ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 537, 2012-01-23 12:00

דוד רותם: צו הגנת הפרטיות (קביעת גופים ציבוריים) (תיקון), התשע"ב-2011.

דוד רותם: מי רוצה להסביר לי מה כתוב פה?

דוד רותם: בבקשה.

שי סומך: אני ממשרד המשפטים.

שי סומך: אציין מראש שאני מגיע מתחום הגמלאות והנושאים מוכרים לי.

שי סומך: עורכת-הדין שאחראית על תחום הפרטיות חולה, אני מקווה שאני אשלים את מקומה.

שי סומך: אני אתחיל עם הרקע.

שי סומך: קשישים שמקבלים הבטחת הכנסה זכאים לכמה סוגי הטבות והנחות, בעיקר לפי חוק האזרחים הוותיקים.

שי סומך: יש אוכלוסייה שדומה לקשישים מקבלי הבטחת הכנסה, שזאת אוכלוסייה של מקבלי קצבת זקנה לנכה.

שי סומך: מדובר בקשישים שלפני שהגיעו לגיל הפרישה קיבלו קצבת נכות, ותיקון משנת 2002 קובע שקבצת הזקנה של אותם קשישים תהיה בגובה קצבת הנכות.

שי סומך: מדובר באוכלוסייה של קשישים נזקקים.

שי סומך: הצעת חוק פרטית משנת 2010, אם אני לא טועה, הסמיכה את השר לאזרחים ותיקים לתת לאותה אוכלוסייה של קשישים נכים את אותן הטבות שניתנות למקבלי הבטחת הכנסה.

שי סומך: החוק אושר, ומכוחו השר לאזרחים ותיקים התקין תקנות שקבעו שאותן הנחות שמקבלים מקבלי הבטחת הכנסה יינתנו גם לאוכלוסייה הזאת.

שי סומך: מדובר בהנחות בקופות חולים, בבזק, מענק חימום למי שנמצא באזור קר והנחות בארנונה.

שי סומך: בצו הזה אנחנו מבקשים להשלים את המהלך.

שי סומך: שניים מהגופים שנותנים את ההטבות, מדובר בקופות החולים ובבזק, אנחנו מעוניינים שהם יקבלו את המידע בצורה אוטומטית.

שי סומך: העברה בצורה אוטומטית של המידע שהם יקבלו מהביטוח הלאומי תקטין את הביורוקרטיה, תמנע מהקשיש להגיש בקשה, תקל ודאי על הגופים, ומה שאולי הכי חשוב, מיצוי הזכויות יהיה מלא.

דוד רותם: כל כמה זמן מעבירים את המידע?

שי סומך: הביטוח הלאומי יכול לתת תשובה לזה.

נעמה שלו: פעם בחודש כי זה גם מתן הגמלאות, ואם יש איזה שינוי, לפעמים ניתן המידע גם באמצע החודש.

שי סומך: העברת המידע היא ממוכנת, אז אין שום בעיה.

דוד רותם: מה קורה אם אני לא רוצה שתעבירו מידע עלי?

דוד רותם: לא רוצה הנחות מבזק, לא רוצה שום דבר.

דוד רותם: עזבו אותו, לא רוצה שתעבירו לי.

שי סומך: הגענו לסיכום עם הביטוח הלאומי.

נעמה שלו: זה התהליך שנבנה, שמי שיימצא זכאי לקצבת זקנה אחרי זכאות לקצבת נכות, תישלח אליו הודעה בכתב שיש לו אפשרות לקבל הנחה בקופות החולים או בבזק, לגופו של עניין, תהיה לו אפשרות להתקשר למוקד הטלפוני של הביטוח הלאומי ומוקדן יסביר לו מה המשמעות של מתן ההנחה או הסרת שמו מהרשימה.

דוד רותם: סליחה שאני שואל, ניסית פעם להתקשר למוקד הטלפוני של הביטוח הלאומי?

נעמה שלו: האמת שלא.

נעמה שלו: אני יודעת שהוא עמוס.

דוד רותם: אני מציע לך לנסות.

דוד רותם: זה פשוט בלתי אפשרי, זה דבר ראשון.

דוד רותם: את לא מצליחה להגיע אליו.

דוד רותם: זה 6585, משהו כזה.

נעמה שלו: 6050*.

דוד רותם: אחר-כך את צריכה להכיר את הקוד הסודי.

דוד רותם: עכשיו יושבים פה שבעה איש, כולם עובדי מדינה בכירים.

דוד רותם: מי מכם יודע את המספר של הקוד הסודי בביטוח לאומי?

דוד רותם: כולכם קיבלתם את זה בדואר.

דורית ואג: רק אני.

דוד רותם: גם אני, יש לי את זה בפלאפון.

דורית ואג: כנ"ל.

נעמה שלו: ננסה לחשוב אולי את תעודת הזהות להקיש.

דוד רותם: השאלה אם לא צריך לעשות מוקד מיוחד.

נעמה שלו: אולי במוקד הטלפוני ינתבו למוקד מיוחד לצורך העניין.

נעמה שלו: אני צריכה לברר.

דוד רותם: זה בלתי אפשרי.

דורית ואג: זה מוקד חיצוני, לא?

אורי מקלב: זה מיקור חוץ והוא נמצא בכרמיאל.

דוד רותם: אני מתקשר למוקד הזה, ואז המכשיר אומר לי "תלחץ את הקוד הסודי שלך".

דוד רותם: מי יודע מה הקוד הסודי?

נעמה שלו: אולי במכתב שנשלח אליו.

נעמה שלו: צריך לחשוב על פתרון.

דוד רותם: השאלה אם לא צריך לעשות דווקא לקשישים האלה מוקד טלפוני מיוחד.

דוד רותם: פירושו של דבר במחלקה שלכם, של הגמלאות, יהיה טלפון אחד שישב אדם ויקבל שיחות.

דוד רותם: כמה יעשו את זה?

דוד רותם: הרי זה לא כמויות גדולות.

נעמה שלו: יחסית ממש מזעריות.

דוד רותם: זה מה שצריך לעשות.

אורי מקלב: יש סיבות שאנשים לא ירצו שהביטוח הלאומי יעביר לקבלת הנחה בארנונה או שלא ירצו שיעבירו את השם שלהם לבזק?

דוד רותם: אני לא יודע.

דוד רותם: לי יש בעיה שמעבירים את הפרטים שלי לאיזה מקום בכלל, לכן אני לא עושה תעודת זהות ביומטרית, ולכן אין לי כזאת בשדה התעופה, ואני גם לא נוסע לארצות-הברית כדי לא לתת להם את הפרטים שלי.

אורי מקלב: אני חושב שאתה צודק מאוד בעניין הזה.

אורי מקלב: נתקלתי במסגרת העבודה לפניות הציבור במקרה אחד – מגן-דוד-אדום מחזיקים היום חובות של הציבור ב-300 מיליון שקל.

דוד רותם: מה זה?

אורי מקלב: הציבור חייב למגן-דוד-אדום 300 מיליון שקל.

אורי מקלב: חלקם הגדול של החובות הם של אנשים שלא בעלי חובות, אלא מגיעה להם התחייבות מקופת החולים עבור השירות שהם קיבלו ממגן-דוד-אדום – אמבולנס הביא אותם לבית חולים, הם אושפזו וכו' וכו', והיום מגן-דוד-אדום משהה את זה שלוש-ארבע שנים, אחרי זה לוקח עורכי-דין חיצוניים שגובים, ומחוב של 470 שקל נהיה 1,470 ועוד ועוד.

אורי מקלב: מתברר שחלק גדול מאותם חובות, קופת החולים מכסה, רק שמגן-דוד-אדום לא מוכנים להעביר לקופות החולים את רשימות החייבים כדי שיפטרו אותם במקור.

אורי מקלב: קופות החולים אמרו: אנחנו מוכנים לקבל, מי שמגיע לו, אנחנו מוכנים לפטור אותו, יוצא שלמעלה מ-50% יימחקו.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: אנחנו לא יכולים לתת את הפרטים.

אורי מקלב: בא משרד הבריאות ואומר: תתנו לנו את הפרטים של אותם חייבים, וכל קופת חולים תקבל - - -

דוד רותם: עוד מעט הם יבואו עם הצעה לפתור את הבעיה מסיבה אחת פשוטה, אני הולך להגיש הצעת חוק לבטל חלקים גדולים בפקודת המסים (גבייה) ולהוציא את הרשויות המקומיות ואת מגן-דוד-אדום מהחוק הזה.

אורי מקלב: הם אפילו לא מוכנים למסור לרשות לגביית חובות של הממשלה.

אורי מקלב: גם לזה הם לא מוכנים.

סיגל קוגוט: למה?

סיגל קוגוט: מה הנימוק?

אורי מקלב: איזה תירוץ.

אורי מקלב: הם לא מוכנים.

דוד רותם: הם גובים לבד לפי פקודת המסים (גבייה), הם ישר נכנסים לחשבון הבנק ומעקלים.

סיגל קוגוט: ככל שהטענה היא פרטיות, ברגע שאדם מסכים זו לא פגיעה בפרטיות, ורוב האנשים ודאי יסכימו.

אורי מקלב: אמרנו שעל הטופס שממלאים שיחתימו שמוכנים לוותר במקרה זה לקופת חולים, גם את זה הם לא מוכנים לעשות.

סיגל קוגוט: זה לא נימוק של פרטיות אם כך.

אורי מקלב: אני באמת מברך את משרד המשפטים שעומד על כך ומביא הצעת חוק, אבל מצד שני כל מי ששולח ילד למעון, מבקשים ממנו לחתום שהוא מוותר על כל הסודיות, ומי שחותם על בקשה להשתתפות בשכר הלימודים במעונות, מחתימים אותו שתהיה אפשרות להיכנס למשרד התמ"ת, לכל החיובים, לכל החשבונות שלו, כדי לבדוק את מצב ההכנסות שלו, וזו החלטת ממשלה.

אורי מקלב: שם אף אחד לא עצר את זה.

אורי מקלב: איך אתה מבקש ממישהו, כשמגיע אליך כתב ויתור, שאפשר יהיה להיכנס ולבדוק את כל מצב החשבון שלו, כל העיסוקים שלו והוא יוותר על פרטיות לגמרי?

אורי מקלב: אם זה נכון, וטוב שעושים את זה, שזה יהיה לכל אורך הדרך, לא היכן שאפשר להקל על אנשים, שם משתמשים בהגנת הפרטיות, והיכן שאפשר אולי לגבות מאנשים, שם פתאום אפשר לוותר מהר מאוד על הגנת הפרטיות של אדם.

אורי מקלב: צריך לנהוג באותה מידה.

שי סומך: האם אפשר להשלים?

שי סומך: כמה מלים על הנושא של הצו לפי חוק הגנת הפרטיות.

שי סומך: עד 2010 הביטוח הלאומי העביר מידע לגופים שנתנו הנחות.

שי סומך: אדוני זוכר את הצו לגבי ניצולי השואה, שם בפעם הראשונה ניתן צו, כי שם היתה באמת פגיעה בפרטיות.

שי סומך: היו ניצולי שואה שלא רצו שיעבירו את המידע, ואז השאלה התעוררה בפעם הראשונה, ואז חשבנו שצריך לפתוח דף חדש וכל העברת מידע לעגן בצו, וזה מה שאנחנו מבקשים לעשות עכשיו לגבי ההעברה החדשה, ואנחנו גם מעגנים בצו את ההעברות שכבר היו קיימות לגבי מקבלי הבטחת הכנסה.

שי סומך: תיקון נוסף בצו הוא תיקון שמשרד הבריאות ביקש, ואני מציע שיואל ליפשיץ ממשרד הבריאות יציג אותו.

יואל ליפשיץ: אנחנו מבקשים לקבל מין, כתובת ותאריך עדכון כתובת, בעיקר אחרי שנוסחת הקפיטציה שונתה ועכשיו הוכנס גם הנושא של מגדר לחוק.

יואל ליפשיץ: כאשר קופות החולים רוצות להעביר מידע ספציפי לנשים הרות או למבוטחים מהמגדרים השונים, שיהיה להן ברשומות לגבי עדכון הכתובת, כדי שהן יכניסו בקובץ אחד ולא יהיו טעויות.

סיגל קוגוט: כשמישהו נרשם לקופת חולים לא יודעים?

יואל ליפשיץ: כשמישהו נרשם לקופת חולים בדרך כלל יודעים גם את המין שלו.

יואל ליפשיץ: זה כדי שלא יצטרכו להקליד בצורה פרטנית, אחד לאחד את כל הדברים, ויש לנו 170,000 מעברים בשנה בין הקופות, וכדי לקבל את הקובץ ישירות ממשרד ישירות ממשרד הפנים ולעדכן לפי הקבצים שהוא מעביר.

סיגל קוגוט: זה לצורך נוחיות.

יואל ליפשיץ: צורך אחד שלא יהיו טעויות וצורך שני שנפנה את המידע כמו שצריך ולא על-פי ההקלדות הפרטניות שקיימות כבר היום בקופה.

סיגל קוגוט: בכל כמה זמן מעבירים את הקובץ?

יואל ליפשיץ: זה תלוי בין הקופות למשרד הפנים.

יואל ליפשיץ: מה שמשרד הפנים ירצה להעביר, אנחנו לא מתערבים בנקודה הזאת.

יואל ליפשיץ: הם יחליטו ביניהם.

יואל ליפשיץ: יש שישה מועדים בשנה למעבר בין קופות החולים, כאשר פעמיים בשנה בדרך כלל עוברים.

יואל ליפשיץ: אני מניח שהקבצים מועברים לפי התקופה הזאת, כי אז החומר הזה מועבר גם לביטוח הלאומי על מנת שיחלק את כספי הקפיטציה לקופות החולים.

יואל ליפשיץ: משרד הפנים כבר מעביר את זה למוסד לביטוח הלאומי, כי היום מחלקים את הכסף לפי מגדר וגם לפי הפריפריה, זאת אומרת גם לפי הכתובת, כי מי שגר בפריפריה שווה היום לקופה יותר.

סיגל קוגוט: זה מידע שמעבירים לביטוח הלאומי.

יואל ליפשיץ: נכון, זה גם יהיה מועד שסמוך לאחר מכן יעבירו גם לקופות, שבאמת יראו מי עבר ומי לא עבר, והכתובות יעודכנו גם בין הקופות.

אוסנת ספראי: שאלה למשרד המשפטים.

אוסנת ספראי: המידע היום מועבר לגבי חלק ממקבלי הקצבאות, נכון?

אוסנת ספראי: מה העיגון המשפטי של זה היום?

שי סומך: עד 2010 לא העלו משום מה את השאלה והמידע עבר בלי עיגון משפטי.

שי סומך: ב-2010 התגלתה הבעיה, ולכן עודכן צו בנוגע להעברת מידע לגבי ניצולי שואה שמתבטא בהנחות בתרופות.

שי סומך: הגישה היתה שמכאן ולהבא לא נמנע את כל העברות המידע שהיו קודם לכן, כי אלה העברות מידע מיטיבות, אבל מכאן ולהבא כל העברת מידע חדשה שתתבקש תהיה מכוח הצו, ובאותה הזדמנות גם נתקן את ההסדרים שהיו בעבר.

שי סומך: סך הכול זו העברת מידע מיטיבה.

יואל ליפשיץ: אצל ניצולי שואה המקרה היה ברור, כי שם אף-על-פי שלכאורה יש להם זכאויות, על-פי סעיף 8 לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, לפטורים והנחות בתרופות, חלקם, בגלל שהיו להם הסכמים עם ממשלת גרמניה וקיבלו את כל ההנחות משם, לא רצו שהקופות ידעו על זה, כי אם קופה ידעה על דבר כזה היא היתה יכולה לקחת להם את ההנחה אם הם קיבלו את זה ממקור חיקוק אחר.

יואל ליפשיץ: לעומת זאת, במקבלי הבטחת הכנסה וכל שאר הגמלאות, זה מופיע בסעיף 8, הנחות ופטורים, כל הקופות נותנות, מתקרות לתרופות, ביקורי רופא ותקרת הכנסה לחולים כרוניים, מחצית מהתקרה למקבל הבטחת הכנסה, ומאוד-מאוד חשוב שהם יקבלו את זה, כי זה מאפשר להם את הנגישות הטובה יותר וניצול של הפטורים וההנחות שיש.

איילת כהן מעגן: אני מבזק.

איילת כהן מעגן: רציתי להעיר לגבי העיגון המשפטי קודם לכן.

איילת כהן מעגן: זה אומנם עניין של הביטוח הלאומי, אבל למיטב הבנתנו בשעתו הביטוח הלאומי בדק את העניין והגיע למסקנה שכשהוא עושה את הפרוצדורה של משלוח הודעה לזכאים בדבר העובדה שהוא מעביר את המידע והיעדר התנגדות מהווה עיגון מספק לעניין הזה.

איילת כהן מעגן: כך למיטב הבנתנו זה היה בשעתו, כשהעניין הזה התחיל.

סיגל קוגוט: עם זאת, הקו לא היה מאויש.

סיגל קוגוט: אי-אפשר היה להתנגד.

דוד רותם: המדינה לא צריכה עיגון משפטי לשום דבר, יש לה פרקליטים, יועצים משפטיים – הכול הולך על-פיהם.

דוד רותם: מה זה חשוב?

דוד רותם: אז אין עיגון.

דוד רותם: העיקר שהפרקליטות אישרה את זה.

דוד רותם: ..

דוד רותם: יש עוד הערות?

דוד רותם: כן, בבקשה.

איילת כהן מעגן: אני מבקשת להעיר שבזק היא חברה בבעלות פרטית, היא חברה נסחרת בבורסה, היא חברה עסקית.

איילת כהן מעגן: המדינה החליטה שהיא תתממן את ההטבה הזאת, ואת זה אנחנו לא פותחים כרגע, אבל בצו הזה אנחנו גם הופכים להיות גוף ציבורי, כשאנחנו לא גוף ציבורי.

איילת כהן מעגן: אני יודעת שלשר המשפטים יש סמכות לקבוע בצו לגבי גורמים מסוימים שהם גוף ציבורי, אבל אם נסתכל בצו הזה ובגופים אחרים שמצוינים שם, אין שם שום חברה פרטית, אין שם שום חברה עסקית, ולא בכדי.

איילת כהן מעגן: אנחנו לא גוף ציבורי בשום הקשר, והיכולת על-פי חוק הגנת הפרטיות היא כדי שגוף ציבורי, שהוא הביטוח הלאומי, ימסור מידע לגורם אחר שהוא לא גוף ציבורי, או לגורם אחר כלשהו, בין היתר באמצעות קבלת ההסכמה של מי שלגביו מוסרים את המידע.

איילת כהן מעגן: במהלך הזה המדינה החליטה שהיא מדלגת על השלב הזה, ושהיא קובעת את בזק כגוף ציבורי כדי לקבל את המידע, על מנת שהיא תוכל לתת את אותה הנחה.

איילת כהן מעגן: אנחנו חושבים שזה בעייתי.

דוד רותם: אתם לא רוצים?

איילת כהן מעגן: אנחנו לא רוצים להיות גוף ציבורי - - -

דוד רותם: תגידו לי שאתם לא רוצים, אני לא אאשר את הצו הזה.

סיגל קוגוט: לכל דבר ועניין תהיו גוף ציבורי בגלל זה?

סיגל קוגוט: זה לא מינה וביה.

דוד רותם: תגידו שאתם לא רוצים, אני לא אאשר את הצו הזה, ואני אשלח את הביטוח הלאומי לעשות הסכמים עם יס ועם הוט ועם יתר החברות, וכשתבואו אלי לבקש אני אזכיר לכם שלא רציתם.

איילת כהן מעגן: אני לא חושבת שזה קשור.

דוד רותם: זה מאוד קשור, כי רק גופים שיסכימו, אני אהפוך אותם.

דוד רותם: מי שלא רוצה, לא צריך.

איילת כהן מעגן: אגב, יש לקוחות של החברות שציינת שלא מקבלים את ההטבה הזאת.

דוד רותם: אנחנו נדאג שהם יקבלו.

איילת כהן מעגן: מבחינתנו הם היו צריכים לקבל.

דוד רותם: אנחנו נדאג שהם יקבלו.

דוד רותם: נעשה אתם הסכמים והם יקבלו.

איילת כהן מעגן: אנחנו מממנים אותה.

איילת כהן מעגן: אגב, בחברות האחרות לא ממנים, לכן הם לא מקבלים.

איילת כהן מעגן: כך שזה לא קשור לעניין של רצון וזה מהלך שנכפה עלינו.

איילת כהן מעגן: לגבי ההפיכה שלנו לגוף ציבורי, היא לא מסויגת פה, אם אפשר, אבקש לתקן את זה.

איילת כהן מעגן: אנחנו גם לא רוצים להימצא במצב שבגלל שכתוב פה שם ושם משפחה וכו', שאלה פרטים שאנחנו מוסרים ב-144 למשל, כמובן לא בגלל שקיבלנו אותם מהביטוח הלאומי, אלא בגלל שיש לנו אותם – אנחנו לא רוצים שמשהו פה ישתמע ויעורר בעייתיות.

סיגל קוגוט: מה הבעייתיות שזה יעורר לטעמך?

סיגל קוגוט: זה שאת מקבלת את זה מהביטוח הלאומי, באיזה אופן זה פוגע בשירות שאת נותנת מכוח אחר?

איילת כהן מעגן: אני אסביר.

איילת כהן מעגן: אנחנו נותנים בשירות 144, מן הסתם, באמצעות שם, את מספר הטלפון.

איילת כהן מעגן: שם ושם משפחה זה חלק מהפרטים שנמצאים שם, זה חלק מהפרטים שנמצאים במדריכים, באינטרנט וכו'.

איילת כהן מעגן: זה שירות שאני רוצה לתת וחייבת לתת.

איילת כהן מעגן: בפרטי המידע שמצוינים כאן

איילת כהן מעגן: בטור ב' נמצא גם שם משפחה ושם פרטי.

איילת כהן מעגן: שוב, במקרה הזה אני מקבלת מהביטוח הלאומי, אבל יש לי את זה גם כתוצאה מכך שחלק מהלקוחות האלה הם לקוחות שלי.

איילת כהן מעגן: אנחנו לא רוצים שתשתמע איזה בעייתיות בעניין הזה לגבי היכולת להעביר לאחר את השם ושם משפחה - - -

סיגל קוגוט: על פני הדברים לא משתמע מה שאת חוששת ממנו.

סיגל קוגוט: הרי את מקבלת את השם רק בהקשר לזה שהאדם מקבל איזה תשלום שבגללו את נותנת לו הנחה, זה לא שאת מקבלת את זה סתם כך.

סורל הר לב: בתקנות נקבע שזה לצורך מתן הנחות.

סיגל קוגוט: ברור.

סיגל קוגוט: זה אחד התיקונים שהתבקשנו לעשות כאן.

יעל מלם: אני חושבת שאין כוונה להפוך את בזק לגוף ציבורי לכל דבר ועניין.

סיגל קוגוט: זה גם לא משתמע מהדבר הזה.

יעל מלם: הכוונה פה היתה לקבוע את בזק כגוף ציבורי לצורך היישום של אותן תקנות שהוזכרו כאן, על מנת שהמוסד לביטוח הלאומי יוכל להעביר לבזק את הפרטים המפורטים בצו.

סיגל קוגוט: גם אם את חוששת, יש מבחנים בפסיקה מתי מחליטים שמשהו גוף ציבורי.

סיגל קוגוט: ברור שזה שורה שלמה של פרמטרים, והצו הזה לא מינה וביה הופך גוף לגוף ציבורי.

סיגל קוגוט: הצו הזה כולל גם את ארגון המשפחות השכולות שרצו לקבל כל מיני פרטים, על מנת שהם יוכלו לפנות למשפחות שכולות, העמותה הזאת לא הפכה מינה וביה לגוף ציבורי רק בגלל שהיא כלולה פה בצו.

סיגל קוגוט: זה שורה שלמה של פרמטרים כשבית משפט שוקל אם משהו גוף ציבורי: איזה שירות הוא נותן, שורה שלמה של חובות שמחילים או לא מחילים עליו ולא עצם ההיכללות בצו הזה מינה וביה זה מה שיהפוך אתכם לכל דבר ועניין לגוף ציבורי.

איילת כהן מעגן: זו לא פעם ראשונה שמשרבבים אותנו לעניין הזה של גוף ציבורי.

איילת כהן מעגן: המשבצת הזאת היא לא משבצת שאנחנו נמצאים בה.

איילת כהן מעגן: אם זה לצורך התקנות האלה, זה צריך להיות רשום ליד "בזק, החברה הישראלית לתקשורת".

סיגל קוגוט: כתוב כאן.

איילת כהן מעגן: לא בסוג המידע, אלא ליד ציון הגוף, בטור א'.

יעל מלם: האם אפשר להוסיף שם שבזק, החברה הישראלית לתקשורת בע"מ, לעניין כך וכך, ואז לקבוע את העניין הספציפי, מה שכתוב כרגע בטור השמאלי?

סיגל קוגוט: זה צריך להיות רק קוהרנטי עם כל הצו.

סיגל קוגוט: הרי הטור השמאלי הוא זה שאומר לאיזה עניין מוסרים.

סיגל קוגוט: גם לארגון המשפחות השכולות לעניין דברים מסוימים.

סיגל קוגוט: יש כאלה שמקבלים יותר מידע ויותר רחב, אבל - - -

דוד רותם: פרטים אלה לצורך מתן הנחות.

סיגל קוגוט: נכון, זה צריך להיות דומה ליתר הפרמטרים.

סיגל קוגוט: גם אם את נזהרת בצוננין, זה לא מה שיהפוך אותך לגוף ציבורי לכל דבר ועניין.

דוד רותם: תיכף נפתור את הבעיה.

דוד רותם: חבר הכנסת אילטוב.

רוברט אילטוב: אנחנו מדברים על חוק הגנת הפרטיות?

סיגל קוגוט: צו.

רוברט אילטוב: אני רוצה לבקש שתהיה הנחיה במקרה הספציפי הזה של הצו, שבזק כן יוכר כגוף ציבורי.

דוד רותם: הוא כבר בפנים.

סיגל קוגוט: זו מטרת הצו.

סיגל קוגוט: לא שהוא יוכר, שהוא יקבל מידע על מנת שייתן הנחה.

רוברט אילטוב: הם לא יוכלו להתנגד להעביר מידע?

דוד רותם: הם מקבלים מידע, הם לא מעבירים.

סיגל קוגוט: הם מקבלים מידע על מנת לתת הנחה.

דוד רותם: אני מאוד מודה לך.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: בעד – פה אחד צו הגנת הפרטיות (קביעת גופים ציבוריים (תיקון), התשע"ב – 2011, אושר.

דוד רותם: פה אחד.

דוד רותם: אושר הצו.

דוד רותם: תודה רבה.