולבנות מסילות.

מרינה סולודקין: זהו.

כרמל שאמה-הכהן: אבל זה, אומרים ברכבת, ייקח שלוש שנים.

מרינה סולודקין: אז קודם כול לפטר את מנכ"ל הרכבת - -

כרמל שאמה-הכהן: רק עכשיו הוא מונה.

רוברט אילטוב: זוהי הצעה פרקטית.

יואל חסון: אולי אתה יכול לשאול גם חלק מהשאלה ושיענו עכשיו?

כרמל שאמה-הכהן: אבל אתם בחרתם שלא.

כרמל שאמה-הכהן: אי אפשר.

יואל חסון: יש לי שאלה חשובה: כמה כסף נחסך בתהליך הזה?

כרמל שאמה-הכהן: 30-20 מיליון ₪.

קריאה: - - -

אורית זוארץ: חותכים בחיילים – שיחתכו במקומות אחרים.

דליה איציק: יואל, זה לא משנה.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ' - -

אורית זוארץ: אפשר למשל לפטר שר מסוים במשרד הביטחון שעולה לנו הרבה מאוד כסף, ואין לו לא תקציב ולא סמכויות.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זוארץ, אני אתחיל לקרוא אותך לסדר- -

אורית זוארץ: אני מנסה לייעל.

כרמל שאמה-הכהן: - - אני לא יודע באיזה ועדות את חברה באופן קבוע - -

אורית זוארץ: חוץ וביטחון.

כרמל שאמה-הכהן: פעם, פעמיים, שלוש – די.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון שאל לגבי החיסכון הכספי בתקציב משרד הביטחון.

כרמל שאמה-הכהן: כפי שהוצג לנו אתמול בסיור בתחנת הרכבת מדובר על חיסכון שבין 20 ל-30 מיליון ₪.

כרמל שאמה-הכהן: זה היקף הכספים.

כרמל שאמה-הכהן: יוליה שמאלוב-ברקוביץ', בבקשה.

ישראל חסון: לפי הנתון שנמסר לוועדת חוץ וביטחון, זה יותר.

כרמל שאמה-הכהן: יותר?

ישראל חסון: הוא אומר שלא, הוא מוסמך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, היינו איתך אתמול בבוקר מוקדם בתחנת ראש העין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת למה החלטנו בסוף להגיע לשם, אבל זאת הייתה תחנה מאוד רגועה, מאוד שקטה, והייתה תחושה שבעצם אין כזאת בעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל התברר לי אחרי שבדקתי שחברינו האחרים היו בתחנות אחרות - -

אורית זוארץ: בתל-אביב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - והיה עומס הרבה יותר גדול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרתי את מה שאמרתי אתמול, ואני אחזור על כך, שההחלטה הזאת היא החלטה שאי אפשר לקבל אותה מסיבה מאוד פשוטה: כל אמא כאן שולחת את הילד שלה, כל אבא שולח את הילד שלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין ספק שההסברה שלכם, כפי שדיברנו אתמול, לא הייתה מספיק נכונה ומספיק טובה כי בעצם גרמתם לתחושה שמדובר כאן בהרבה כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתמול בדקנו, וזה היה בין 30-20 מיליון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היה פה win-win situation – הרכבת הרוויחה 30 מיליון יותר כי ציבור יותר גדול ייסע ברכבת, והצבא הרוויח כסף, חסך כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול שאלה את הרכבת, בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: המנכ"ל?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה שמפוטר?

בעז צפריר: זה שמפוטר, כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול אותך שאלה: יש משהו מאוד חיובי שקרה ברכבת – לא ציפיתם לעומס כזה ולא ציפיתם שהרכבת תהיה כל כך נחשקת – מה אתה עושה מחר אם ציבור לא של חיילים ממשיך לנהור לרכבת ויש עומס כבד מאוד ברכבת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה תגידו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חיילים – הוצאנו; עכשיו נגיד שנוציא חד הוריות, ובעוד שלושה חודשים נגיד שנוציא עכשיו את החרדים כי אוהבים להתנפל עליהם – בסוף נגיע למצב - -

כרמל שאמה-הכהן: יוציאו גם חברי כנסת.

כרמל שאמה-הכהן: גם לך יש נסיעה חינם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: א', יש לנו נסיעה חינם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם יודעים למי לתת, כן?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם נותנים לאלה שלא נוסעים חינם.

יואל חסון: בואו נגיד שהעומס הוא לא בגללנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פשוט רוצה שתיתן לי תשובה איך אתה מתכוון להתמודד לפני אותן שלוש שנים, ומי באמת הקהל הראשון שתחליטו להוציא ולתת הסעות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן גם חברת הסעות שאולי תיתן פתרון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות שיהיה חייל אחד או שניים שיהיו מבסוטים מהמצב אף על פי שאתמול ניסינו לבדוק בעומס הבלתי לא עמוס שהיה שם – היו בסך הכול שלושה חיילים שמצאנו שם – ושני אוטובוסים - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, היו כמה עשרות חיילים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז היו יותר, בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה עשרות – אני מגזימה בכוונה כדי להראות את הבעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפילו אותם כמה עשרות אמרו שיש להם בעיה, לא נוח להם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הייתה חיילת שלקח לה שעתיים-שלוש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתמול שמעתי אתמול ברדיו הרבה מאוד אנשים שיצאו דווקא להגנת הרכבת וצה"ל בטענה שכשהם היו חיילים הם היו יוצאים ב-5:00 בבוקר – הייתה מין תחושה של "מפונקים", הם יכולים להסתדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ויש עוד משהו שאני פשוט לא מקבלת בשום פנים ואופן: לבוא ולומר, אז יאחרו רבע שעה לצבא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לאחר רבע שעה לצבא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אפשר בכלל לחשוב על זה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי יש משמעת בלתי רגילה בצבא, מה קרה שפתאום הם יאחרו רבע שעה?

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא נתת לי להגיד את הפאנצ'-ליין.

כרמל שאמה-הכהן: כולם לעצור נשימה – פאנצ'-ליין, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו אין לך סיכוי לתת פאנצ'-ליין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא?

כרמל שאמה-הכהן: עם כזה בילד-אפ שעשינו לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אגיד לך מה הפאנצ'-ליין: בואו תשבו אחד עם השני, תתחילו לחשוב איפה לחסוך כסף ותשחררו, בבקשה, את החיילים לדרכם בעומס שהם מאוד אוהבים – לא להיכנס אחד מאחורה, אחד מקדימה – אלא כולם יחד.

יואל חסון: את אומרת, תוותרו על משלחת רכש אחת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נניח.

אורית זוארץ: ואיזה אירוח אחד של שר הביטחון בפריס, נניח- -

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אל תרדו - - -

אורית זוארץ: סליחה, מה זה?

אורית זוארץ: זה הכסף שלנו.

כרמל שאמה-הכהן: אל תרדו, זה לא בעיה של כסף.

דליה איציק: זאת לא בעיה של כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא ידעתי שיש לנו כל כך הרבה כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכל מקום כסף.

אורית זוארץ: תאמיני לי, יש הרבה כסף.

דליה איציק: זאת לא בעיה של כסף.

דליה איציק: הם מסכסכים בין חיילים לבין - - -

אורית זוארץ: ברור.

כרמל שאמה-הכהן: אם היינו יודעים שזאת בעיה של כסף היינו יודעים איך לטפל בה.

כרמל שאמה-הכהן: זאת בעיה של תפיסה.

אורית זוארץ: בגלל זה אני אומרת – פוליטיקה קטנה על חשבון החיילים והחיילות.

אורית זוארץ: על המעט שנשארו.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, חבר הכנסת חסון.

ישראל חסון: אדוני היושב ראש, תודה.

ישראל חסון: אני חושב שמרוב הנוכחים פה, כנראה, אני היחיד שיש לו בן חייל שגר בצפון ומשרת ליד אילת.

ישראל חסון: בחודשיים וחצי שהוא בצבא אני נסעתי שלוש פעמים לבאר-שבע כדי להסיע אותו לטבעון ולחזור לירושלים ולהפך.

ישראל חסון: כולכם הלכתם לראש-העין-תל-אביב, ואף אחד לא לקחת את עצמו לצפון או לפריפריה.

ישראל חסון: אני הייתי במחזה של יום שישי שמוציאים את החיילים מהדרום לתחנת באר-שבע ולתחנת אגד.

ישראל חסון: אני אומר לך, זה מכות.

ישראל חסון: אני הייתי שם.

ישראל חסון: אני קם בשעה 5:00 בבוקר, נוסע לבאר-שבע בשביל להעמיס אותו ולהקפיץ אותו לטבעון, אחרת האלטרנטיבה שלו – אם הוא לא עולה על רכבת – ותכף אני אגיד לך איפה הפתרון, לטעמי.

ישראל חסון: אני הייתי שם, אני ראיתי את זה, ואני לא מאחל לאף הורה לראות את הדבר הזה.

ישראל חסון: הם יוצאים ליד אילת ב-4:30 בבוקר, וכשהרכבת הייתה בשיפוצים במשך שבועיים הם היו צריכים לנסוע באוטובוסים.

ישראל חסון: הצבא לא דאג לרכב אחד, אגד לא שם תגבור באוטובוס לחיפה.

ישראל חסון: הוא לקח אוטובוס מאסף – יצא ב-4:30 בבוקר, והגיע ב-15:00 אחרי הצהריים לטבעון.

ישראל חסון: גם בדרך לשם – הם מחויבים להגיע ב-9:30 בבוקר למחנה דרומית לבאר-שבע; הם נדרשים לצאת בשעה 5:00 בבוקר מהבית, ומגיעים לבסיס בסביבות 18:00 בערב.

ישראל חסון: באמצע צה"ל לא נותן להם סנדביץ'.

ישראל חסון: יש חיילים שלא יורדים מהאוטובוס כי אין להם כסף לקנות סנדביץ'.

ישראל חסון: יש חיילים כאלה.

ישראל חסון: השאלה היא הרי לא כספית.

ישראל חסון: יש פה בעיה פיזיקלית נתונה: כמה אנשים אתה יכול להכניס לקרון בשעה נתונה – זאת הבעיה.

ישראל חסון: הבעיה היא לא כסף.

ישראל חסון: חבר'ה, אם הבעיה הייתה 20 מיליון, היא הייתה נפתרת.

ישראל חסון: הבעיה היא לא כספית.

ישראל חסון: נקלענו לשבר.

ישראל חסון: עכשיו בשרשרת הזאת, מי צריך בעצם לייצר את הפתרון?

ישראל חסון: כנראה, אין פתרון בנקודה אחת, אלא צריך להיות מדרג של פתרונות.

ישראל חסון: הצבא, בעיניי, צריך להוציא לעצמו תעודת עניות אדירה.

ישראל חסון: אין סרט כזה שאתה אומר לחייל, תעלה על אוטובוס, ואתה לא מראש אומר לו, תגיע עד השעה 12:00-11:00.

ישראל חסון: אין סרט כזה, שחייל יוצא מהצפון בשעה 5:00 בבוקר ומגיע לבסיס ב-18:00-17:00 בערב, ובאמצע אתה לא דואג לו לאכול.

ישראל חסון: אין סרט כזה.

ישראל חסון: זה לקוח שבוי.

ישראל חסון: פה אנחנו יושבים ומדברים מיליון פעם על לקוחות – הצבא לא רגיש לנושא הזה, שלא תהיה לכם טעות.

ישראל חסון: הם מגיעים ב-9:30 בבוקר למחנה דרומית לבאר-שבע, ויוצאים משם ב-12:30 - -

כרמל שאמה-הכהן: נא לסכם, חבר הכנסת חסון.

ישראל חסון: מה שאני מנסה לומר הוא שמאחר שיש פה בעיה פיזית, והבעיה היא לא תקציבית.

ישראל חסון: היא לא כספית, שאף אחד לא יזרוק אותנו לשם – בואו, בבקשה, ותגידו לנו איך אתם מתארגנים בצורה אנושית עם הכול: מ"תגיע יותר מאוחר" ל"בדרך אני נותן לך לאכול", ל"אני מסיע אותך בצורה מכובדת".

ישראל חסון: תגידו לנו איך אתם עושים את זה.

ישראל חסון: עזוב אותי, - - - הרכבת הוא לא נשוא הדיון פה.

ישראל חסון: זאת תקלה שאני לא יודע לתקן אותה בשנתיים הקרובות.

ישראל חסון: מה אני עושה?

ישראל חסון: מה הצבא עושה?

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: מנכ"ל הרכבת, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: לפני שאתה מתחיל לדבר אני חייב לשאול אותך שאלה: הישיבה הזאת הייתה אמורה להיערך אתמול בתום הסיור, וביקשנו מרכבת ישראל, כפי שנעשה בעבר, לקיים את הדיון במשרדי רכבת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: קיבלנו סירוב.

כרמל שאמה-הכהן: אני יכול לשמוע נימוק, למה רכבת ישראל סירבה לארח את ועדת הכלכלה כדיון המשך לסיור?

בעז צפריר: אני מבקש לא להגיב על השאלה.

כרמל שאמה-הכהן: סליחה?

בעז צפריר: אני מבקש לא לענות על השאלה.

כרמל שאמה-הכהן: אני אמרתי עובדה שהיא לא נכונה?

כרמל שאמה-הכהן: כי זה מה שדווח לי מהנהלת הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: מה שדווח זה נכון - -

כרמל שאמה-הכהן: ואתה מנוע מלהגיב.

יואל חסון: מי קיבל את ההחלטה?

בעז צפריר: אני מנוע מלענות.

כרמל שאמה-הכהן: אני יכול להכריח אותו בכוח לענות?

כרמל שאמה-הכהן: שאלתי אותו שאלה.

יואל חסון: הוא חייב לדווח לוועדה.

יואל חסון: הרי מישהו קיבל את ההחלטה הזאת.

יואל חסון: אתה יודע מי קיבל את ההחלטה הזאת, צריך לשתף את הוועדה.

יואל חסון: אתה לא יכול - - - את הוועדה.

יואל חסון: אלא אם כן תגיד שאתה לא יודע מי קיבל את ההחלטה.

ישראל חסון: יואל, הוא הונחה.

ישראל חסון: כנראה, יש שני אנשים שיכולים להנחות אותו.

יואל חסון: שיגיד מי הנחה אותו.

יואל חסון: הוא יודע מי הנחה אותו.

ישראל חסון: תרביץ לשניהם.

ישראל חסון: יש שניים שיכולים להנחות אותו – אחד יושב ראש, אחד שר.

יואל חסון: שיגיד.

כרמל שאמה-הכהן: בכל מקרה, מתשובתו ברור שזאת לא החלטה שלו.

כרמל שאמה-הכהן: כך אני מבין.

ישראל חסון: כן.

כרמל שאמה-הכהן: בזה נניח לעניין.

כרמל שאמה-הכהן: זאת לא החלטה שלו אין מה - -

ישראל חסון: אם הוא קיבל את ההחלטה ואומר שהוא מנוע מלהגיב - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, זאת לא הכוונה.

ישראל חסון: - - אז הוא לא קיבל את ההחלטה.

ישראל חסון: נקודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בסוף באמת יפטרו אותו על מה שאתם עושים לו.

כרמל שאמה-הכהן: כן, בבקשה.

בעז רקוץ': שלום, שמי בעז מהמשמר החברתי.

בעז רקוץ': אפשר להעיר הערה?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

לאה ורון: אבל מנכ"ל הרכבת קיבל רשות דיבור.

כרמל שאמה-הכהן: הוא ביקש הערה.

בעז רקוץ': יש כאן דוגמה להיעדר הסמכויות של ועדות הכנסת.

בעז רקוץ': למעשה, דוגמה מצערת לכך שהכול פרוץ.

בעז רקוץ': האורח המכובד נשאל שאלה מהיושב ראש, ולמעשה, צריך לפתוח במסע ניחושים מי הנחה אותו, מי נתן את ההוראה.

בעז רקוץ': הדבר הזה - -

לאה ורון: לוועדה ידוע מי נתן את ההוראה.

בעז רקוץ': אז אני מבקש, לאלה שאינם יודעים, והם אורחים בדיון, שלפחות יגידו מאיזה טעם האדון המכובד לא מוסר את תשובתו.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: השאלות האלה עומדות באוויר, וכל מי ששמע את השאלה ואת התשובה שואל את השאלות האלה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אי אפשר להפעיל עליו יותר משאלה ברורה שחזרה על עצמה.

כרמל שאמה-הכהן: בכל זאת מדובר במנכ"ל של חברה ממשלתית.

כרמל שאמה-הכהן: יש לו השיקולים והאילוצים שלו למה לא לענות.

כרמל שאמה-הכהן: זה נראה לא טוב, זה נשמע לא טוב – אני מסכים איתך.

כרמל שאמה-הכהן: אבל לא אצלו הבעיה.

כרמל שאמה-הכהן: אם אצלו הייתה הבעיה לא הייתי מרפה ממנו.

כרמל שאמה-הכהן: לכן נניח לזה בזה.

כרמל שאמה-הכהן: הפנמנו את המסר מכיוון אלה שנתנו לו את ההנחיה, והנושא יילקח בחשבון.

בעז רקוץ': תודה רבה.

יואל חסון: אני רוצה להעיר הערה - -

כרמל שאמה-הכהן: אבל תיתנו לו לדבר.

יואל חסון: זה חשוב מה שהעלית, כי אני קצת המום.

יואל חסון: אני אולי קצת בראש של ראש הוועדה לביקורת המדינה לשעבר, ובוועדה לביקורת המדינה אף פקיד לא היה עונה תשובה כזאת.

יואל חסון: אבל בסדר, אני קצת המום מהתשובה, אבל אני אומר- -

קריאה: - - -

כרמל שאמה-הכהן: חברים, יש לכם עוד שאלה בעניין, אז בבקשה.

יואל חסון: אז אני רוצה להגיד, חוק החסינות – הרי אם כקבוצה של חברי כנסת היינו מגיעים לבניין רכבת ישראל ומבקשים להיכנס פנימה, אף אחד לא היה יכול לעצור מאתנו מלהיכנס למתקן ממשלתי - -

כרמל שאמה-הכהן: כן, אבל אנחנו לא עושים דברים בכוח.

יואל חסון: לכן אני אומר, של מי התעוזה להגיד לוועדת הכלכלה – "לא".

יואל חסון: זה לא שמעתי עד היום, וזאת תעוזה.

יואל חסון: אני לא הייתי עובר על זה לסדר היום, כולל ייעוץ משפטי וכולל לדעת של מי הייתה התעוזה.

יואל חסון: הציבור צריך לדעת את זה.

יואל חסון: הציבור צריך לדעת של מי התעוזה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: אין ספק שיש פה צעד לא ברור, ואני גם לא מבין את הסיבות או את החשש מקיום ישיבה, כי אז קיימנו את הישיבה יום אחרי.

כרמל שאמה-הכהן: פשוט כשהתייעצתי עם מנהלת הוועדה איפה אפשר לקיים את הישיבה, היא אמרה שהרכבת תשמח לארח אותנו, מניסיון העבר.

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי, בבקשה, בשמחה, נתארח אצל הרכבת.

כרמל שאמה-הכהן: כי אני זוכר גם בתקופתי הקצרה כבר קיימנו ישיבה אחת במשרדי הרכבת בתקופת המנכ"ל הקודם.

כרמל שאמה-הכהן: לתדהמתי, לילה אחרי זה קיבלנו תשובה שיש סירוב לקיום הישיבה, ולכן במקום לשכור אולם בעלות לכנסת החלטנו לדחות את הישיבה להיום, ועובדה שהישיבה מתקיימת.

כרמל שאמה-הכהן: אם זה היה עוצר, אם זה היה פוגע במהות של הדיון של הוועדה, אם היה צורך הכרחי לקיים שם – תאמינו לי, היינו הופכים את המדינה; הייתי מגיע עד ראש הממשלה כדי שינער את מי שקיבל את מי שקיבל את ההחלטה ההזויה הזאת, לבטל את האפשרות להתארח.

כרמל שאמה-הכהן: אבל מאחר שבסך הכול מדובר בדחייה של 24 שעות, וברור לנו מה עומד מאחורי זה ומי עומד מאחורי הנושא הזה – אף על פי שמי שעמד מאחורי הנושא הזה עמד מעל דוכן הנואמים בכנסת ואמר, ועדת הכלכלה, מבחינתי, יכולה לקיים כמה דיונים שהיא רוצה, בכל מקום שהיא רוצה – אני לא אשנה את החלטתי.

כרמל שאמה-הכהן: אבל כנראה, שמישהו חושש מהדיונים בוועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו התחלנו מסע שאני מקווה שלא יהיה ארוך, ובסוף נוכיח שהכנסת היא הריבון.

יואל חסון: זה יהיה מסע "חוצה ישראל"?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, יכול להיות שהם סירבו כי זה היה יום ראשון, והיה להם עומס?

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא.

רוברט טיבייב: את יודעת על מי מדובר, יוליה?

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, כבוד המנכ"ל.

חמד עמאר: זה ברור ליושב הראש, שלא צריך לנחש.

בעז צפריר: אני מדבר כמנכ"ל רכבת ישראל, אבל גם כאב לחייל ולחיילים וגם כמילואימניק ותיק מאוד.

בעז צפריר: אז בבקשה, אם הדברים שאני אומר לא בדיוק אהודים אז יש לי גם הצד - -

כרמל שאמה-הכהן: רק הבהרה אחת: אתה היית שותף מתחילת התהליך?

בעז צפריר: אני הייתי שותף מהאצת התהליך.

כרמל שאמה-הכהן: נכנסת לתוך התהליך.

בעז צפריר: התהליך היה בהפסקה.

בעז צפריר: לפני שלושה חודשים - -

כרמל שאמה-הכהן: תן לנו סקירה של כל מה שידוע לך בעניין.

בעז צפריר: ברכבת ישראל ביום א' בשעות השיא משתמשים כ-50 אלף נוסעים.

בעז צפריר: היצע המושבים ברכבת ישראל, נכון לימים אלה, הוא 35 אלף מושבים בלבד.

בעז צפריר: בשעות מסוימות תפוסת הרכבות מגיעה ל-200%.

בעז צפריר: ביום חול רגיל בשעות העומס אנחנו בערך 120%.

בעז צפריר: לפיכך הגענו למצב שאם אנחנו מדברים על כבודם של החיילים, כמו גם כבודם של האזרחים – לראות תופעות של חיילים יושבים אחד על השני על הקיטבגים, על המזוודות של החיילות המכובדות, כמו מזוודות לאמריקה, חיילים רובצים בשירותים, דלתות של הרכבות אינן נסגרות, צריכים להוריד נוסעים בין אם הם חיילים, בין אם הם אזרחים מהרכבות כי יש לנו סוג מסוים של רכבות בעומס יתר ואי אפשר להמשיך בנסיעה, הדלת לא נסגרת.

בעז צפריר: צריך להוריד נוסעים – חיילים ואזרחים – מהרכבת.

בעז צפריר: אנחנו בהנהלת הרכבת הגענו למסקנה שצריך לחדש את התהליך שהתחיל בעבר ולמצוא פתרון הולם לרווחתם של הנוסעים – החיילים והאזרחים.

בעז צפריר: הפתרון שגיבשנו יחד עם צה"ל הוא פתרון כזה ששומר על כבודם ועל רווחתם של החיילים.

בעז צפריר: מי שראה בשבועות האחרונים, בחודשים ובשנים האחרונות את החיילים ברביצה הזאת – ואני ממש קורא לזה "רביצה" – ובהידחסות הזאת, זה לא לכבוד של אף אב, אף אם, אף אחד מאזרחי מדינת ישראל.

בעז צפריר: הפתרון שאנחנו יצרנו יחד עם הצבא בהעמדה של 300 אוטובוסים, קרי – 15 אלף מקומות ישיבה לחיילים מכל הנקודות הצפוניות לתל-אביב, ומכל הנקודות מתל-אביב וצפונה - -

ישראל חסון: בכמה זה מאריך לחייל?

בעז צפריר: אני אשיב.

בעז צפריר: כל החיילים יושבים, אף אחד לא רובץ.

בעז צפריר: כל המטען של החיילים בתאי מטען ייעודיים – לא על הברכיים, לא על הראש, לא בשירותים, אלא הכול בתאי המטען הייעודיים.

בעז צפריר: מערך ההסעות שהופעל היה מאוד יעיל מצפון ועד לבאר שבע, כפי שחבר הכנסת תיאר.

בעז צפריר: שירות ההסעות המיועד לחיילים בלבד מחיפה וצפונה, שנסעה דרך מנהרות הכרמל ובכביש מס' 6 והגיע לבאר-שבע, ויתרה מכך – גם למחנה נתן; מי שיודע, מחנה נתן הוא מרכז ההובלה והפיזור של חיילים לבסיסים.

בעז צפריר: הם יכלו לחסוך את מוניות ה"חאפרים" שהחיילים מדלגים כשהם מגיעים לבאר-שבע בעומס נוראי.

בעז צפריר: אין מקום באוטובוסים, ויש שאטלים של מוניות ביום ראשון.

בעז צפריר: בתור אב לחייל שנמצא כמוך הרבה פעמים בבאר-שבע, כמוך, חבר הכנסת חסון, הם עושים הון מהנסיעה הזאת – חמישה שקלים, חמישה שקלים, חמישה שקלים - -

אורית זוארץ: זה עוד כשל של מערכת הביטחון.

בעז צפריר: ההסעה שלנו לחיילים הביאה את משרתי הצבא עד למחנה נתן.

בעז צפריר: בסיבוב "עוקף תל-אביב", אני אקרא לו, זמן הנסיעה היה בדיוק כמו רכבת, פלוס-מינוס רבע שעה-20 דקות, חלק קצת יותר, חלק קצת פחות.

ישראל חסון: זניח.

בעז צפריר: חיילים שהיו צריכים לנסוע לתל-אביב – משך הנסיעה הוא ארוך יותר – אין מה להסתיר כי יש פקקי תנועה בכניסה לתל-אביב.

בעז צפריר: כל החיילים שכמו תמיד היו צריכים לנסוע מתל-אביב ודרומה יכלו להשתמש בשירותי הרכבת, וכך היה אתמול - -

רוברט טיבייב: תרשה לי, אדוני, רק שאלה אחת: מתי התעוררה הבעיה ברכבת ישראל?

בעז צפריר: הרבה זמן.

רוברט טיבייב: אז הרבה זמן היו החלטות?

בעז צפריר: אני אשיב גם על זה.

בעז צפריר: אתמול נסעו בשירותי ההסעה באוטובוסים שהרכבת העמידה לטובת החיילים 9,500 חיילים.

בעז צפריר: אנחנו הכנו את התוכנית ל-12 אלף חיילים, שכרנו מושבים במקביל ל-15.

בעז צפריר: השתמשו 9,500 חיילים – רובם מהצפון הרחוק לדרום הרחוק, ולהם הייתה נוחות נסיעה הרבה יותר טובה, הפרשי זמן מזעריים, מיעוטם לתל-אביב.

בעז צפריר: נוחות נסיעה טובה – זמן קצת יותר ארוך.

בעז צפריר: רכבת ישראל בשנתיים האחרונות ביצעה הזמנות ענק שלא בוצעו שנים רבות, לציוד נייד – קטרים ורכבות.

בעז צפריר: בסך הכול החל מדצמבר 2011 ועד יולי 2013 יגיעו 24 רכבות חדשות לרכבת ישראל עם היצע מושבים של 22 אלף מושבים.

כרמל שאמה-הכהן: תוספת.

בעז צפריר: תוספת לקיים.

בעז צפריר: אבל זה לא ייתן רווחה מספקת כי אנחנו גם פותחים קווים חדשים.

בעז צפריר: בעיית הקו שנסגר לעיתים כל כך תכופות בשנים האחרונות בבאר-שבע – החל ממאי תהיה יותר - -

רוברט טיבייב: ההזמנות החדשות רק לקווים החדשים?

בעז צפריר: לא.

כרמל שאמה-הכהן: מערכת.

בעז צפריר: לא, זה גם יוסיף.

בעז צפריר: למשל, הקו לבאר-שבע שכל כך הרבה חיילים משתמשים בו בימי ראשון – תהיינה שתי רכבות בשעה ארוכות יותר ממה שקיימות היום.

בעז צפריר: הקו הזה ייפתח במחצית השנייה של שנה זו.

בעז צפריר: הקווים לדרום ישופרו – יש הרבה מאוד חיילים שנוסעים תל-אביב-דרומה לכיוון אשקלון-עוטף עזה.

בעז צפריר: הקו שלנו מגיע בשלב זה רק עד אשקלון, ובהמשך יגיע לשדרות-נתיבות שחיילים משתמשים בו.

בעז צפריר: הקו הזה גם יתוגבר בשנה הקרובה, וגם לשם חלק מהציוד הנייד מיועד.

בעז צפריר: כמובן, להקטנת הצפיפות שמצויה היום כל כך ברכבת.

מרינה סולודקין: מאיזה מדינות הזמנתם קרונות?

בעז צפריר: מגרמניה.

כרמל שאמה-הכהן: היה על זה דיון בוועדת הכלכלה.

יואל חסון: הם מתמחים ברכבות.

ישראל חסון: ההיסעים מהצפון לדרום – איפה יש נקודות איסוף?

ישראל חסון: זאת אומרת הבחור שיוצא מנהרייה - -

בעז צפריר: הוא יכול לנסוע או לתל-אביב או לחיפה או למחנה נתן.

ישראל חסון: מנהרייה ישירות למחנה נתן?

בעז צפריר: כן.

בעז צפריר: זאת אחת ההצלחות של יום אתמול.

בעז צפריר: הביקוש לקווים הארוכים מאוד, "עוקפי תל-אביב", נקרא להם - -

ישראל חסון: היה גדול יותר.

בעז צפריר: היה הרבה יותר גדול.

בעז צפריר: הייתה לנו יתירות של 50% בהיצע המושבים, ואוטובוסים שחיכו בנקודות רזרבה, התחנות תוגברו בעכו, בנהרייה, שתי תחנות מרכזיות בחיפה.

בעז צפריר: והאוטובוסים האלה "עוקפי תל-אביב", כפי שאני קורא להם - -

כרמל שאמה-הכהן: כבוד המנכ"ל, אם התפיסה היא כזאת, וזאת התחושה שלכם, ואני לא פוסל אותה – למה בכפייה?

כרמל שאמה-הכהן: למה לא לתת לחיילים את האופציה לעלות לאוטובוס, ומי שרוצה וחשוב לו לנסוע ברכבת – יעלה ברכבת?

כרמל שאמה-הכהן: אם אתם מאמינים ומרגישים שהאופציה הזאת היא טובה לפחות כמו הרכבת.

אורית זוארץ: ברשותך, אדוני היושב ראש, אני רוצה להוסיף שאלה.

ישראל חסון: זה יפגע בהם.

כרמל שאמה-הכהן: במי יפגע?

כרמל שאמה-הכהן: אם אני נותן לאדם לבחור?

ישראל חסון: קודם כול באוכלוסייה חלשה.

ישראל חסון: חייל, בהתמודדות על לשים את הרגל על הקרון של הרכבת הוא יותר טוב ממך וממני.

ישראל חסון: אתה אומר, תפתח את זה – הראשון עולה, השני עולה על האוטובוס - -

כרמל שאמה-הכהן: נכון.

ישראל חסון: אני אומר לך, אתה תפגע יותר באזרחים.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

כרמל שאמה-הכהן: אין סדרנים במדינה הזאת?

כרמל שאמה-הכהן: אין מאבטחים?

ישראל חסון: לא, אין סדרנים בסיטואציה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: אין שוטרים צבאיים?

ישראל חסון: אין סדרנים.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אני לא מקבל שאין סדרנים.

אורית זוארץ: יושב הראש, ההתייחסות הייתה על השעות 9:00-6:00.

אורית זוארץ: אני אשמח לשמוע מה היה אחרי 9:00.

אורית זוארץ: אנחנו קיבלנו טלפונים מהורים, וזה לא בדיוק התיאור שאתה מתאר פה.

כרמל שאמה-הכהן: אחרי 9:00 אין שום בעיה.

אורית זוארץ: אתה יודע איזה בלגן היה שם אחרי 9:00?

אורית זוארץ: כולם חיכו ל-9:00.

אורית זוארץ: פנתה אליי אמא שיש לה ילד שמשרת בצאלים, סיפרה על החוויה של כל החברים שלו.

בעז צפריר: ביום ראשון רגיל אחרי שעה 9:00 ולפני שעות השיא של אחרי הצהריים נוסעים כ-6,700 חיילים.

בעז צפריר: אתמול, ביום ראשון, נסעו 9,700 חיילים.

בעז צפריר: כלומר אחרי השעה 9:00 הייתה תוספת של 3,000 חיילים שזאת הייתה הסטה של הגעתם לבסיס.

בעז צפריר: זה נכון ליום ראשון כמו אתמול שאולי הצבא היה ליברלי יותר.

בעז צפריר: אנחנו מעריכים, ונעשה מקצה שיפורים – גם אנחנו, גם עם הצבא, אנחנו נבחן את עצמנו.

בעז צפריר: יש כמה נקודות שאנחנו יכולים לשפר, להסיט אוטובוסים במקום שהיה לנו יתירות רבה יותר, נעביר למקומות אחרים.

בעז צפריר: כבוד חברי הכנסת, דיברתם הרבה מאוד על החיילים שיכולים להרשות לעצמם לרכוש כרטיסים.

בעז צפריר: אנחנו היינו פרוסים בכל התחנות.

בעז צפריר: אין לנו יכולת לבדוק בדיוק כמה קנו, אבל אנחנו יודעים להעריך את זה מהאנשים שהיו בקופות במאות בודדות של חיילים שרכשו כרטיס בכסף.

בעז צפריר: 9,500 חיילים נסעו בהסעה חינמית ליעדים שלהם.

אורית זוארץ: מה זה "חינם"?

אורית זוארץ: למי עולה ההסעה הזאת?

אורית זוארץ: מי משלם אותה?

אורית זוארץ: מי מממן אותה?

בעז צפריר: - - -

אורית זוארץ: אבל על חשבון מי זה?

אורית זוארץ: על חשבון משרד הביטחון או על חשבון הרכבת?

רוברט טיבייב: עכשיו עשית טעות; שנכנסת לזה עשית טעות ענקית.

אורית זוארץ: לא, אין חינם.

אורית זוארץ: הרי מישהו משלם את האוטובוסים האלה, ומישהו מרוויח.

בעז צפריר: החייל אינו משלם על הנסיעה.

אורית זוארץ: לא החייל, אני מדברת על המדינה.

אורית זוארץ: הרי מנסים לקצץ ולייעל את ההוצאות של המדינה, אז מממן את האוטובוסים?

אורית זוארץ: ממי הם מקבלים את הכסף?

יואל חסון: כמה עולים האוטובוסים האלה?

קריאה: משרד הביטחון משלם.

אורית זוארץ: ולמי הוא משלם?

יואל חסון: בסדר, אבל כמה עולים האוטובוסים האלה?

בעז צפריר: אנחנו עוד לא יודעים.

אורית זוארץ: מה זה "לא יודעים"?

אורית זוארץ: איזה מין דבר זה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה לא רלוונטי מה ששואלים.

אורית זוארץ: אתם מנסים לחסוך 20 מיליון, ואתם לא יודעים כמה האוטובוסים עולים?

חמד עמאר: אתם נכנסים לתוכנית כזאת, מזמינים 300 אוטובוסים, ואתם לא יודעים כמה זה עולה?

בעז צפריר: סליחה, לא הבנתי את השאלה.

חמד עמאר: לא, היא שאלה ברור – כמה זה עולה.

בעז צפריר: אז אני אומר – בין 20 ל-30 מיליון שקל במונחים שנתיים.

בעז צפריר: אתמול שכרנו 300 אוטובוסים שזה היקף גדול מאוד - -

אורית זוארץ: הרכבת שכרה?

בעז צפריר: כן.

בעז צפריר: הרכבת שכרה.

אורית זוארץ: צה"ל לא משלם על זה?

אורית זוארץ: משרד הביטחון?

אורית זוארץ: אתם הולכים לספוג את זה?

בעז צפריר: אנחנו שכרנו את זה, אנחנו מגובים על-ידי משרד האוצר.

בעז צפריר: כל הארגון - -

אורית זוארץ: שאלתי הייתה ברורה: האם אתם הולכים לספוג את זה על ציר של זמן, ב-long run.

בעז צפריר: אמרתי שאנחנו ממומנים על ידי - - -

יואל חסון: האוצר, שיפצה - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני לא מבינה, אנחנו צריכים לחשוב - -

יואל חסון: אוצר המדינה יספוג את זה, חברים.

יואל חסון: זה מה שיקרה.

אורית זוארץ: יש פה נציג אוצר?

אריאל אבלין: יש.

אורית זוארץ: אתה הולך לממן את זה?

אריאל אבלין: כן.

אורית זוארץ: יש סעיף תקציבי?

כרמל שאמה-הכהן: בואו נעבור לנציג צה"ל.

חמד עמאר: לכן אני אומר, העניין לא כספי.

אורית זוארץ: בחייך, כבר היינו בישיבות ובוועדות.

אורית זוארץ: ראינו את הסרטים האלה, "האוצר יספוג".

אורית זוארץ: אחרי זה הוא יקיא.

יואל חסון: האם באיזשהו זמן בדיון עלה הרעיון או עלתה האופציה שהחיילים יגיעו מאוחר לבסיס, שהחיילים יעלו על הרכבת ב-10:00 ולא ב-6:00.

כרמל שאמה-הכהן: זה נציג צה"ל יענה לך.

יואל חסון: אבל אני רוצה לדעת אם זה עלה בדיונים, אם הוא שמע את זה.

בעז צפריר: בחודשים האחרונים הנושא הזה לא עלה לדיון.

אורית זוארץ: החבר'ה הקרביים יורדים מהאוטובוס ומתחילים לרוץ.

אורית זוארץ: נראה לך שהם יושבים ושותים קפה?

כרמל שאמה-הכהן: חברים, רגע.

כרמל שאמה-הכהן: נשמע את נציג צה"ל, ואחרי זה נחזור לשאלות לשניהם.

אייל הנס: אני ראש מחלקת תכנון ותקציבים באגף טכנולוגיה ולוגיסטיקה.

אייל הנס: אני אנסה להתייחס לכל הדברים שעלו פה.

אייל הנס: קודם כול אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה ולחברת הכנסת שהיו אתמול בביקור ברכבת, ביקור מקצועי וענייני.

אייל הנס: ראיתם בעין את מה שאנחנו ראינו, ולצורך העניין סיירנו יחד כדי לראות שהרכבת אכן עומדת בדרישות שלנו.

אייל הנס: התהליך שאנחנו מדברים עליו הוא תהליך שיזמה אותו חברת רכבת ישראל.

אייל הנס: רכבת ישראל פנתה למערכת הביטחון וביקשה ממערכת הביטחון לסייע לה להתמודד עם בעיית הצפיפות ועם ביקושי השיא ביום א', ודיבר על זה מנכ"ל הרכבת, אז אני לא אמשיך לפרט על זה.

אייל הנס: צריך להגיד בהקשר הזה שאנחנו לא היינו שבעי רצון מתנאי ההסעה של החיילים ביום ראשון בבוקר, וראיתם לצורך העניין בעיתונים תמונות של חיילים שיושבים בתאי השירותים; ראיתם בכתבות בטלוויזיה חיילים שישבו במסדרונות עם הקיטבגים עליהם; ראיתם את החיילים שנדרשים לשיח עם הציבור על הקת של ה-M-16 או של הגלילון שנתקע באישה או באיש שיושבים.

אייל הנס: ואנחנו חושבים שלחיילי צה"ל מגיעים תנאים טובים יותר בנסיעה בבוקר.

אייל הנס: מהסיבה הזאת אנחנו נענינו לבקשת הרכבת.

אייל הנס: ביקשנו מהרכבת, ועדיין אנחנו מבקשים מהרכבת לייצר בעבורנו מענה הולם לנסיעת חיילי צה"ל ביום ראשון בבוקר.

אייל הנס: מעט נתונים כדי שתכירו אותם.

אייל הנס: אתמול ראינו חלק מהנתונים בתחנה, והיום אנחנו נמצאים אחרי סיכומי ביניים שגם עשתה חברת רכבת ישראל וגם שעשה צה"ל שמפקח אחר המהלך.

אייל הנס: אני אציג את הנתונים כדי שתכירו אותם: דבר ראשון מנתוני העבר: בימי ראשון בשעות 9:00-6:00 נסעו כ-12 אלף חיילים ברכבת.

אייל הנס: אתמול, ביום הראשון, אנחנו יודעים לדווח על כ-9,000 חיילים שנסעו בהסדר ההיסעים החילופי שהעמידה הרכבת.

אייל הנס: זה אומר שמספר נכבד של חיילים אכן השתמשו בהסדר ההסעות - -

לאה ורון: 9,000 או 7,900?

אייל הנס: נכון לאתמול הרכבת דיווחה על 10,000.

אייל הנס: אנחנו דיווחנו על מספר בין 6,000 ל-7,000- -

רוברט טיבייב: כמה נסעו בטרמפים, אין לך נתון, נכון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אסור לנסוע בטרמפים.

אורית זוארץ: אסור.

יואל חסון: אסור לנסוע בטרמפים.

רוברט טיבייב: גם אני יודע שאסור לנסוע בטרמפים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה אתה לא יכול למנוע, זה לא קשור לבעיה.

אייל הנס: כבוד חבר הכנסת, אני תכף אתייחס לנושא הטרמפים.

אייל הנס: רשמתי את זה לפניי, אני אתייחס לסוגיה הזאת.

אייל הנס: 9,000 חיילים נסעו ביום ראשון האחרון.

אייל הנס: הרכבת העמידה 243 אוטובוסים שנסעו בפועל בקווים השונים, וזה מתוך צי של כ-300 אוטובוסים שהיא תכננה להעמיד.

אייל הנס: באשר לזמני הנסיעה – אנחנו נמצאים עדיין בשלב של סיכום זמני הנסיעה.

אייל הנס: אבל אני יכול להגיד לכם שבחלק מהקווים אנחנו ראינו שזמני הנסיעה אפילו התקצרו.

אייל הנס: אפרופו דיברנו על צפון-באר-שבע – מרכזית המפרץ בחיפה-באר-שבע, מחנה נתן – יצא אוטובוס ב-6:30 בבוקר והגיע ב-9:05; במקביל רכבת יוצאת ב-6:09 דקות, ואמורה להגיע, על-פי הזמנים המפורסמים באתר של הרכבת ב-9:09, ומשם אמור החייל לעלות על הסעה מבאר-שבע למחנה נתן, וזה לוקח לפחות עוד 15 דקות.

אייל הנס: הרכבת ביום א', וזאת עוד אחת מהטענות שהיו לנו כלפיה – לא הצליחה לעמוד בזמני הנסיעה.

אייל הנס: היו איחורים של 10 דקות, 15 דקות.

אייל הנס: לדעתי, אנשי הרכבת שולטים בנתונים הסטטיסטיים יותר ממני.

אייל הנס: גם את זה כדאי שחברי הכנסת יכירו.

אייל הנס: במקרה הזה שסיפרתי עליו יש פער של 40 דקות לטובת האוטובוס.

אייל הנס: מצד שני אנחנו כן ראינו קווים שבהם הנסיעה לקחה יותר זמן, כמו למשל, קו עכו-תל-אביב, שהפער בזמנים היה שעה וחמש דקות.

אייל הנס: אלה בגדול הפרשי הזמנים, ואנחנו עדיין נמצאים בשלב של סיכום הנתונים.

כרמל שאמה-הכהן: האם מעבר לכך שמדדו את הזמנים שאל את החיילים בסוף הנסיעה, האם הם מרוצים?

אייל הנס: שנייה.

אייל הנס: הנחיית סגן הרמטכ"ל היא לעשות סקר בעוד כחודש ימים בקרב כל החיילים שנוסעים ברכבת ביום ראשון וגם במהלך השבוע, כדי לתפוס את כל אותם חיילים ולבדוק את שביעות הרצון.

אייל הנס: יש החלטה כזאת של סגן הרמטכ"ל, ובימים האלה אנחנו נערכים לכך.

כרמל שאמה-הכהן: מתי הסקר הזה אמור להיערך?

אייל הנס: בעוד כחודש ימים.

אייל הנס: למה בעוד כחודש ימים?

אייל הנס: כי יש כאן תהליך של שינוי שדיברתי איתכם אתמול עליו.

אייל הנס: התהליך הוא לא פשוט תודעתית, ולוקח זמן עד שמתרגלים.

אייל הנס: דרך אגב, תסתכלו היום אחרי אתמול מה הם הקולות – הקולות הם פחות נוראיים.

אייל הנס: אנחנו מחזיקים בידינו פניות של הורים למשרד הביטחון שהן אמירות אחרות לגמרי.

אייל הנס: יש אמירות כאלה, אנחנו מכירים אותן, ויש אמירות אחרות לגמרי, על הורים שהביאו את החייל לתחנה וראו שהכול מסודר ומאורגן, האוטובוסים עומדים, והחיילים עולים על האוטובוסים, יושבים בתוך האוטובוסים, ולא כבעבר – שוכבים במסדרונות או יושבים בתאי השירותים.

אייל הנס: כדאי שנכיר את העובדות האלה.

אייל הנס: הסוגיה הבאה שגם אליה התייחסתי אתמול, וצריך לדבר עליה, היא עניין השיקול הכלכלי.

אייל הנס: אני אומר את זה בצורה ברורה: לא השיקול הכלכלי הוא זה שעמד לנו מול העיניים, אלא הפנייה של הרכבת.

אייל הנס: היקף החיסכון, כמו שדיווחתי לפניכם אתמול, ואני מדווח פה גם עכשיו נע סביב 20 מיליון שקל.

כרמל שאמה-הכהן: למה את החיסכון הזה לא מחזירים לחיילים באיזושהי דרך?

אייל הנס: מה זאת אומרת?

כרמל שאמה-הכהן: אם חסכת 20 מיליון שקל כתוצאה מפעולה שמופעלת על החיילים, הזדמנות לשפר להם את השכר.

אייל הנס: כיוון שאינני מוסמך - -

כרמל שאמה-הכהן: זה כסף שלא בנית עליו לכאורה, נכון?

אייל הנס: התשובה היא כזאת: מכיוון שלמערכת הביטחון יש מצוקות ויש פערים, שנדמה לי שנדונו בוועדות השונות, יש למערכת הביטחון לא מעט דברים לעשות בכסף שייחסך בהמשך כי זה חיסכון עתידי.

אייל הנס: הסוגיה הבאה היא סוגית האיחורים שגם אליה אני רוצה להתייחס - -

יואל חסון: עלתה האפשרות לגרום לחיילים להגיע מאוחר יותר?

יואל חסון: לאפשר להם?

אייל הנס: אין צורך לאפשר לחיילים להגיע מאוחר יותר.

אייל הנס: אני אסביר גם למה: במחנה נתן שהוא המחנה הדרומי – דרך אגב, חייל שנוסע מהצפון ומשרת בצאלים, למשל, ונוסע עם הרכבת מנהרייה לבאר-שבע, מבאר-שבע הוא מגיע למחנה נתן, וממחנה נתן יש לו היסעים שלוקחים אותו עוד זמן עד הבסיס שלו – גם את זה כדאי שתדעו.

אייל הנס: הוא לא נוסע ישר ונוחת בבסיס שלו.

אייל הנס: אין סיבה, אם אלה האיחורים, לבצע שינוי בשעון הפעילות של צה"ל.

אייל הנס: שנית, במחנה נתן ההסעות שיוצאות לבסיסי ההדרכה המרכזיים של צה"ל שנמצאים בדרום הארץ יוצאים בשעה 11:00.

אייל הנס: גם את זה כדאי שתכירו.

אייל הנס: הם לא יוצאים בשעה 8:00 בבוקר, אלא בשעה 11:00 - -

אורית זוארץ: אבל דיברנו על איחור של שעה לתל-אביב, ואז מתל-אביב הוא צריך להמשיך דרומה.

אייל הנס: אבל הוא לא צריך, חברת הכנסת.

אייל הנס: אם הוא גר בנהרייה וצריך להגיע למחנה נתן יש לו קו ישיר- -

אורית זוארץ: אבל אם הוא לא גר בנהרייה.

אורית זוארץ: ולא כל החיילים גרים בנהרייה.

אורית זוארץ: ואלה שנסעו באוטובוס לתל-אביב וצריכים להגיע דרומה, והם לא גרים בנהרייה – מה קורה לחיילים בדרך?

יואל חסון: הוא אומר שאין להם סיבה לעבור בתל-אביב.

אורית זוארץ: לא, אלה שעלו בדרך.

אורית זוארץ: נו, בתוך עמנו אנחנו חיים.

אייל הנס: קווי ההיסעים שהעמידה הרכבת בהמשך לבקשה שלנו מתחלקים לשני סוגי קווים: ישנם קווים ישירים שנוסעים מנקודה אחת לנקודה שנייה ולא עוצרים בדרך.

אייל הנס: דרך אגב, אתמול הם עצרו באלונים.

אייל הנס: הייתה עצירה יזומה של רבע שעה שקיבלה אישור של הצבא, לעצור באלונים כדי שהחיילים יתרעננו – גם את זה כדאי שתכירו.

אייל הנס: בשיטה שהייתה לפני כן הם לא התרעננו.

אייל הנס: ישנם גם קווים מאספים.

אייל הנס: הקווים המאספים האלה עוברים בכל התחנות ומגיעים בסופו של דבר לבאר-שבע.

אייל הנס: לכן חייל, למשל, שגר בנתניה עולה על קו מאסף שנוסע לבאר-שבע.

אורית זוארץ: אז כמה זמן?

אורית זוארץ: אלה השאלות שנשאלו.

אורית זוארץ: אני נשאלתי על מקרים שבהם החיילים עולים בין חיפה לתל-אביב על הקווים המאספים ומגיעים לתל-אביב ומשם ממשיכים דרומה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל למה לתל-אביב?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא אומר שהם לא צריכים.

אורית זוארץ: זה בדיוק העניין, אין להם ברירה.

אורית זוארץ: בית יהושע, נתניה, בנימינה, עתלית.

אייל הנס: חברת הכנסת.

אייל הנס: בהוד השרון, כפר סבא, פתח-תקווה, באר-שבע, שזה השאטל ההתחלתי, היה פער של 30 דקות בין הרכבת לבין האוטובוס.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לדעת, אם הזכרת את ראש העין והוד השרון.

כרמל שאמה-הכהן: ראש-העין-תל-אביב והוד השרון-תל-אביב, חיילים שצריכים את המקטע הזה – הכבישים במקטעים האלה פקוקים בטרוף בפרופורציות לעומת רכבת.

אורית זוארץ: כביש 5 זה משהו לא נגיש.

כרמל שאמה-הכהן: למה אי אפשר לבטל את זה ולהקל בסוגיה הזאת עד להכרעה הסופית בעניין?

אייל הנס: אחד הדברים שבאמת ראינו, ואנחנו מנתחים אותם, ולכן אני לא יודע כרגע לייצר תשובה - -

כרמל שאמה-הכהן: אני לא יודע אם שמת לב, אנחנו קיימנו אחרי זה ישיבה בנושא אחר - -

אייל הנס: שמתי לב לכול.

כרמל שאמה-הכהן: - - עמדה חיילת בצד, אז שאלנו אותה למה היא עומדת בצד בפינה – היא אמרה, שהיא מחכה שתעבור השעה 9:00 כי לא שווה לי לנסוע באוטובוס לתל-אביב כי הפקקים מטורפים.

כרמל שאמה-הכהן: שמעת את זה?

אייל הנס: שמעתי.

אייל הנס: הייתי ערני מאוד אתמול.

אייל הנס: אנחנו מבינים, כתוצאה מאותו ויכוח שאכן באמת ההגעה הזאת לתל-אביב היא בעייתית.

אייל הנס: אנחנו צריכים לייצר ביחד, אני עוד לא יודע איך, איזשהו פתרון לעניין הזה.

אייל הנס: דיברנו עליו, דרך אגב, בבוקר.

אייל הנס: אנחנו מבצעים תהליך משותף, וגם את זה כדאי שתכירו; כל שבוע אנחנו יושבים ביום שני או ביום שלישי עם הרכבת ועושים תהליך של הפקת לקחים, כי בסוף אנחנו לא מתבלבלים – אנחנו מבינים שלנו כמערכת ביטחון יש אחריות על החיילים.

אייל הנס: אחד הנושאים שנמצאים בתחום האחריות הזה הוא נושא ההסעות בתחבורה הציבורית.

אייל הנס: אנחנו מבינים את זה אפרופו - - -

יואל חסון: אז למה החייל שמשלם יכול לנסוע?

יואל חסון: אז תקבעו שאף אחד לא נוסע.

אורית זוארץ: או לחילופין, יש חיילים שמשרתים ביחידות קרביות ומגיעים פעם בשלושה שבועות הביתה, ויש כאלה שנוסעים תל-אביב-עתלית כל יום.

אורית זוארץ: אני לא מזלזלת באלה שנוסעים תל-אביב-עתלית כל יום, אבל יחד עם זאת צריך לגלות קצת יותר רגישות לחיילים שמגיעים פעם בכמה זמן הביתה ורוצים להגיע לבסיס.

אורית זוארץ: אותם חיילים יורדים מהאוטובוס ולא בדיוק הולכים לקנטינה לשתות קפה.

אורית זוארץ: הם יורדים ישר לפעילות מבצעית, אין פה חוכמות.

אייל הנס: חברת הכנסת, אני מכיר את העולם הזה.

אייל הנס: אמנם זה היה קצת לפני הרבה מאוד שנים - -

אורית זוארץ: אני חיה את העולם הזה יום-יום עם בני ועם החברים שלו.

כרמל שאמה-הכהן: תני לו לענות.

אייל הנס: הייתי במקום הזה.

אייל הנס: אבל אני יכול להגיד לאותו חייל קרבי שאתמול הוא נסע בישיבה, הוא יכול היה לישון באוטובוס בצורה נוחה, כי בדרך הוא בדרך כלל ישן.

אייל הנס: הוא ישן בצורה יותר נוחה; הוא לא התעורר כל שנייה ממכה פה, מכה שם – גם את זה צריך לדעת.

אורית זוארץ: הוא הגיע באיחור של שעה כי הוא עלה בעתלית או בבית יהושע או בנתניה.

יואל חסון: מה עם התשלום?

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זוארץ.

אייל הנס: חברת הכנסת זוארץ, אבל מה קרה אם הוא יגיע באיחור?

יואל חסון: ידעתי שתגידו את זה.

אורית זוארץ: את זה תדברו עם מפקדי היחידות שלהם.

אייל הנס: לא קרה שום דבר, וסגן הרמטכ"ל - - -

יואל חסון: שיהיה אזרח, שיוריד את המדים, בסדר?

יואל חסון: ידעתי שתגידו את זה.

יואל חסון: היא פשוט לחשה פה, למה אפשרו לחיילים להיכנס.

יואל חסון: היא אומרת, אי אפשר לאכוף את זה כי חייל יוריד את המדים ויהיה על אזרחי.

יואל חסון: נכון, הראש היהודי ממציא פטנטים וגם הדרוזי והצ'רקסי.

יואל חסון: אבל עם כל הכבוד, מי שטורח להוריד את המדים שלו שיטרח.

יואל חסון: אני לא נוגע בחיילים שזה מה שיגרום להם לטרוח ולהוריד את המדים ולהחזיר ולהוסיף כי הם צריכים אחר כך את המדים לכל מיני הנחות אחרות.

יואל חסון: חבר'ה, לפחות את ההחלטה הזאת תבטלו.

יואל חסון: מי שרוצה להוריד מדים ולעלות על אזרחי – אתם יודעים מה?

יואל חסון: לא אכפת לי, לפחות אין מראית עין של חייל עולה וחייל לא עולה.

יואל חסון: אבל במדים הוא עולה בכסף – זה לא מקובל.

יואל חסון: התירוץ הזה לא מקובל.

כרמל שאמה-הכהן: תן לו לסיים את דבריו.

אייל הנס: יש עוד הרבה דברים שעוד לא התייחסתי אליהם.

אייל הנס: תנו לי לסיים.

אורית זוארץ: אנחנו מקשיבות קשב רב.

אייל הנס: העליתם פה את נושא האיחורים – חשוב לדעת שסגן הרמטכ"ל הוציא הנחיה לכל המפקדים בצה"ל להתחשב בעניין הזה, כולל גם בכך שאנחנו מבינים שבמהלך השבועות הראשונים, בעיקר בגלל חששות, ייתכן שיהיו עיכובים מסוימים.

אייל הנס: אנחנו רואים את המספרים: העיכובים הם לא כאלה נוראיים.

אייל הנס: בהמשך לשאלה שנשאלה פה – עניין השוויוניות – גם על זה עניתי אתמול, ואני עונה עכשיו: אנחנו אחראים לשוויוניות מרגע שהחייל נכנס לש.ג.

אייל הנס: של הבסיס.

אייל הנס: אנחנו לא אחראים על השוויוניות לפני זה.

אייל הנס: אנחנו מבטיחים שחייל שנמצא בבסיס יקבל מזון בדיוק כמו החייל האחר.

אייל הנס: גם אצלי במשרד יש חיילת שמצבה הכלכלי - -

חמד עמאר: זה לא קשור למה שדיברנו.

אורית זוארץ: סליחה, ביטול זמן של חייל- -

יואל חסון: סליחה, אני לא באתי אליך בטענה שאם חייל מגיע לשק"ם אז יש חייל שמוציא יותר וחייל שמוציא פחות.

יואל חסון: כאן מדובר על שירות ציבורי, ואני רוצה שבשירות הציבורי בתחבורה הציבורית לא תהיה כאן איפה ואיפה.

יואל חסון: אני לא דיברתי על קניות בשק"ם או בסופר או אם אפילו חייל בא עם רכב או לא בא עם רכב.

יואל חסון: אבל כשאתה בא לקבל שירות ציבורי - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

יואל חסון: - - אם זאת ההחלטה – שחיילים לא עולים בכלל.

יואל חסון: לא יהיה גם וגם.

אורית זוארץ: וגם העניין הזה – האחריות שלך על חיילים זה מהרגע שהם לובשים מדים - -

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זוארץ, פעם ראשונה.

אורית זוארץ: - - זה לא מקובל.

כרמל שאמה-הכהן: אלוף משנה הנס, אם תזהו שההחלטה הזאת הייתה שגויה – מחר, בעוד חודש, בעוד יומיים, כשנצליח לשכנע אתכם או שתשתכנעו קודם – מי הסמכות לשנות את ההחלטה?

כרמל שאמה-הכהן: האם אתם צריכים את ההסכמה של הרכבת או משרד התחבורה או צה"ל לבדו?

אייל הנס: אני מתאר לעצמי שאנחנו צריכים את ההסכמה של הרכבת.

אייל הנס: אנחנו לא יכולים לאכוף על הרכבת להסיע אותנו.

אייל הנס: אנחנו, כנראה, נצטרך לפנות לרכבת ולהגיד לרכבת שאנחנו לא שבעי רצון מהפתרון שניתן לנו על-ידה.

כרמל שאמה-הכהן: איך ההסכם שלכם עובד בשאר הימים עם הרכבת?

כרמל שאמה-הכהן: יש לכם סידור כספי איתם.

אייל הנס: יש לנו סידור כספי איתם.

כרמל שאמה-הכהן: באיזה נימוק יכולים להגיד לחיילים לא לעלות ביום ראשון אם הצבא משלם?

אייל הנס: למרב הבנתי, אין נימוק.

אייל הנס: מכיוון שסוכם סיכום עקרוני בין מערכת הביטחון – לא צה"ל, אלא מערכת ביטחון, כי סיכומים לא מסוכמים על-ידי צה"ל - -

כרמל שאמה-הכהן: זאת הסכמה.

כרמל שאמה-הכהן: עם הסכמה אין בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר שהאינטרסים שלכם קצת שונים, הרכבת, יש לה מצוקה, היא רוצה לתת שירות טוב ומדויק, היא רוצה להוריד לחץ - -

לירן גורדון: חשוב לי להבהיר שיש שיתוף פעולה, ובמידה שנראה - -

כרמל שאמה-הכהן: זה לא אינטרס זר.

אורית זוארץ: מי הדוברת?

כרמל שאמה-הכהן: מרכבת ישראל, אני מניח.

כרמל שאמה-הכהן: הצבא אחראי לרווחת החייל, לכבודו של החייל, לתחושתו של החייל, לכך שהחייל יגיע ממקום למקום בצורה נוחה ובטוחה, וכל מה שקשור בזה.

כרמל שאמה-הכהן: זאת אחריות קודם כול שלו.

כרמל שאמה-הכהן: אני בטוח שגם אתם רוצים בזה, אבל הוא אחראי לזה ואמור לדאוג לזה.

כרמל שאמה-הכהן: לכן אני שואל, כי מבחינתי צריך להיות מצב שלמשרד הביטחון צריך להיות שיקול דעת בלעדי להפסיק את התהליך הזה.

כרמל שאמה-הכהן: אם מישהו יכריח אתכם להפסיק את זה בחוק או שתחליטו לשנות את המצב – זה שאתה אומר שאתה צריך את ההסכמה של משרד התחבורה או של הרכבת זה מדאיג אותי.

אורית זוארץ: אתה קונה שירות.

אורית זוארץ: יכולים להגיד לך לא לקנות שירות?

אורית זוארץ: או לחילופין למצוא איזשהו פתרון - -

מרינה סולודקין: - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יכולה לשאול שאלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה קשור לזה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, גברתי.

אורלי רכטמן: שמי אורלי רכטמן, ואני ראש מערכת היסעים במשרד הביטחון.

אורלי רכטמן: נעשה הסכם בימים אלו בינינו לבין הרכבת.

אורלי רכטמן: בהסכם יהיה נספח עקרונות לגבי ימי א'.

אורלי רכטמן: במקרה שיום א' לא יצלח מאיזו סיבה – אם בגלל כל הפוליטיקה מסביב או מכיוון שזה לא מתאים לנו מבחינת החיילים – אנחנו נחזור לסטטוס שהיה לפני כן.

אורית זוארץ: או לחילופין למצוא פתרון ביניים.

אורית זוארץ: אם אתה אומר שהקו מנהרייה דרומה עובד - -

יואל חסון: האמירה שלך על הפוליטיקה מסביב היא אמורה חמורה ביותר, את צריכה לחזור במה שאת אומרת.

יואל חסון: דרישות ציבוריות מצד נבחרי ציבור ומורת רוח מהחלטה שלכם היא לא פוליטיקה, גברתי.

יואל חסון: היא הנבחרים והריבון שחושבים אחרת מכם.

יואל חסון: אתם עובדים אצלנו, לא אנחנו עובדים אצלכם.

אורלי רכטמן: אנחנו עובדים יחד.

יואל חסון: אני מבקש ממך לחזור בך מסגנון הדיבור הזה.

יואל חסון: כאן הבית והממשלה.

יואל חסון: הממשלה מקבלת החלטה.

יואל חסון: אם שר הביטחון יקבל החלטה אחרת או מישהו מחברי הכנסת או יהיה פה חוק – זה לא הפוליטיקה, זה הריבון שקיבל החלטה, שאת עובדת אצלו.

אורלי רכטמן: אוקיי, חבר הכנסת חסון, אני חוזרת בי אם זהו רצונך.

אורלי רכטמן: עקב ההחלטה כפי שזה הופץ בהתחלה ולא הגיעו בכלל למינון הנכון שזה היה אמור להיות בין 6:00 ל-9:00 בבוקר, אלא הפיצו שזה יהיה כל השבוע וימי חמישי - -

אורית זוארץ: זה המסר שעבר, לכן אני שואלת.

אורלי רכטמן: - - אף אחד לא נכנס לעומק, ואף אחד לא בירר.

אורלי רכטמן: במקרה שזה לא יצלח מכל סיבה שהיא אנחנו נוריד את הנספח של יום ראשון מ-6:00 עד 9:00 בבוקר.

אורית זוארץ: או לחילופין כמו שאמרתָ, לעשות שילוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול אותך, אדוני המנכ"ל, בהמשך למה שאמרת שאם יהיה עומס תורידו את החד הוריות ואחר כך את החרדים, אחר כך את האתיופים ואחר כך את העולים וכולי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה דבר אחד: איך בכלל מבחינה בטיחותית רכבת ישראל מאפשרת העלאת נוסעים עד למצב שהדלתות לא נסגרות, שהם יושבים בשירותים, שהם יושבים אחד על השני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי אם הייתם עומדים בכללי בטיחות – בוא תסביר לי מה אני לא מבינה – יכול להיות שבכלל לא היה צורך להגיד שחיילים לא, והציבור כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי מי שהיה מספיק להגיע לרכבת עד שעה מסוים, עד עומס מסוים שאתה מאפשר אותו, לא צריך היה בכלל לעשות אפליה כזאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך הגענו למצב שאתה לא סוגר דלתות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת, זה לא נשמע דבר בטיחותי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת את תשובתך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ייתכן מאוד שאם הייתם עומדים בבטיחות הזאת או היא בכלל הייתה קיימת, לא היינו במצב הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: משהגיעה הרכבת, נסגרו הדלתות – זה לא חשוב אם אתה חייל או אזרח – זה לא משנה מי אתה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אתם מגיעים למצב הזה?

בעז צפריר: גברתי, כל מה שאת אומרת זה נכון, ולפיכך היינו חייבים ליצור פתרון שחלק מהנוסעים שאנחנו יכולים לספק להם שירות ראוי ומכובד, חייל צבא ההגנה לישראל, זה חלק מהפתרון לצפיפות הנוראית, המסוכנת והבלתי בטיחותית ברכבת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא עונה לי על השאלה.

בעז צפריר: אני עונה לך - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שואלת, איך אתה מאפשר כמנכ"ל הרכבת שאנחנו יודעים שכבר יש מנכ"ל רכבת אחת שנשפט או יש לו בעיות, כמובן לא מסוג זה – איך אתה כמנכ"ל הרכבת מאפשר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא משנה – מחר זה לא חיילי צה"ל, מחר זה הציבור הרחב – איך אתה מגיע למצב הזה?

בעז צפריר: לכן אנחנו נערכים בכמה מישורים: האחד, תחבורה באוטובוסים חילופית לחיילי צה"ל - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עזוב את החיילים, אתה לא עונה לי.

בעז צפריר: אני עונה לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מדברת על חיילים, אני מדברת על - - -

אורית זוארץ: היא מדברת על תקינת בטיחות, זה משהו מאוד פשוט - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על תקינת בטיחות, זה לא קשור לחיילים - -

אורית זוארץ: - - איך אתם אוכפים תקינה של בטיחות?

אורית זוארץ: זה הכול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולמה אתם בכלל צריכים לבקש אישור?

מרינה סולודקין: יוליה, מה את שואלת – אין כאן תרבות של רכבות.

אורית זוארץ: יש תקינת בטיחות?

מרינה סולודקין: אנחנו ממדינה שרכבת לא יכולה לצאת עם דלת פתוחה.

בעז צפריר: אם משתמע שאנחנו נוסעים עם דלתות פתוחות - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם חייל יושב בשירותים איך אתה מאפשר עומס כזה לא בטיחותי?

יואל חסון: או אזרח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל אזרח, לא חשוב.

בעז צפריר: ולפיכך יצרנו שני פתרונות חילופיים: האחד, הסעת חיילים והשני רכש קרונות מסיבי - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו אני רוצה להבין - -

כרמל שאמה-הכהן: יוליה, תני לו לענות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הוא לא עונה לי.

כרמל שאמה-הכהן: הוא אמר שתי מילים וקפצת עליו.

כרמל שאמה-הכהן: אי אפשר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי הוא לא עונה לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מעניין אותי חיילי צה"ל כרגע - -

כרמל שאמה-הכהן: תאפשרי לו לענות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - מעניין אותי לדעת על בטיחות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חיילי צה"ל תמיד מעניינים אותי.

בעז צפריר: רכבת ישראל עומדת בכל תקני הבטיחות האירופים המחמירים.

בעז צפריר: לפיכך גם שמעתם הרבה מאוד שבחודש אוגוסט נחתם הסכם בטיחות חדש עם ההסתדרות ועם נציגות העובדים.

בעז צפריר: בעקבות התאונות שציינת ומנכ"לים שעומדים למשפט רכבת ישראל עושה מהלכים מאוד מהותיים בנושא הבטיחות.

בעז צפריר: גם תגבור הציוד, הקטנת הצפיפות, יעילות הרכבות ובטיחותן הם חלק מהותי מהעשייה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך זה קשור לחיילים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה חיילים הם הקורבן לכך שיש לכם בעיות בטיחות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להבין, איך הגענו למצב שאתה החלטת – אתה, קודמך, אתה האצת את התהליך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מקבלת תשובה, אני מצטערת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לקבל תשובה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אוקיי.

אורית זוארץ: גם אין כאן תשובה ברורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת לשמוע את המנכ"ל.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ', בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי, לא קיבלתי תשובה.

יואל חסון: אנחנו אף פעם לא מקבלים פה תשובות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני כן רוצה להתעקש על התשובה.

יואל חסון: היושב ראש מנהל פה את הישיבה, לא את.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת את תשובתך.

בעז צפריר: תשובתי היא שהרכבת עומדת בכל תקני הבטיחות.

בעז צפריר: נכון שתשובתי אינה אהודה עלייך, אבל אחד הפתרונות הוא פתרון תחבורה חילופי בשעות העומס בימי ראשון ששם הבעיה העיקרית, לחיילי צה"ל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא לאזרחים רגילים אחרים?

כרמל שאמה-הכהן: למה הפתרון הוא לא לכולם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה הפתרון הוא לא לכולם?

אורית זוארץ: למה זה לא עובד בדרך חזרה מתל-אביב בשעות אחר הצהריים - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל תעזרי לי.

בעז צפריר: מכיוון שבדרך חזרה מתל-אביב – את מתכוונת, כנראה, לפיזור ביום חמישי - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, אורית - -

אורית זוארץ: אני מדברת על תקינה.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ', אני קורא אותך פעם ראשונה לסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני עוד מעט יוצאת גם ככה.

לירן גורדון: אם זה היה אוכלוסייה אחרת, אגב, לא היו נותנים לי לתת אלטרנטיבה כזאת כמו שאני יכולה לתת לחיילים.

לירן גורדון: זה נורא חבל לי שאתם מסתכלים על זה כאילו אנחנו רואים את החיילים כקורבן או משהו כזה.

לירן גורדון: לגילוי נאות, אני ששירתי בצבא, וזה לא היה עד כדי כך מזמן, נסעתי באוטובוסים ונשארתי בחיים וגם לא חשבתי שהמדינה מפקירה אותי על כך שהיא שלחה אותי לנסוע באוטובוס לבסיס הקרוב- -

כרמל שאמה-הכהן: למה הפתרון לא יכול להיות לכלל האוכלוסייה?

לירן גורדון: הפתרון הוא לא לכלל האוכלוסייה כי האלטרנטיבה שנותנים לי פה לתת לחיילי צה"ל, לא היו נותנים לי לתת אותה לאף ציבור אחר.

כרמל שאמה-הכהן: למה לא?

לירן גורדון: למה?

לירן גורדון: ככה - -

כרמל שאמה-הכהן: מי לא ייתן לך?

בעז צפריר: כי לחיילי צה"ל אנחנו יכולים לספק הסעה חילופית מכובדת ליעדים מאוד ברורים.

בעז צפריר: 40 אוטובוסים מחיפה-עכו-נהרייה למחנה נתן.

בעז צפריר: האוכלוסייה האזרחית מתפזרת.

בעז צפריר: חיילי צה"ל מאוד ממוקדים בשל שליחותם.

כרמל שאמה-הכהן: האוכלוסייה האזרחית נוסעת אצלך מתחנה לתחנה.

כרמל שאמה-הכהן: לא משנה איזה תחנות, במסלול של תחנות.

כרמל שאמה-הכהן: אוטובוס יכול לעקוב אחרי המסלול הזה.

בעז צפריר: אבל הפיזור של אזרחים הוא הרבה יותר גדול מאשר של חיילי צה"ל.

בעז צפריר: אין הרבה אזרחים שנוסעים למחנה נתן.

בעז צפריר: מחנה נתן זה מסה של חיילים, זה אלפי חיילים ביום א'.

בעז צפריר: לכן "עוקף תל-אביב" הזה מחיפה וצפונה הוא פתרון מאוד מכובד.

יואל חסון: אני רוצה להעיר לנושא הזה, ואני כן מתעקש שחיילים משלמים יכולים לנסוע, ולא משלמים לא נוסעים.

יואל חסון: יש הרבה דברים שיש חיילים יכולים להרשות לעצמם, ויש חיילים שלא יכולים להרשות לעצמם, ובשביל זה קמות כל מיני עמותות שעוזרות לחיילים שלא יכולים לקנות, לדוגמה, מעיל או לא יכולים לקנות כל מיני דברים משלימים לבסיס או לא יכולים לשלם בעבור נעליים – יש כל מיני עמותות שעושות את זה.

יואל חסון: אני כבר רואה איך תקום עוד מעט עמותה שיקראו לה "רכבת לכל חייל".

יואל חסון: ואז עמותות יתחילו לתת חינם לחיילים כרטיסי נסיעה ברכבת.

יואל חסון: ואז מה תעשו?

יואל חסון: אני אומר לכם, זה יקרה.

יואל חסון: אני כבר שמעתי פילנתרופ גדול שאם הוא יחליט לקחת את זה הוא יחלק פה כרטיסים בכמות גדולה מאוד.

יואל חסון: הוא אמר, אני אחלק לחיילים כרטיס חינם ברכבת.

יואל חסון: ואז מה תעשו, לא תכבדו את הכרטיסים האלה?

יואל חסון: לכן אני אומר לכם, אם זאת ההחלטה, ואתם עומדים בה – אני חושב שהיא מוטעית, אבל אם אתם עומדים בה, לפחות תחליטו שאם אף חייל לא יכול לנסוע אז אף חייל לא יכול לנסוע.

יואל חסון: חוסר השוויוניות הזה צועק לשמים, כואב ומפריע.

אייל הנס: שני דברים, חבר הכנסת: דבר ראשון, נתת פה דוגמה של מעיל, אני חייב להגיד שאני לא מכיר אותה, ואחד הדברים שאני אחראי להם - -

יואל חסון: התכוונתי לפליזים האלה.

אייל הנס: צה"ל נותן אותם אם מגיע לחייל פליז; צה"ל נותן מעיל אם מגיע לחייל מעיל.

אייל הנס: חייל קרבי, כנראה, יקבל פליז – חייל עורפי, כנראה, לא יקבל פליז.

אייל הנס: אלה הדברים שקבעה מערכת הביטחון וצה"ל- -

יואל חסון: אז יהיה מי שייתן לו פליז.

אייל הנס: - - ואני חושב שהם בסדר גמור.

אייל הנס: דבר שני, הבנתי מה שאתה אומר, ואנחנו ניקח את זה בחשבון.

אורית זוארץ: אני מאוד מתקוממת על האמירה שלך שאתה אחראי על החייל מרגע שהוא נכנס לבסיס.

אורית זוארץ: כשאנחנו שולחות את הבנים ואת הבנות שלנו לצה"ל הם תורמים מחייהם שלוש שנים.

אורית זוארץ: האחריות שלכם היא מהרגע שהוא לובש מדים ועד הרגע שהוא פושט אותם, וצריך לקחת את האחריות.

אורית זוארץ: אני מאוד מתחברת לדברים שאמר חבר הכנסת חסון על כל מה שקשור להזנה בדרך, כי כשחייל שאין לו בבית מזון כמעט כשהוא מגיע בסוף השבוע צריך להתארגן לארוחה עד הרגע שהוא מגיע לבסיס או לקנות בדרך באיזושהי קנטינה או גזלן – יש חיילים שלא יכולים לעשות את זה.

אורית זוארץ: לגבי הרכבות, אני בהחלט שמעתי וקיבלתי את הדברים שנאמרו כאן שחיילים שמתגוררים באזור הצפון וצריכים להגיע לאזור הדרום, יכול להיות שהפתרון הזה יעיל עבורם.

אורית זוארץ: אני מדברת על אלפי חיילים שגרים בדיוק בתפר הזה שבין חיפה לתל-אביב ועולים על הרכבת בדרך וצריכים להגיע לאותו מחנה בדרום.

אורית זוארץ: להם, לדעתי, הפתרון באוטובוסים יהיה פתרון מזעזע.

אורית זוארץ: אז השילוב של שני הפתרונות יכול לתת מענה.

אורית זוארץ: אגב, יש עוד הצעה: סילבן שלום הציע - יום א' – חופש.

אורית זוארץ: אם אנחנו מאמצים את זה רק חיילי צה"ל ייסעו ביום ראשון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הציבור הרגיל לא ייסע לעבודה?

אורית זוארץ: לא, אם יום ראשון הוא יום שבתון - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי הם דווקא ייסעו לטייל בהמוניהם, דווקא כי יש להם יום לטייל ולקנות.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר שאני מאוד מבקשת להקפיד על בטיחות.

מרינה סולודקין: אני זוכרת את המקרה שקרה לפני חמש שנים כשחיילת נפלה והיא הייתה בבה"ד 1.

מרינה סולודקין: אני הייתי עם ההורים של החיילת הזאת בכל מיני בתי משפט.

מרינה סולודקין: כשאני שומעת עכשיו שדלתות לא סגורות והרכבת נוסעת אני אומרת שזאת בורות טכנולוגית.

מרינה סולודקין: רכבת לא יכולה לצאת מהתחנה - -

בעז צפריר: סליחה על ההפרעה, את לא הבנת.

בעז צפריר: רכבת לא יוצאת עם דלתות לא סגורות.

אורית זוארץ: אבל הם דחוסים בפנים.

יואל חסון: למדנו משהו ממוסקבה.

אורית זוארץ: יש הרבה מה ללמוד, אל תתבלבל.

כרמל שאמה-הכהן: בואו נסכם, חברים.

כרמל שאמה-הכהן: חברי ועדת הכלכלה וחברי הכנסת שהשתתפו בדיון הבהירו היטב שנכון לעכשיו יש התנגדות מוחלטת בכנסת להסדר המוצע.

כרמל שאמה-הכהן: אם צה"ל ורכבת ישראל יודעים להוכיח שההסדר האלטרנטיבי יגרום לכך שחיילי צה"ל יהיו מרוצים ממנו בין על-ידי סקרים ובין על-ידי כך שנבדוק את הנושא, יהיה ניתן לבחון לטווח הארוך את קיום ההסדר כאלטרנטיבה ולא בכפייה.

כרמל שאמה-הכהן: מעבר לכך אנחנו מבקשים עד לקביעה סופית לגבי ההסדר לשמור על רמת ביצוע של ההסדר הקיים על-ידי קביעת מינימום של אוטובוסים שעומדים לטובת חיילים והסדר לביצוע ההסדר ברמה נאותה.

כרמל שאמה-הכהן: לוועדה הגיעו דיווחים על מאבקים גם בתחנות האיסוף בין חיילים לבין - - - וביניהם לבין עצמם.

כרמל שאמה-הכהן: כמו כן הוועדה מבקשת להעביר את תוצאות סקרי שביעות הרצון של החיילים לעיון חברי ועדת הכלכלה - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עם פרסום?

כרמל שאמה-הכהן: כמו כן ועדת הכלכלה ביום ראשון הקרוב תהיה באחת מתחנות הפריפריה כדי לפגוש שם את החיילים ולבחון את הביצוע שם.

כרמל שאמה-הכהן: זה יהיה או בחיפה או בנהרייה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נהיה עם האצבע על הדופק בעניין הזה.

כרמל שאמה-הכהן: זה גם לטובת העניין - -

אורית זוארץ: גם מעבר לשעות האלה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים ללמוד, ויכול להיות שאתם תשכנעו אותנו שזה טוב, אולי אנחנו נשכנע אתכם שטעיתם.

כרמל שאמה-הכהן: בסוף אנחנו רוצים בסך הכול לטובת החיילים – זאת הכוונה של כולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם מפרסמים את התחנות?

אורית זוארץ: לא, לא, יש פרסום מאוד בולט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא במקום - -

אורית זוארץ: בתקשורת – יש.

כרמל שאמה-הכהן: הישיבה נעולה, תודה רבה.