ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 966, 2012-01-09 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: בחלק הראשון של הישיבה אנחנו דנים בנושאים שונים של תעריפי המים.

משה גפני: שלא כמו שהתפרסם, שהדיון יתקיים במשך חצי שעה, הוא יארך הרבה יותר זמן.

משה גפני: אנחנו נתחיל בתעריפי המים לנכים.

משה גפני: אני רוצה לומר שעל שולחן הוועדה מונחת הצעת חוק של חברי ועדת הכספים להשיב את הפיקוח על המים לוועדת הכספים.

משה גפני: בקדנציה הקודמת הכנסת החליטה, הממשלה הקודמת החליטה, להוציא את הפיקוח על המים מוועדת הכספים והעבירה אותו כביכול לרשות ציבורית שנקראת רשות המים וכמו כל הגופים האלה שהממשלה מקימה, היא מולאמת על ידי משרד האוצר.

משה גפני: אני מתנצל בפני אנשי רשות המים.

משה גפני: גם את המשא ומתן שאני מנהל, אני מנהל עם משרד האוצר ולא עם רשות המים.

משה גפני: ברשות המים יש אנשים, גם המנכ"ל ואנשים נוספים, שהם אנשים טובים ורצונם טוב, אבל בסופו של דבר משרד האוצר הוא זה שמחליט מה יהיו התעריפים, מי יקבל הנחות, עם מי מנהלים משא ומתן ומי בא לישיבת הוועדה כשמזמינים אותו ומי לא מגיע.

משה גפני: אני מציע שתסתכלו מסביב לשולחן ותראו מי לא הגיע לדיון הזה, וזאת הממשלה.

משה גפני: משרד האוצר נמצא אבל תראו מי ממשרד האוצר לא נמצא.

רוחמה אברהם-בלילא: תראה מי הוזמן ולא הגיע.

משה גפני: זאת ההחלטה שלהם.

משה גפני: אני אומר לכל מי שמתעניין בזה, ויש כאלה שבאים אלי בתלונות למה אני לא מצליח לקדם את החוק של השבת הפיקוח על המים לוועדה.

משה גפני: אני לא מצליח כיוון שאני חבר קואליציה.

משה גפני: גם אם הייתי באופוזיציה, כמו שעשה חבר הכנסת ברכה והביא את זה להצבעה, החוק נפל.

משה גפני: הקואליציה עדיין חזקה והיא תפיל את הצעת החוק.

משה גפני: לכן אני מתקדם לאט לאט ובסופו של דבר התוכנית שלי, ברגע שיתקרב מועד הבחירות, להביא את זה לאישור לקריאה שנייה ושלישית כדי לקדם את החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת אמירה חשובה מאוד.

פניה קירשנבאום: זה עבר בקריאה ראשונה?

משה גפני: לא, עכשיו זה בדרך לראשונה, אבל אני אעשה את זה מהר ואעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית לפני הבחירות.

משה גפני: כל הזמן אני אומר את זה ואני אומר את זה גם בהנהלת הקואליציה.

משה גפני: ברגע שתתחיל התרופפות, מהניסיון שלי – ואני כבר עברתי כמה קדנציות בכנסת – כך נעשה.

משה גפני: כרגע המצב הוא לא כזה ולכן אני מתנהל לאט לאט ואני מנהל דיונים עם האוצר ועם רשות המים.

משה גפני: הנושא הראשון בו נדון היום הוא תעריפי המים לנכים.

משה גפני: מר מור-יוסף, אתה התראיינת.

משה גפני: אני לא ראיתי אבל אחרי כן באו לראיין אותו מערוץ 10 ואני אמרתי שאני מתכוון לקיים דיון בנושא.

משה גפני: עמיר פרץ, אתה רצית לומר משהו בעניין.

עמיר פרץ: לא, לפני כן, אם אדוני היושב ראש יכול לדווח לנו היכן נמצא החוק של מפעל פרי הגליל.

עמיר פרץ: אם תרצה, יותר מאוחר אני אוכל לדווח על מפעל סלינה.

משה גפני: החוק של פרי גליל יונח היום והיום אני אבקש את השחרור מחובת הנחה.

משה גפני: אנחנו בעצם כבר ביקשנו.

משה גפני: השבוע יהיה שחרור מחובת הנחה ודיון בוועדת הכספים.

רוחמה אברהם-בלילא: מה זה השבוע?

רוחמה אברהם-בלילא: השבוע זה מחר?

משה גפני: היום זה יונח על שולחן הכנסת.

משה גפני: אני מבקש מוועדת הכנסת פטור מחובת הנחה.

משה גפני: הוצאנו היום מכתב.

מירי רגב: אם היום אתה מבקש, זה יונח ביום שני הבא.

משה גפני: לא, הוא יונח היום.

עמיר פרץ: אדוני, נמצא אתנו ג'קי ואני מקווה שהיום נצליח לשכנע אותו להפסיק עם שביתת הרעב שלו נגד תאגידי המים.

עמיר פרץ: אם נצליח בכך, זאת תהיה הצלחה לוועדת הכספים.

משה גפני: מר מור-יוסף, אתה רוצה להתייחס לעניין הזה?

משה גפני: אתה יכול?

סמי מור יוסף: כן.

סמי מור יוסף: אני רוצה לדעת איך מחשבים את מחירי המים לנכים שמקבלים קצבה ואותו דבר לגבי אנשים שכירים.

משה גפני: אתה שואל איך מחשבים את מחירי המים לנכים?

סמי מור יוסף: כן.

סמי מור יוסף: מדוע לנכים אין איזושהי מכסה או סכום מסוים?

משה גפני: מחירי המים לנכים מחושבים בדיוק כמו שהמים ניתנים לאזרח בריא ורגיל.

משה גפני: אותו הדבר.

סמי מור יוסף: כן, אבל אני לא בריא.

משה גפני: אני אומר שלצערנו הרב נכון לרגע זה בו אנחנו מדברים מחירי המים מחושבים כמו שמחושבים מחירי המים לאנשים בריאים.

משה גפני: בחוק היטל הבצורת שהיה כאן

משה גפני: אנחנו קבענו בחוק שנכים מקבלים מכסת מים פי שלוש מאשר אדם בריא.

משה גפני: הגענו למסקנה לאחר דיונים שהתקיימו בעניין הזה ואכן בחוק היטל הבצורת התעריף לנכים היה שונה לחלוטין.

משה גפני: הוא היה במכסת מים פי שלוש מאשר לאדם בריא.

משה גפני: כאן, במקרה הזה, במסגרת דיונים שאנחנו קיימנו עם משרד האוצר ועם רשות המים, היה מדובר על כך שנכים יקבלו תעריף מופחת ויקבלו מכסת מים יותר גבוהה.

משה גפני: נכון לרגע זה בו אנחנו מדברים עדיין זה לא בוצע.

משה גפני: תכף נשמע.

משה גפני: אנחנו מדברים על הנושא הזה שהוא הסעיף הראשון בסדר היום.

שמחה בניטה: אבל למה נותנים להם לעקל חשבונות?

משה גפני: אנחנו קיימנו דיון על העניין הזה.

משה גפני: הייתה התחייבות של רשות המים שהם לא יעקלו חשבונות אבל כפי שאמרתי קודם, רשות המים היא לא בעלת הבית אלא בעל הבית זה משרד האוצר.

משה גפני: הם הרי אמרו שלא יעקלו חשבונות.

משה גפני: אני מלמד עליהם זכות.

ציון פיניאן: רשות המים היא גוף עצמאי שעושה מה שהוא רוצה.

מירי רגב: בנושא של הנכים דנו כאן.

שמחה בניטה: מגיעים ל-3,000 שקלים כשהקצבה היא 2,300 שקלים.

שמחה בניטה: מאיפה הוא ישלם את הסכום הזה?

משה גפני: על העניין הזה אנחנו מדברים.

משה גפני: בבקשה, מור יוסף.

סמי מור יוסף: בינתיים מחייבים אותי באותו מחיר כמו כל אדם רגיל.

משה גפני: מר קושניר, אני מבקש לדעת לגבי מור יוסף.

משה גפני: היה סיכום כאן בוועדה ואתם גם הוצאתם חוזר שבשלב זה לא יעוקלו חשבונות של הנכים.

משה גפני: למה עיקלו את חשבון הבנק של מר מור יוסף?

אלכסנדר קושניר: אדוני היושב ראש, אכן קיימת הוראת השעה והוראת השעה הזאת אוסרת לעקל חשבונות.

אלכסנדר קושניר: קרוב לוודאי שהייתה טעות מקומית.

ציון פיניאן: אם תעקלו לו את החשבון, הוא לא יוכל לשלם.

אלכסנדר קושניר: אני אענה לכולם אבל אחד-אחד ואני אסביר.

אלכסנדר קושניר: אם שמתם לב, באותה כתבה בטלוויזיה, באותו יום מנכ"ל התאגיד נפגש וביטל את העיקולים האלה והם הגיעו לאיזשהו הסדר.

אלכסנדר קושניר: זה מה שאני יודע.

אלכסנדר קושניר: אני חידשתי את אותה הוראת השעה עד שתתקבל הצעת החוק שהגשנו לך לטפל באופן מסודר ויסודי בכל הנושא של מכסות המים המוגדלות לנכים בתעריפים מופחתים, או שתתקבל במתכונת שלנו או שבמתכונת אחרת שאני מבין שאתה מעדיף אותה.

משה גפני: תכף נדבר על המתכונת שלכם.

משה גפני: המתכונת שלכם היא שאני אממן את זה.

אלכסנדר קושניר: כולנו.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו מעלים את התעריפים לכולם.

מירי רגב: אנחנו חוזרים לתחילת הדיון.

מירי רגב: הדיון הזה התקיים לפני שנה.

מירי רגב: הייתה ועדה מיוחדת שאתה מינית, שכחת?

משה גפני: לא שכחתי.

מירי רגב: רק לטפל בנושא הנכים.

מירי רגב: ישבנו כאן ודנו בזה.

מירי רגב: מה הסיפור כאן?

משה גפני: אין סיפור.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: את יכולה לשבת עד מחר ואני אשב עד מחר אבל הם יעשו מה שהם רוצים.

שמחה בניטה: רק שיראו את זה בטלוויזיה.

משה גפני: ג'קי אדרי.

אלכסנדר קושניר: אני מבקש להגיב על הדברים.

משה גפני: אני נותן לך את האפשרות.

משה גפני: אתה מכיר את הסיפור של מור יוסף.

משה גפני: תתייחס לנושא הכללי, אבל לפני כן אני מבקש, הוא אזרח ששובת רעב בנושא הזה של המים.

מירי רגב: כבר כמעט 14 ימים.

משה גפני: כבר 18 ימים או 19 ימים.

ג'קי אדרי: 23 ימים.

משה גפני: יושב ראש מטה המאבק, מרד תשלומי מים בדימונה.

משה גפני: זה השם המלא?

ג'קי אדרי: כן.

ליה שמטוב: דרך אגב, הוא גם התחיל בנושא עובדי הקבלן.

משה גפני: יפה.

משה גפני: בסדר, בבקשה.

משה גפני: תתחיל במור יוסף, לגבי העיקול.

ג'קי אדרי: אני אתחיל במור יוסף, בנקודה הכי קריטית וגלויה.

ג'קי אדרי: חשבונות הבנק שלו עוקלו על ידי תאגיד המים מעיינות דרום, אבל מור יוסף הוא אחד מ-600 משפחות להן עוקלו חשבונות הבנק שלהן בדימונה.

ג'קי אדרי: הוא לא המקרה היחיד.

ג'קי אדרי: הוציאו עיקולים בצורה גורפת על כולם, על כל חשבונות הבנק ופשוט השביתו אותם.

ג'קי אדרי: אני אז התחלתי לקבל עשרות טלפונים ביום שישי, בעיקר מהשכבות המוחלשות, שהלכו לבנק הדואר למשוך כסף כדי לקנות לשבת והחשבון שלהם עוקל.

ג'קי אדרי: סמי מור יוסף הוא אדם אמיץ, הוא היחיד שהסכים להתלוות אלי ולחשוף את המצוקה שלו אבל הוא לא היחיד.

ג'קי אדרי: גם לגבי עיקול החשבון שלו – וזה מתועד – לא רצו להגיע אתו להסדר.

ג'קי אדרי: נכון, סמי?

סמי מור יוסף: נכון.

סמי מור יוסף: לא רצו להגיע להסדר.

ג'קי אדרי: רק במעורבות של מצלמה ושל כתבת מערוץ 10.

ג'קי אדרי: רק כך נאות אותו מנכ"ל לרדת אליו ולפתור לו את בעיית החשבון המעוקל אבל הבעיה לא נפתרה.

ג'קי אדרי: אישה טובה מרמת גן גילתה אחריות אישית וסייעה לסמי שהיה במצוקה והוא התנגד לזה.

ג'קי אדרי: צר לי.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: אני רוצה להבין.

משה גפני: מבחינת תאגיד המים, כמה זמן הם נשארו עם העיקול?

סמי מור יוסף: חמישה ימים.

ג'קי אדרי: רק בהתערבות המצלמה והתערבות מאיה איידן שפנתה גם אליך, ניאותו לדבר אתו וגם לא ביטלו את העיקול.

ג'קי אדרי: העיקול בוטל כי יש אזרח במדינת ישראל ששילם את החוב.

ג'קי אדרי: זה בלתי ייאמן.

מירי רגב: זה לא יאומן.

אלכסנדר קושניר: אדוני היושב ראש, נמצא כאן מנכ"ל תאגיד דימונה, מאחר שידענו שהנושא הזה יעלה, והוא יכול לתת תשובה.

מירי רגב: זאת בדיוק הבעיה, שבאים לכאן המנכ"לים.

משה גפני: אנחנו נברר כאן את הדבר הזה באופן יסודי.

ציון פיניאן: זאת לא בעיה רק של דימונה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: דימונה כמשל.

ג'קי אדרי: אני מבקש לא להפוך את הדיון על תאגיד המים מעיינות דרום כי זאת לא רק בעיה של דימונה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אמרו כולם.

ג'קי אדרי: שמי יצחק ג'קי אדרי, אני תושב העיר דימונה, אני נולדתי בדימונה, אני אזרח ישר והגון שממלא את כל החובות שלו למדינה אבל יש אנשים שרומסים את הזכויות שלנו.

ג'קי אדרי: בחודש נובמבר 2010 – ב-22 בנובמבר – בנוכחות חברת הכנסת מירי רגב במליאת מועצת העיר דימונה הבנתי מה זה תאגידי המים והכרזתי שאני סרבן תשלומי מים לתאגיד המים ויצאנו למאבק.

משה גפני: היא הסיתה אותך.

ג'קי אדרי: היא לא הסיתה אותי.

ג'קי אדרי: היא התנגדה לזה, אבל זאת זכותה.

משה גפני: סתם, בצחוק.

ג'קי אדרי: יצאנו למאבק נגד הפרטת משק המים ונגד הקמת תאגידי המים שהוקמו על פי החוק, חוק תאגידי המים והביוב, שנת 2001, שחוקק בתקופת כהונתו של ראש הממשלה אריק שרון.

ג'קי אדרי: החוק הזה נועד לקחת את כל תשתיות המים במדינת ישראל ולהעביר אותם לתאגידים כשלב לקראת הפרטה של כל משק המים ותשתיות המים במדינת ישראל לידי בעלי ההון.

ג'קי אדרי: יצאנו למאבק.

ג'קי אדרי: אני לוקח אחריות על הקריאה שלי למרי תשלומים.

ג'קי אדרי: אכן, זאת קריאה למרד.

ג'קי אדרי: הפגנו מול רשות המים, הפגנו בעזריאלי, קיימנו עצרות, השתלטתי על בריכות המים בדימונה, צנחתי מ-12 אלף רגל לצניחת מחירי המים ולפני כאר

ג'קי אדרי: בעה שבועות החליטו בתאגיד המים להוציא עיקולים גורפים על כ-450 עד 600 משפחות בדימונה, בירוחם, בערד ובמצפה רמון שמאוגדות תחת תאגיד המים מעיינות הדרום.

ג'קי אדרי: אז נקלעתי לסיטואציה של תושבים שחשבונות הבנק שלהם עוקלו בצורה אכזרית, לא אנושית, שאין בה שום ערכים למעט מימוש החוק.

ג'קי אדרי: לא יכול להיות שלאנשים יגזלו את החמצן מהבנק.

ג'קי אדרי: אז הכרזתי על שביתת רעב.

ג'קי אדרי: הכרזתי על שביתת רעב בצלילות, במחשבה ובהגיון בריא.

ג'קי אדרי: התורה שלנו משולה למים.

ג'קי אדרי: בלי תורה אין מדינה, אין עם, אין דגל.

ג'קי אדרי: בלי מים, מתים.

ג'קי אדרי: אבל יש מי שלוקח את המים ורוצה להפוך אותם למכרז זהב לבעלי ההון.

ג'קי אדרי: סיפרו לנו על בצורת.

ג'קי אדרי: בשבע השנים האחרונות בתחנה המטאורולוגית הייתה לנו שנת בצורת אחת.

ג'קי אדרי: מלפני 144 שנים בודקים מטאורולוגית את המשקעים במדינת ישראל ויש לנו הרבה מים במדינת ישראל, אבל מישהו החליט לקדם את ההתפלה במדינת ישראל, במקביל להקים את תאגידי המים, בבוא היום תאגידי המים יהיו חדלי פירעון בגלל שהם חברות בע"מ ומי שיקנה אותן, אלה לא אנחנו האזרחים אלא מי שיקנה אותן, אלה אותם אנשים שמתפילים מים.

ג'קי אדרי: אז אנחנו נמצא את בעלי ההון מייצרים מים, מוליכים מים וסוגרים לנו את הברז אם נדבר נגדם.

ג'קי אדרי: המים הם של תושבי מדינת ישראל.

ג'קי אדרי: אני אגע בסוגיות ששמתי לי למטרה בשביתת הרעב אליה יצאתי.

ג'קי אדרי: ראשית, מחיר מיוחד וזאת חובתנו ואחריותנו כחברה לתת מחיר מיוחד לשכבות המוחלשות, לנכים ולבעלי צרכים מיוחדים.

ג'קי אדרי: מי שלא חווה מקלחת עם בן בית שהוא בעל פיגור שכלי, לא מבין כמה זמן לוקחת המקלחת הזאת.

ג'קי אדרי: האימהות, לפני התאגידים, נתנו לילדים בעלי הפיגור השכלי להתקלח כי אצלם הכול לאט, אבל היום האימהות מתחילות לדחוק בילדים, באותם בעלי צרכים מיוחדים, לחסוך במים.

ג'קי אדרי: חובתנו ואחריותנו לדאוג לאותן שכבות ולתת להן מחיר מיוחד.

ג'קי אדרי: אני לא רוצה להקצין עמדות ולומר שמגיע להן מכסה ראשונית בחינם, אני נגד חינם, אבל צריך לתת להן מחיר מיוחד.

ג'קי אדרי: העוולה הכי גדולה בתאגידי המים זה המע"מ.

ג'קי אדרי: לא יכול להיות, אדוני היושב ראש וחברי כנסת נכבדים, שאני תושב דימונה משלם מע"מ על המים כי יש לי תאגיד ותושב רמת גן לא משלם מע"מ על המים.

ג'קי אדרי: איך אתם יכולים לאפשר דבר כזה?

ג'קי אדרי: למה אתם אוכפים עלי מס שאתם לא אוכפים אותו על כל תושבי מדינת ישראל?

ג'קי אדרי: מדוע המע"מ מוחל על חלקים של אזרחי ישראל ועל חלקים הוא לא מוחל?

ג'קי אדרי: זאת פגיעה באושיות הדמוקרטיה.

ג'קי אדרי: אני מוכן לשלם כל מחיר, אני מוכן לשלם מע"מ, אבל שהוא יחול על כולם.

ג'קי אדרי: לא יכול להיות שברשות המים יהיו מאתיים תעריפים למשק המים במדינת ישראל ואנחנו, האזרחים, משלמים היום עבור התשתיות, משלמים עבור הולכת המים ואנחנו משלמים מחיר מופקע של 8.61 שקלים לקוב כשלכם זה עולה במישור החוף הפקה חצי שקל, בשפלה שקל וחצי, התפלה 2.4 שקלים בברז ואנחנו משלמים 8.61 שקלים לקוב כאשר בגלל הקנס של הבצורת אנחנו יכולים להגיע גם ל-14 שקלים לקוב.

ג'קי אדרי: זה בלתי נתפס.

ג'קי אדרי: אלה מים ובלי מים אנשים מתים.

ג'קי אדרי: יש עוד נקודה אדוני היושב ראש וחברי הכנסת.

משה גפני: נקודה אחרונה.

ג'קי אדרי: נקודה אחרונה.

ג'קי אדרי: בתחילת המאבק ההקצבה לנפש הייתה 2.5 קוב לנפש.

ג'קי אדרי: זה נקבע שרירותית, לא בדקו את הכמות, לא עשו בדיקה אמפירית אלא קבעו 2.5 קוב בצורה שרירותית מתוך ידיעה ברורה שאנשים יחרגו מהמכסה.

ג'קי אדרי: לעומת זאת, בתחילת המאבק דרשתי 4.5 קוב לנפש וזה אמפירית, זה נבדק וזאת סטטיסטיקה לאזורי אקלים קרים וחמים באירופה או בישראל.

ג'קי אדרי: נשיאת בית המשפט העליון, כבוד הנשיאה בייניש, עמדה בראש ועדה ממלכתית שבדקה את משק המים וגם שם כתוב שהצריכה הממוצעת צריכה להיות 4.5 קוב.

ג'קי אדרי: באיזו שרירות לב קבעו 2.5 קוב כדי שזקנה בת שמונים בדימונה – ויושב כאן מנכ"ל התאגיד ויגיד לי אם אני משקר – קיבלה חשבון של 800 שקלים על מים.

ג'קי אדרי: אני לא מבין למה אני האזרח צריך לשבות רעב זה היום ה-23 ואני אמשיך להיאבק באמצעות שביתת הרעב הזאת עד טיפת המים האחרונה.

ג'קי אדרי: אנחנו הולכים לנצח במאבק הזה ואם לא ננצח, האחריות על כך היא עליכם ולא עלי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני תכף אחזור אליך.

משה גפני: אני אאפשר גם למעיינות הדרום וגם לך, אבל קודם אני רוצה שתשמעו את חברי הכנסת ותשיבו גם להם.

משה גפני: חבר הכנסת עמיר פרץ ואחריו חברת הכנסת רונית תירוש.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אין ספק ששאלת תאגידי המים טופחת בפרצופנו בכל פעם מחדש.

עמיר פרץ: מה שעלה כאן בצורה סדורה - ואני מבין שג'קי יכול להיות יועץ של ועדת הכספים לענייני מים או יועץ לתאגידים, אבל אני מניח שהוא מעדיף להיות יועץ לוועדה – אין ספק שמעלים כאן סוגיות קשות ביותר.

עמיר פרץ: הרי לא יתכן שעירייה שסירבה להקים תאגידי מים בעצם נותנת לאזרחים שלה שירות מוזל ב-14 אחוזים.

עמיר פרץ: רק בגלל זה צריך להצביע לראש העיר כי הוא מצליח לשמור על מים בתעריפים מופחתים, שזה דבר כל כך משמעותי.

עמיר פרץ: הנושא השני הוא שאלת הקצבה הקצובה למים.

עמיר פרץ: מה זה הדבר הזה?

עמיר פרץ: מה זה אומר?

עמיר פרץ: אנשים יתחילו למדוד בכמה מים הם מתקלחים?

עמיר פרץ: באיזו מידה של מים הם משתמשים?

עמיר פרץ: לאן הגענו?

עמיר פרץ: מצרך כל כך בסיסי הופך למצרך לא שוויוני?

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אתה בא ממשפחה חרדית.

עמיר פרץ: מי אלה המשפחות שצורכות מים אם לא המשפחות שנמצאות בסביבתך אתה?

משה גפני: לא.

משה גפני: זה בכל הארץ.

משה גפני: אלה לא רק חרדים.

משה גפני: אני שמעתי שגם חילונים צורכים מים.

עמיר פרץ: אתה צודק, אבל לך יש חמישה ילדים.

משה גפני: סביבתי הקרובה היא אופקים ואתה יודע מי צורך שם מים.

עמיר פרץ: קודם כל, אתה צודק.

עמיר פרץ: האוכלוסיות החלשות צורכות יותר, אבל מה לעשות, יכול להיות שיש לך מספר ילדים וזה עובד לפי נפשות.

עמיר פרץ: אצלך יש יותר ילדים.

עמיר פרץ: הלוואי שהיה לכולם מספר הילדים שיש לך אבל זה לא כך, ואולי בגלל המים.

עמיר פרץ: אם תצליח להוזיל את מחיר המים, יכול להיות שיהיו יותר ילדים.

משה גפני: הלוואי והיו לי הרבה ילדים.

משה גפני: יש לי רק שלושה.

עמיר פרץ: לי יש יותר ממך.

עמיר פרץ: אני מקווה שהעניין הזה של הצרכים הבסיסיים לא משפיע על אנשים בהחלטה על כמה ילדים מביאים לעולם.

עמיר פרץ: אני לא מבין.

עמיר פרץ: הוקמו תאגידים מסחריים.

עמיר פרץ: נכון שזה תאגיד ציבורי אבל מאיפה ניתנה להם הזכות לבצע עיקול?

עמיר פרץ: לא יכול להיות שעירייה משרשרת סמכות.

ציון פיניאן: הזכות ניתנה להם אבל החלק המוסרי נפגע.

עמיר פרץ: אסור לתת להם זכות כזאת.

ציון פיניאן: אבל היא ניתנה.

עמיר פרץ: לא יכול להיות שכל מוסד יחליט שהוא מעקל חשבונות של אנשים.

עמיר פרץ: אני אתן לך דוגמה חברי חבר הכנסת פיניאן.

עמיר פרץ: אחד החוקים הכי מסובכים שחוקקנו בכנסת הזאת הוא חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

עמיר פרץ: הדבר המרכזי – אני הייתי יושב ראש הוועדה שחוקקה את החוק – עליו עמדנו הוא הפרדה בין החוק לשירות.

עמיר פרץ: הביטוח הלאומי, יכול להיות שמישהו לא שילם לו שנה,.

עמיר פרץ: אבל אין זכות לקופה לא לתת לו שירות.

עמיר פרץ: הביטוח הלאומי מגיש נגדו תביעה, זה מסלול אחר.

עמיר פרץ: מתדיינים בבית המשפט, שומעים את העדויות שלו וכולי, אבל אלה שני דברים שונים.

ציון פיניאן: הלוואי שזה יהיה כך.

עמיר פרץ: זה מה שצריך להיות.

רוחמה אברהם-בלילא: זה הקו שצריך להנחות.

עמיר פרץ: זה מה שצריך להיות.

עמיר פרץ: לו יש חוב, בסדר גמור, לכו לבית המשפט, לכו למוסד כזה ואחר, אבל איזה זכות יש למישהו להפסיק מים?

עמיר פרץ: זה לא להאמין בכלל.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני חושב שהפרדה בין החוק לצריכה, כמו שעשינו בחוק ביטוח בריאות ממלכתי, זה הדבר שיפתור את רוב הבעיות.

עמיר פרץ: אני מכיר תופעות בנתיבות, באופקים, בשדרות, וגם אתה מכיר.

עמיר פרץ: אתה בן אופקים, לא הגעת ממקום אחר.

עמיר פרץ: שיתפנו פעולה הרבה מאוד שנים באזור הזה.

משה גפני: נכון.

עמיר פרץ: לכן זה לא יתכן, גם אנשים שמרוויחים שכר ממוצע יותר נמוך, גם נכים וגם חלשים משלמים את מחיר העוולה הזאת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רונית תירוש ואחריה מירי רגב.

רונית תירוש: תודה.

רונית תירוש: אני רוצה לחזק את ג'קי.

רונית תירוש: לא רק על כך שהוא הגיע לכאן אלא גם על הדברים הנכונים, המדויקים ועל העובדות שהוא מסר כאן.

רונית תירוש: אכן הוא עשה שיעורי בית.

רונית תירוש: אני פחות מקלה ממנו.

רונית תירוש: אני זוכרת את אותם דיונים שניהלנו כאן בנושא הזה ואני חושבת שהנושא של התאגידים הוא אם כל חטאת ודינם להתנדף ולהיעלם מן העולם.

רונית תירוש: אמרו שמקימים אותם על מנת לייעל את הגבייה, אבל אנחנו רואים בדיוק איך מייעלים גבייה.

רונית תירוש: אתה לא משלם, למחרת יש לך עיקול.

רונית תירוש: אני כבר לא מדברת על העלויות של הקמת התאגידים, הלשכות, התקנים, המכוניות וכולי.

רונית תירוש: אני לא מדברת על זה.

רונית תירוש: אני מדברת על כך שההתייעלות בגבייה לא יכולה להיעשות בצורה כל כך דורסנית, כל כך חזירית, על גבם של אזרחים ולא משנה מי האדם כאשר ישר מעקלים את חשבון הבנק שלו.

רונית תירוש: הדבר השני, הנושא של מע"מ.

רונית תירוש: אני לא יודעת עד כמה, אדוני היושב ראש, נצליח למחוק את התאגידים הללו מעל פני האדמה ולהחזיר את המצב לקדמותו, אבל אם לא זה, לפחות אדוני היושב ראש – אתה גם חתום על הצעת חוק יחד אתי על ביטול המע"מ.

רונית תירוש: זה לא שברמת גן לא ישלמו ובדימונה כל ישלמו אלא אף אחד לא צריך לשלם מע"מ.

רונית תירוש: הרי מה היה כל השנים האלה כשכן הייתה בצורת וכשלא הייתה בצורת?

רונית תירוש: העירייה גבתה ומעולם לא נדרשנו לשלם גם מע"מ.

רונית תירוש: לא רק שייקרו את מחירי המים אלא אנחנו גם משלמים מע"מ.

רונית תירוש: רבותיי, זה עוד מס שממשלת הליכוד הכניסה לנו בדלת אחורית.

רונית תירוש: זה עוד מס שאנחנו צריכים לשלם כשלא קוראים לילד בשמו.

מירי רגב: לא נדבר על ממשלות.

מירי רגב: אתם אחראים להכנסת תאגידי המים.

רונית תירוש: אמרתי שדינם להיעלם.

רונית תירוש: מירי, אל תפריעי לי.

רונית תירוש: תהיה לך את הבמה שלך מיד אחרי.

רונית תירוש: זה לא משנה מי הקים ומה הקים.

יעקב אדרי: יש להם הזדמנות לשנות.

רונית תירוש: זה לא משנה.

רונית תירוש: המצב העובדתי הוא שאולי היו כוונות טובות אבל בפועל אנחנו רואים שזה מתנהל בצורה איומה וזה גובה הרבה מאוד כספים גם מהמדינה וגם מהאזרחים.

רונית תירוש: אני רוצה שהליכוד יבטל את התאגידים, שיקבל החלטות אמיצות כמו חינוך לגילאי שלוש שאני מאוד מברכת על כך.

רונית תירוש: יש החלטות אמיצות בממשלה ובבקשה, שזאת תהיה החלטה אמיצה כך שיבטלו את התאגידים.

רונית תירוש: לפני שמבטלים או תוך כדי הביטול, זה דבר שכן אפשר לעשות במיידית, לבטל את המע"מ על המים.

רונית תירוש: אני מזכירה לך שהיה כאן חבר הכנסת אורי מקלב.

משה גפני: עוד מעט הוא יגיע.

משה גפני: הוא מנהל ישיבה.

רונית תירוש: יחד אתי פעלנו רבות יחד אתך כך שתהיה דיפרנציאציה במחירים של עלויות המים.

רונית תירוש: לא יכול להיות שדינו של מי שיש לו מחלת עור – אני זוכרת את הדברים עליהם דיברנו – שמצריכה יותר רחצה, מי שהוא נכה ויש לו צרכים מיוחדים שדורשים יותר רחצה, דינו יהיה כדין כולם.

רונית תירוש: לא יכול להיות שיכפו על כולם בדיוק את אותה מכסת מים.

רונית תירוש: אני מסיימת ואומרת שאני מסכימה עם מה שאמר ג'קי ואמר גם חבר הכנסת פרץ ששאלו מי קבע ש-2.5 קוב או 3.5 קוב הם המכסה הבסיסית לכל אדם?

רונית תירוש: מי קבע?

משה גפני: החוק מאפשר להם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מירי רגב ואחריה רוחמה אברהם.

מירי רגב: אני מאוד מקווה שבעקבות הדיון הזה ג'קי – שאני מכירה אותו מפגישותיי ומסיוריי בדימונה – יפסיק עם שביתת הרעב כדי שבאמת יהיה לו כוח להמשיך ולעשות למען הנושאים החשובים בהם הוא עוסק, ולא רק בנושא המים אלא בנושאים החברתיים.

מירי רגב: בג"ץ קבע - והוא הצטרף להחלטת מבקר המדינה שהוצגה בוועדה לענייני ביקורת המדינה, בעקבות בקשה שאני ביקשתי ממבקר המדינה לבדוק את רשות המים - ש-4.5 קוב מים לבן אדם, זאת מכסת המים שאדם צריך לקבל וזה בהתאם לכל הפרסומים, גם בעולם.

מירי רגב: אדם כדי לחיות, לא לבזבז מים, לא להשקות גינות, דשאים וכדומה, צריך בין 4 ל-4.5 קוב מים לחודש.

מירי רגב: רשות המים הורידה את המכסה ל-2.5 קוב וגם לא מסבסדת את מחיר המים הראשונים אותם היא הייתה אמורה לסבסד.

מירי רגב: זה קרה כי תאגידי המים הוקמו והם בכל זאת צריכים להתפרנס.

מירי רגב: הם צריכים רכבים, משכורות, טיסות לחוץ לארץ, ישיבות וכנסים ומישהו צריך לממן את זה.

מירי רגב: מי מממן את זה?

מירי רגב: הציבור.

מירי רגב: בנוסף לכך גם מקבלים בונוס.

מירי רגב: 25 אחוזים עלו המים לתעשייה והתאגידים גם מקבלים בונוס.

מירי רגב: על מה הם מקבלים בונוס?

מירי רגב: כנראה על האפקטיביות שלהם בייעול אכיפה של הנושא, בזה שהם מנתקים מים לנכים או לאזרחים אחרים, מה שעירייה מעולם לא עשתה כי ראש העיר מחויב לאזרח שלו אבל תאגיד המים לא מחויב לאף אחד אלא מחויב למצב החשבון שלו ולתנאים שלו.

מירי רגב: הוא אומר שלו לא שילמו בזמן, הוא לא יודע מה קורה עם שעון המים.

מירי רגב: כשאני אמרתי, והכל רשום, שתאגידי המים יהפכו לברוני מים, לזאת הייתה הכוונה.

מירי רגב: בסוף ברוני מים במדינת ישראל, כמו במדינות שלישיות, הם יחליטו מי מקבל מים, מתי מקבלים מים וזאת מדיניות הרווחה שאנחנו בעצם מנסים להוביל בכל מה שקשור למוצר בסיסי שהיום הקולה והוויסקי עולים פחות מאשר המים.

מירי רגב: השאלה מה אנחנו עושים.

מירי רגב: האם אנחנו ממשיכים לדון בעניין הזה.

מירי רגב: כמעט כל חודש אנחנו עוסקים בנושא המים.

מירי רגב: אני הייתי גם בוועדה המשותפת עם אורי מקלב אבל דבר לא זז.

מירי רגב: נושא הנכים, זאת הרי בושה.

מירי רגב: תראה איזה נכים מגיעים לכאן.

מירי רגב: למה אנחנו עושים להם את זה?

מירי רגב: הדלק עולה, בזבוז של יום שלם, למה עושים להם את זה?

מירי רגב: הרי קבענו שאנחנו מגדילים להם את המכסות וקבענו שאנחנו מורידים להם את תעריפי המים.

מירי רגב: עם כל הכבוד, מי זה הפקיד במשרד האוצר או ברשות המים או בתאגידי המים שמחליט שהוא לא מבצע את ההחלטות האלה?

מירי רגב: מי אלה הפקידים האלה?

מירי רגב: אם הם עושים את הדברים האלה, בבקשה שיבואו וינהלו את הדברים.

מירי רגב: גפני, אני מכבדת אותך, אני מכבדת את הוועדה הזאת ואני יודעת שאנחנו יכולים לעשות דברים אבל צריך לעשות את זה.

מירי רגב: עם כל הכבוד, צריך לקבל החלטה האומרת שקודם כל מביאים בחזרה את הפיקוח על המים לכאן, לכנסת, אבל מעבר לזה, הם לא יכולים לעקל חשבונות של אנשים שלא שילמו מים.

מירי רגב: זה בניגוד לחוק וזה בניגוד לכל הסדר שמקובל במדינה הזאת.

מירי רגב: לא יכול להיות מצב כזה.

מירי רגב: עם זה צריך להפסיק במיידי ולהודיע היום שלא יהיו יותר דברים כאלה.

מירי רגב: אם אנחנו רוצים שבג"ץ ינהל את המדינה, אז מה אתה מתלונן נגדו?

מירי רגב: הוא מקבל את ההחלטות הנכונות כי אנחנו לא עושים את התפקיד שלנו.

מירי רגב: אתה צריך לקבוע בהחלטה חד משמעית שבנושא הנכים ובכלל לא מעקלים יותר את חשבונות הבנק שלהם, והדבר השני הוא שאנחנו עושים עבודה רצינית לביטול תאגידי המים.

מירי רגב: מספיק עם הסחיטה הזאת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני לא אוהב משפט אחד שחוזר על עצמו הרבה פעמים כשאומרים שאני יכול לעשות את כל מה שאפשר.

משה גפני: אני לא יכול לעשות.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

מירי רגב: בנושא המים אנחנו חייבים לעשות.

משה גפני: בנושא המים.

משה גפני: אני מדבר על נושא המים.

משה גפני: השבוע קיבלתי תלונות מאוד קשות מאנשים בכירים במדינה שבאו אלי בטענות.

משה גפני: בסדר, אני מקבל את הטענות באהבה.

משה גפני: אני הרי יכול להאשים אותך שאת שייכת למפלגת השלטון שלא נותנת לי להעלות את החוק, אבל אז מה יקרה?

מירי רגב: בוא נעשה את זה ביחד.

מירי רגב: יש לך כאן את רכז הקואליציה.

משה גפני: אבל מה אז יקרה?

משה גפני: אז אני הולך לקדימה אבל אני נזכר שהם בכלל אלה שהעבירו את החוק.

מירי רגב: אפשר לעשות את זה.

שמחה בניטה: זה חוצה כל המפלגות.

משה גפני: הייתי יכול להביא את החוק הזה וליפול כמו ברכה.

משה גפני: אתם, הנהלת הקואליציה, הייתם מצביעים בעד.

משה גפני: אני הייתי כבר שש פעמים בהנהלת הקואליציה על העניין הזה וגם עכשיו.

משה גפני: אני תכף אדווח לוועדה היכן זה עומד.

משה גפני: זה לא סיפור פשוט.

משה גפני: האוצר עומד על רגליו האחוריות ואצלו זה יותר גרוע מיום לימודים ארוך, שלא להעביר את הפיקוח לכנסת.

משה גפני: תכף תשמעו.

משה גפני: זאת מלחמת עולם אבל אני אומר שבעזרת השם אני אעביר את זה.

משה גפני: יש לי סבלנות אבל בינתיים את הנושא של הנכים צריך לפתור מיד.

סמי מור יוסף: זאת בקשתי.

סמי מור יוסף: את זה אני מבקש.

משה גפני: אתה תוכל להתייחס אחר כך.

משה גפני: רוחמה אברהם ואחריה זבולון אורלב.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב ראש, אני חושבת שיש כאן ערבוב בכל מה שקשור לנושא של הטיפול במחירי המים.

רוחמה אברהם-בלילא: התערבבו לנו כאן התאגידים, התערבב לנו כאן הנושא של העלאת מחיר המים לנכים.

משה גפני: הנושא עכשיו הוא הנכים.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל דובר גם על התאגידים ומה זה עושה.

רוחמה אברהם-בלילא: בין היתר אני גם רוצה לחזק את ידיו של ג'קי אדרי שפתח במהלך של שביתת רעב לפרק זמן ארוך מאוד.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מאוד מקווה, ג'קי, שהמאמצים שלך יישאו פרי.

רוחמה אברהם-בלילא: ממני ומכל חברי לאופוזיציה, אתה תקבל את הגיבוי.

רוחמה אברהם-בלילא: נשאלה כאן שאלה לא פעם אחת, ואני לא תוקפת אף אחד מחברי בקואליציה באופן אישי כי גם אני הייתי שם.

רוחמה אברהם-בלילא: כאשר הייתי, עוולה כזו או אחרת אדוני היושב ראש – וגם אתה בדרכך היית פעם כאן ופעם שם וראית שחברי הקואליציה ודרכה באופן משמעותי, הם אשר חד משמעית יכולים לשנות את פני הדברים.

רוחמה אברהם-בלילא: תפקידנו הוא להאיר ולהעיר, לצעוק, לעתים לשים את הדברים על השולחן, לפעמים שומעים ולפעמים גם לא, וזה גם בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: כל אחד עושה את תפקידו.

רוחמה אברהם-בלילא: כאשר אני רואה בדיון הזה לפחות שישה חברי קואליציה וכולם מדברים באופן אחיד ואמיתי מנהמת ליבם ואומרים שיש בעיה אותה צריך לפתור, אז בואו נתכנס לכדי מעשה, נסכם שהנושא הזה דחוף, נסכם שאי אפשר להגיע למצב שהנכים ישלמו כפי שמשלם כל אזרח רגיל ובואו ניתן את הכלים לאותם אנשי מקצוע על מנת שאלה יוכלו לפעול.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי הם לא יחוקקו חוק, הם לא אלה שיכולים לקבוע הוראת שעה כי הוראת שעה יכולה לבוא מהבית הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: הוראת השעה יכולה לבוא מהשר עצמו.

רוחמה אברהם-בלילא: זה התפקיד שלנו.

רוחמה אברהם-בלילא: צריך לעשות הפרדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אמרתי לך שמה שהפריע לי – ואנחנו רואים את זה לאורך כל הדרך ורואים את זה בצורה מאוד מאוד חזקה – זאת החלוקה בין האחריות לסמכות.

רוחמה אברהם-בלילא: יש מצב בו נעשה הסכם ג'נטלמני, כך אני מבינה, בין ועדת הכספים לבין רשות המים וניתנה הוראת שעה.

רוחמה אברהם-בלילא: יש הוראת שעה.

רוחמה אברהם-בלילא: שאלתי את היועצת המשפטית תוך כדי הדיון מה דינו של אדם שמפר הוראת שעה, האם יש איזשהו מצב שזה מהווה הפרת חוק כזה או אחר.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה להקריא את תשובתה של היועצת המשפטית לשאלה הזאת: האחריות הציבורית של פקיד שמפר הוראת שעה היא כדלקמן.

רוחמה אברהם-בלילא: פקיד ציבור מחויב לפעול בנאמנות, כשלוח ציבור ולמלא את כל החובות המוטלות עליו לפי כל דין.

רוחמה אברהם-בלילא: כשהפקיד עצמו ספציפית לא ממלא את הוראת השעה, זה או שהשר או שמנהל הרשות – כמו השר, זאת מדיניות שנקבעה – המופקד עליו לא ממלא את אחריותו.

רוחמה אברהם-בלילא: אם הפקיד פעל במרמה או בכוונה – ואני לא יכולה לומר את זה כי זה לא המקרה – חלים עליו דינים בדיני העונשין, אבל אם זה ברמה המשרדית, זה ניהול לא תקין ואחרי המשפט הזה יש שלושה סימני קריאה.

רוחמה אברהם-בלילא: יש כאן מצב של ניהול לא תקין.

רוחמה אברהם-בלילא: אדם שהוא נכה קשה מאוד שהחשבון שלו בבנק הדואר – לא בבנק הפועלים, לא בבנק לאומי ולא באחד מהבנקים הרגילים אלא בבנק הדואר – עוקל.

סמי מור יוסף: החשבון שלי בבנק הפועלים.

רוחמה אברהם-בלילא: ג'קי אמר לי שיש אנשים ומדובר בתופעה, ולא רק שלך ספציפית, שלמעשה הופכת להיות תופעה שהיא רחבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא יודעת לאמוד אותה כרגע ולומר לכמה אנשים עוקלו החשבונות, אני מודה בכך, אבל בטח ובטח זה לא בן אדם אחד.

רוחמה אברהם-בלילא: אם ג'קי בא ואומר שהוא בדק את הדברים, הוא עשה שיעורי בית ומדובר בין 450 ל-600 אנשים שמרביתם מנהלים את החשבון שלהם בבנק הדואר, אדוני היושב ראש, מדובר כאן באמת בתופעה שהיא רחבה ואנחנו צריכים לצאת מכאן עם משהו שהוא הרבה יותר משמעותי מהנחיה או מהוראת שעה ולבדוק את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: גם אם הסוגיה הזאת של המים היא סוגיה קריטית, זה מצרך קיומי שאי אפשר להתעלם ממנו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מציעה שגם אם זה יהיה מצב בו אתה מטיל את כל כובד משקלך הקואליציוני, ויש לך משקל.

רוחמה אברהם-בלילא: .

משה גפני: לא.

משה גפני: אני לא אוהב את זה.

משה גפני: ציון, בסוף אני אשם.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אתה לא אשם.

רוחמה אברהם-בלילא: אם אנחנו רוצים שהדיון הזה יהיה עוד דיון סרק, עוד דיון לעיני המצלמות כשכל חברי הכנסת מדברים לטובת אותם אנשים, אז בסדר, בוא נשחק את המשחק.

משה גפני: לא.

משה גפני: זה לא כך.

רוחמה אברהם-בלילא: אכן, זאת לא הכוונה שלך.

משה גפני: לא, זאת לא הכוונה.

משה גפני: בהצגות הייתי יכול לעשות משהו יותר מעניין.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יודעת.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן אני חושבת שאנחנו בבית הזה צריכים להתגייס, קואליציה כאופוזיציה, כגוף אחד בראשותך ולהוביל מהלך של הנחות בכל מה שקשור לנכים, לאותם מסכנים שמתפרנסים מקצבה של 3,000 שקלים.

שמחה בניטה: איזה 3,000 שקלים?

שמחה בניטה: 2,000 שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: 2,000 שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: בפני האנשים האלה עומדת דילמה, האם הם יכולים להתקלח, כמה פעמים בשבוע הם יתקלחו, האם הם ישתו מים או האם הם יקנו את התרופות הדרושות להם.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת הדילמה שעומדת בפני אותם אנשים.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן אנחנו צריכים לעזור להם ולהחליט מה הדברים שאנחנו מטפלים בהם באופן דחוף ונותנים את התשובה, בין אם זה בהסכם ג'נטלמני שתהיה הוראת שעה ואף אחד לא יוכל להפר אותו כי אנחנו נבדוק או בין אם זה יישום הצעת החוק עליה אתה מדבר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: זבולון אורלב ואחריו ליה שמטוב וגאלב מג'אדלה.

יעקב אדרי: אני מוותר על רשות הדיבור.

יעקב אדרי: אני רוצה להירשם לדיון הבא בעוד חודש.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: הסוגיה הזאת שכבר נדונה כמה וכמה פעמים כאן בוועדת הכספים וטרם באה על פתרונה, היא באמת די מקרה מבחן של ועדת הכספים, האם ביכולתה של ועדת הכספים של הכנסת – שהיא לפחות אחת משתי הוועדות הבכירות בכנסת – להשפיע השפעה ממשית בסוגיה שאנחנו רואים אותה סוגיה מאוד בסיסית ביחסי השלטון מול האזרחים בכל מה שקשור למחיר המים.

זבולון אורלב: אני לא נסחף להעמיד על המוקד לא את רשות המים ולא את התאגידים.

זבולון אורלב: בסך הכול הגופים האלה הם גופים שפועלים על פי חוק שאנחנו חוקקנו, שהכנסת הזאת חוקקה, ולכן המפתח הוא אצלנו.

זבולון אורלב: המפתח הוא לא ברשות המים והמפתח הוא לא בתאגידים.

זבולון אורלב: אם אנחנו חושבים שרשות המים והתאגידים עובדים שלא על פי חוק, יש רשויות מספיקות במדינת ישראל, מערכת משפט, שיכולות להעמיד אותם במקומם.

זבולון אורלב: הבעיה היא שהם פועלים על פי חוק והחוק הזה הוא חוק גרוע והוא חוק דרקוני.

זבולון אורלב: ניסיתי לברר ואמרו לי בזמנו שלפני חוק תאגידי המים אוצר המדינה מימן את המים בסדר גודל של בין 600 ל-800 מיליון שקלים.

משה אבנון: לא אמת.

משה אבנון: זה לא נכון.

זבולון אורלב: אני אומר מה שאמרו לי.

זבולון אורלב: למה, המספר יותר גבוה?

משה אבנון: לא.

משה אבנון: לא מימן בכלל.

זבולון אורלב: אני חולק עליך.

זבולון אורלב: זה טוב לי שאתה אומר שלא מימן בכלל כי אני חולק עליך באופן קטגורי.

זבולון אורלב: אוצר המדינה מימן, ואני עומד על כך, בין 600 ל-800 מיליון שקלים.

זבולון אורלב: מי מימן את הפער בין התעריף הקודם לתעריף הנוכחי?

זבולון אורלב: לא רק ההזנחה בטיפול בתשתיות, לא זה הסיפור.

זבולון אורלב: הפער הזה כוסה על ידי אוצר המדינה ומה שעשו תאגידי המים, בעצם אוצר המדינה הפסיק לממן והרי הוא גובה באופן פרוגרסיבי מכולם ועכשיו הטיל על כולם תעריף אחיד שזה רגרסיבי לחלוטין.

זבולון אורלב: זה מה שקרה כאן.

זבולון אורלב: אני אומר אדוני היושב ראש, אני מאוד מכבד את בקשתך ואת היוזמה של החוק שתביא את מחיר המים לפיקוח אבל בגלל התנגדות האוצר יש גם מהלכי ביניים.

משה גפני: נכון.

זבולון אורלב: זה לא הכול או לא כלום.

משה גפני: נכון.

זבולון אורלב: יש שתי אפשרויות.

זבולון אורלב: אפשרות אחת לומר לרשות המים שאם היא לא תנצל את סעיף 102 שמאפשר לה לתת הנחות ושהיא תודיע כאן בצורה מסודרת ותסדיר את זה באופן ראוי, בסדר גודל של חודש ימים, בוא נטפל נקודתית בסוגיה הזאת של ההנחות.

זבולון אורלב: פיקוח, אתה אומר שהאוצר כולו מתקומם וכנראה הוא מצליח לגבור עלינו בגיוס כל הקואליציה, אבל נקודתית בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: אני לא חסיד התעריף בשיטה של חברת החשמל כי שם על כל הנחה שאתה עושה, מישהו אחר משלם.

זבולון אורלב: אני לא חסיד השיטה הזאת, אבל אולי אין ברירה.

זבולון אורלב: האפשרות השנייה היא ללכת לפי סעיף 102 של חוק המים ושם יש אפשרות לתת הנחות לא על חשבון מישהו אחר.

זבולון אורלב: יכול להיות שחלק מהעניין צריך להיות על חשבון אוצר המדינה ומה זה אוצר המדינה?

זבולון אורלב: זה גם מסים של כולנו אבל גובים אותם באופן סוציאלי.

זבולון אורלב: נקודה אחרונה אדוני היושב ראש שאני לא יכול שלא לחזור עליה ואני אחזור עליה כמו קאטו.

זבולון אורלב: אני חושב שבנוסף לסוגיית הנכים ואנשים עם צרכים מיוחדים, אותם קשישים וקשישות שצורכים באופן אנושי יותר מים, יש עוד בעיה של אותם קטינים שנמצאים במוסדות כאשר המשפחה משלמת עליהם תעריף רגיל אבל במוסד בו הם נמצאים כל השנה, המוסד משלם תעריף כפול ובגלל הדבר הזה המוסדות מתמוטטים או שזה בא על חשבון האוכל שלהם והתרופות שלהם.

זבולון אורלב: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת ואני מבקש שבאותה הזדמנות שמטפלים בסוגיית הנכים, יטפלו גם בסוגיית קטינים בסיכון שנמצאים במוסדות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: ליה שמטוב ואחריה גאלב מג'אדלה.

ליה שמטוב: אדוני היושב ראש, אני רוצה לספר על פנייה שקיבלתי מאזרחית מדינת ישראל שגם יודעת את החובות שלה וגם את הזכויות שלה.

ליה שמטוב: היא קיבלה בירושה את הדירה של הוריה והחליטה להשכיר אותה.

ליה שמטוב: כשהיא השכירה את הדירה, הדיירת שהייתה גרה אצלה העבירה בעירייה את הארנונה על שמה ובתאגיד המים היא העבירה על שמה את חשבונות המים.

ליה שמטוב: באיזשהו שלב היא לא שילמה לא את שכר הדירה ולא את חשבון המים.

ליה שמטוב: הצטבר חוב בארנונה, במים ובשכירות.

ליה שמטוב: כשבעלת הבית החליטה לזרוק אותה מהדירה, דבר שהיה קשה לפי החוקים שלנו, אבל בתאריך מסוים הדיירת עזבה מרצונה את הדירה.

ליה שמטוב: כאשר אותה גברת לא שילמה את שכר הדירה, בעלת הדירה הלכה לתאגיד המים ושאלה אם הגברת משלמת את המים ושם נאמר לה שהיא לא משלמת.

ליה שמטוב: מה החוב?

ליה שמטוב: החוב היה אלפיים ומשהו שקלים ונאמר לה שהם שולחים לה התרעות בצבע אדום.

ליה שמטוב: אמרה בעלת הדירה שאותה גברת לא משלמת את חשבון המים ולכן אולי כדאי לסגור את המים, אבל נאמר לה שהם שולחים התרעות.

ליה שמטוב: כאשר אותה גברת עזבה את הדירה, החוב נשאר אבל בעלת הדירה החליטה למכור את הדירה.

ליה שמטוב: כשהיא מכרה את הדירה והגיעה לתאגיד המים בקשר להעברת הזכויות, נאמר לה שיש לה חוב.

ליה שמטוב: היא אמרה שהחוב הוא לא על שמה אלא על שם השוכרת וכי היא הייתה בתאגיד ודיברה בנושא הזה.

ליה שמטוב: התאגיד לא עיקל את החשבון למי שהיה צריך לעקל לו את החשבון.

ליה שמטוב: תראו מה קורה.

ליה שמטוב: פשוט אבסורד.

ליה שמטוב: אני לא יודעת אם תאגיד המים יודע אם מדובר בנכה או לא, אבל למה קורה מצב כזה שאחרי 3,000 שקלים חוב הם שולחים התרעות ולא בודקים מה בדיוק קרה, אבל לעומת זאת, לאנשים כאלה מעקלים את החשבונות.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב ראש, אני חושב שחבריי שקדמו לי הקיפו את הנושאים מכל הכיוונים.

גאלב מג'אדלה: הגדיל לעשות חברי זבולון אורלב.

גאלב מג'אדלה: עמיר, ראיתי שאתה הולך להצדיע לאלה שלא הצטרפו לתאגיד המים.

גאלב מג'אדלה: שלא תחשוב לרגע שהם עשו זאת בגלל שהם רחמנים אלא הם עשו זאת בגלל שהמים הם אוצר נוזלי בידיים שלהם - ולרוב אלה הערים הגדולות - מדובר במיליונים ובעשרות מיליוני שקלים והם רוצים להחזיק את האוצר הנוזלי הזה בידיים שלהם.

גאלב מג'אדלה: זאת הסיבה.

עמיר פרץ: לאזרח הקטן, מה איכפת לו?

עמיר פרץ: הוא לא משלם מע"מ.

גאלב מג'אדלה: כדאי שתדע.

גאלב מג'אדלה: שלא יאמרו לנו שזה בגלל שהם רוצים לפטור את האזרח המסכן ממע"מ.

גאלב מג'אדלה: זאת הסיבה האמיתית.

גאלב מג'אדלה: לא במקרה 15 העיריות הגדולות התנגדו בתוקף לחוק הזה ועמדו על רגליהן האחוריות.

גאלב מג'אדלה: אני אומר שתפסת מרובה, לא תפסת.

גאלב מג'אדלה: אני מציע ללכת בדרך של בית הלל.

משה גפני: בית שמאי ובית הלל, זאת המצאה של החילוניים כיוון שבית שמאי לפעמים גם מקל.

משה גפני: סתם המציאו את זה.

משה גפני: תגיד שאתה רוצה להקל.

משה גפני: בקיצור, אתה רוצה להקל.

גאלב מג'אדלה: אני מציע שניקח נקודתית את הנושא, נטפל בו היכן שאנחנו יכולים ונעשה זאת היום ולא מחר כדי להקל על אוכלוסיות מוחלשות, כדי שאנשים יחזרו עם בשורה טובה וכדי שאנשים כאן יבינו שבישראל יש שלוש רשויות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא עובדים אצל הרשות המבצעת.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מחוקקים חוקים.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה שתתנתקו לרגע מהקואליציה האומללה הזאת שהביאה עלינו צרות צרורות ותתנהלו כבית מחוקקים בעצמאות.

גאלב מג'אדלה: נעשה משהו שגם הרשות המבצעת תבין שגם אנחנו מתקדמים צעד אחד קדימה ולא דורכים במקום כל הזמן אבל גם האזרח יבין שהדיונים כאן הם דיונים פוריים ואחריהם יש תוצאה.

גאלב מג'אדלה: אני מתנצל.

גאלב מג'אדלה: אני צריך לעזוב את הישיבה.

משה גפני: אני אייצג אותך.

גאלב מג'אדלה: מי שמייצג אותי כאן זה עמיר.

משה גפני: לפני שאנחנו ממשיכים בדיון, אני מבקש לומר לחברי הוועדה.

משה גפני: הייתי כמה פעמים בהנהלת הקואליציה לגבי ההצעה הזאת ללכת שלב-שלב, לטפל בנכים, לטפל בשכבות המוחלשות, לטפל בנושאים נוספים שהועלו מעבר לעניין של החוק הכללי, הפיקוח על המים.

משה גפני: אני באתי להנהלת הקואליציה ואמרתי שקבעו אתי פגישה במשרד האוצר אבל לא באו.

משה גפני: אין לי טענות לרשות המים שמתי שאנחנו קוראים לה, היא מתייצבת וזה בסדר.

משה גפני: באגף התקציבים במשרד האוצר יש להם תעסוקה מאוד גדולה וחלק שם לא תמיד מגיעים וישיבות בוטלו.

משה גפני: אחרי שהתברר שלא התקיימו ישיבות, העברתי את החוק בקריאה טרומית בהסכמת הקואליציה.

משה גפני: שמתי את זה אחרי הרבה מאוד זמן.

משה גפני: קיימנו דיונים על הנושא של הנכים למשל והנחתי את זה לקריאה ראשונה.

משה גפני: אז פנה אלי אלקין ואמר לי שנתקדם לקריאה ראשונה אבל מוכרחים לקיים עוד ישיבה.

משה גפני: בישיבה הזאת שאני קיימתי לפני זמן די ארוך, אמרה הרשות המבצעת – אני לא אומר אגף התקציבים - שהיא תעשה הנחה לנכים והיא תטפל בשכבות המוחלשות אבל במשק כספי סגור.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו העלינו את המחירים לאזרחים במדינת ישראל, נעלה אותם בעוד כמה אגורות ובזה נממן את השכבות המוחלשות, נגדיר אותן כנכים מכיוון שעדיין אין הגדרה.

משה גפני: אני הודעתי שזאת לא תשובה ואני לא מקבל את התשובה הזאת.

משה גפני: אחרי שהיו כל כך הרבה העלאות, לפתע תהיה עוד העלאה כדי לממן את הנכים.

משה גפני: אני לא מקבל את זה.

משה גפני: אז זה נסחב שוב ושוב שמתי את זה בסדר היום.

משה גפני: כך היה חתול ועכבר עד שבשבוע שעבר נדמה לי או כבר לפני שבועיים קיימתי אתם ישיבה, עם אגף התקציבים.

משה גפני: אגף התקציבים תכף יאמר אם זה נכון מה שאני אומר, ויכול להיות שהם יאמרו שזה לא נכון, אבל נאמר לי שהוחלט לממן את ההנחות לנכים ולשכבות המוחלשות מתקציב המדינה ולא מהכסף של מחירי המים.

משה גפני: אני רואה בזה התקדמות יפה וטובה.

משה גפני: אני לא בא על סיפוקי בעניין הזה אבל זה צעד גדול קדימה לגבי העניין של הנכים והשכבות המוחלשות.

משה גפני: הדיון שאמור להתקיים עכשיו הוא בהגדרות, מה הגדרה של נכה.

עמיר פרץ: איך זה ייעשה?

משה גפני: ייתנו הנחה.

משה גפני: יהיה כסף לרשות המים מתקציב המדינה כדי לממן את זה.

משה גפני: תכף נשמע.

משה גפני: האוצר יכול להכחיש את דבריי עכשיו.

מירי רגב: אתה זוכר שבוועדה עם אורי היה אותו הסיפור של איך אתה מגדיר נכה.

מירי רגב: רופא מגדיר נכה.

זבולון אורלב: יש הגדרות של הביטוח הלאומי.

משה גפני: לא נפתח כאן עכשיו ברשותכם דיון על ההגדרות.

משה גפני: ההגדרות זה דיון של הרבה מאוד שעות.

מירי רגב: לא, אין דיון על ההגדרות.

מירי רגב: יש רופא שקבע וועדה שקבעה אם הוא נכה עם ארבעים או שישים אחוזי נכות.

משה גפני: את רוצה שאני אציג לך את השאלות?

משה גפני: אני אציג לך גם את השאלות.

משה גפני: התקדמנו צעד גדול קדימה בעצם העובדה שהאוצר אומר שהוא מממן את זה מתקציב המדינה ולא יעלו מחירים נוספים לאזרחים שכבר העלו להם בהרבה מאוד כסף.

משה גפני: אני אומר שאנחנו מתקדמים עם העניין הזה.

משה גפני: אני מבקש ממך ג'קי.

משה גפני: יש התקדמות גדולה עם הנושא של השכבות המוחלשות.

משה גפני: תכף נשמע.

משה גפני: אם האוצר אומר אחרת, תמשיך את שביתת הרעב.

משה גפני: אם הוא לא אומר אחרת, אם הוא מצדיק את מה שאני אומר, אני מודיע כאן הודעה.

משה גפני: הממשלה אתמול החליטה על יום לימודים ארוך והיא החליטה על חוק חינוך חינם מגיל שלוש.

משה גפני: בין יתר הדברים כך החליטה הממשלה.

משה גפני: זה בסדר, אני תומך בזה ואני חושב שזה דבר מבורך מאוד אבל הם צריכים להביא לוועדה קיצוץ רוחבי.

משה גפני: חוץ מקיצוץ רוחבי, גם צריך לבוא סעיף ההתאמה בתקציב המדינה, מה שבזמנו העברנו, שזה עוד מיליארד ו-600 מיליון שקלים.

משה גפני: תהיה כאן חגיגה גדולה בוועדת הכספים לגבי הדיון הזה.

משה גפני: אני אומר למשרד האוצר שאם לא מתקדם העניין של הנכים, אני לא מביא את הקיצוץ הרוחבי לדיון בוועדה.

משה גפני: לפני שיתחיל הדיון כאן, יתקיימו הדיונים עם משרד האוצר לגבי הנושא של הפחתת המים לנכים.

משה גפני: לא, אין מחיאות כפיים בוועדה.

משה גפני: אני לא אומר שנגיע לסיכום על הקיצוץ הרוחבי, אבל כל עוד אני אראה שאין התקדמות בנושא המים וממשיכים לסחוב אותי, אני פשוט אסע לחופש.

משה גפני: את הקיצוץ הרוחבי שיעבירו לוועדה אחרת.

משה גפני: אני מקווה שכל המפלגות שנמצאות כאן יעשו כמוני.

רוחמה אברהם-בלילא: כולנו ניסע לחופש ביחד, כדי לוודא שאף אחד לא יתכנס במקומך.

משה גפני: אני אומר שוב שאם תהיה התקדמות, אני אביא לכאן לדיון את הקיצוץ הרוחבי.

משה גפני: אם לא תהיה התקדמות, זה לא יובא לדיון.

משה גפני: אני לא אומר מה עמדתי בעניין של הקיצוץ הרוחבי וכל אחד יביע את עמדתו כשיתקיים הדיון.

משה גפני: אם תהיה התקדמות, אפילו אם לא נסכם עדיין אבל נראה שאין סחבת אלא באמת יושבים נציגי המשרדים עם הביטוח הלאומי, עם ועם כל הגורמים המקצועיים בעניין הזה של הנכים, יובא לכאן הקיצוץ הרוחבי.

משה גפני: אני לא יודע מה יקרה בוועדה ואני לא נכנס לדיון הזה.

משה גפני: זה בתנאי אחד, שאתה מודיע עכשיו שעד הקיצוץ הרוחבי אתה מסיים את שביתת הרעב.

ג'קי אדרי: כבוד היושב ראש, חברי כנסת נכבדים, אני אומר רק משפט אחד ואותו אני אקריא.

ג'קי אדרי: חוק המים התשי"ט-1959 קובע בסעיף 1 כי מקורות המים הם קניין הציבור, נתונים לשליטת המדינה ומיועדים לצורכי תושביה ופיתוח הארץ.

ג'קי אדרי: הזכות למים הינה חלק מהזכות לקיום אנושי בכבוד המעוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם והינה זכות חוקתית קיומית.

ג'קי אדרי: אני מבטיח לך אדוני היושב ראש שאת הגילוח אני אעשה בעיר הקודש.

משה גפני: לא דיברתי על גילוח.

משה גפני: דיברתי על אוכל.

משה גפני: גם אני לא מתגלח.

ג'קי אדרי: את הארוחה הראשונה אני אוכל בעיר הקודש.

ג'קי אדרי: אני אפסיק את שביתת הרעב ואכבד אתכם ואת הכנסת כי הקריאה ששמעתי כאן, יש לה בסיס להצלחה.

ג'קי אדרי: אני לא מפרק את האוהל.

משה גפני: לא ביקשתי.

ג'קי אדרי: האוהל יישאר ואנחנו נמשיך להיאבק בתוך גבולות הדמוקרטיה.

ג'קי אדרי: אני מודה לכם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שירה גרינברג, אגף התקציבים, משרד האוצר.

משה גפני: תתייחסי למה שאמרתי.

משה גפני: אני מתנצל על כך שכל המשא עליך.

שירה גרינברג: זה בסדר.

שירה גרינברג: אני רגילה.

שירה גרינברג: כל אחד מבצע את תפקידו.

משה גפני: האם יש משהו לא נכון במה שאמרתי?

שירה גרינברג: לא, אין דבר לא נכון במה שאמרת.

שירה גרינברג: אני אזכיר שמשרד האוצר ורשות המים כמובן היו מעוניינים לתת מענה לנושא.

שירה גרינברג: שלא יתפרש לא נכון שנתקלתם באוזניים ערלות לנושא הזה, אבל אכן היה בינינו ויכוח.

שירה גרינברג: אנחנו היינו מעוניינים שהדבר הזה יהיה באמת בסכום אפס כפי שהצענו את תיקון החוק ולאחר דיונים שהתקיימו אכן סוכם אתכם.

משה גפני: סכום אפס, כדי שיבינו כולם, המשמעות היא שכולם ישלמו את זה.

משה גפני: לא המדינה אלא כלם שלמו.

משה גפני: זה סכום אפס.

שירה גרינברג: נכון.

משה גפני: יש לכם מלים כאלה שאני בכולל לא למדתי אותן.

משה גפני: אולי באוניברסיטה לומדים אותן.

משה גפני: לא כולם הבינו מה המשמעות של סכום אפס.

משה גפני: סכום אפס, המשמעות היא שאנחנו נעלה עוד קצת את מחירי המים כדי לממן את זה.

משה גפני: ועכשיו מה המצב?

שירה גרינברג: כרגע, לאחר דיונים שאכן התקיימו בין היתר אתך חבר הכנסת גפני, אנחנו באמת העמדנו מסגרת תקציבית לנושא הזה.

שירה גרינברג: נקבעה ישיבה עם ביטוח לאומי ונציגי על מנת להגדיר את האוכלוסייה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: קושניר, מנהל רשות המים, בבקשה.

אלכסנדר קושניר: תודה רבה.

אלכסנדר קושניר: זה בהחלט מעמד לא נעים אבל אני כראש רשות המים וכאיש שבמשך 25 שנים עוסק בתחום המים, אני קודם כל חייב להגדיר.

אלכסנדר קושניר: רבותיי, רשות המים היא ממשלתית ואנחנו מבצעים ופועלים לפי החלטות הממשלה והכנסת.

אלכסנדר קושניר: אתם הריבון שלנו.

אלכסנדר קושניר: סביר להניח שברפורמה ענקית שמתבצעת בחמש-שש השנים האחרונות, גם הקמת התאגידים, גם מתקני התפלה גם שינוי דרמטי בכל משק המים, סביר להניח שבשינויים האלה נעשות לא מעט טעויות ושגיאות אבל אנחנו מטפלים בהן.

אלכסנדר קושניר: אם שמתם לב, עם כל הבעייתיות, עם הבצורת – ואני לא אתווכח עם ג'קי כמה שנים הייתה בצורת או לא הייתה – מה קורה בסביבה שלנו, מה קורה עם השכנים שלנו, עם לבנון, ירדן, מצרים וסוריה.

מגלי והבה: אתה יודע מה מחיר המים שם?

אלכסנדר קושניר: אני אענה.

מגלי והבה: הוא מביא דוגמה, אבל הוא לא יודע מה מחיר המים.

מגלי והבה: המחיר שם כמעט אפסי.

אלכסנדר קושניר: אני אענה.

אלכסנדר קושניר: אני גם מוכן להיפגש ולבדוק מחירים.

אלכסנדר קושניר: אני רוצה לומר שהמאמץ האדיר שנעשה ומאגרי המים שלנו די ריקים, עדיין כל אזרח שלנו פותח ברז ויש בו מים.

מירי רגב: עוד מעט תגיד שבשביל לנשום אוויר צריך לקבל את אישור האוצר.

אלכסנדר קושניר: להפך.

עמיר פרץ: אם היינו סומכים עליכם שאתם תקימו את המוביל הארצי, זה לא היה קורה.

משה גפני: הוא לא היה מנהל רשות המים בתקופת המוביל הארצי.

משה גפני: עמיר, תאפשר לו להתייחס.

משה גפני: אמר את זה גם שר התשתיות הלאומיות כאן בוועדה ואמר את זה מנהל רשות המים הקודם, שאנחנו עלולים להגיע למצב שלא יהיה מים בברזים.

משה גפני: זה לא הוא אמר את זה, אלא אמרו את זה קודם.

משה גפני: אנחנו נבהלנו.

מגלי והבה: תלוי מה המחיר.

מגלי והבה: תמיד יהיו מים.

משה גפני: זה דבר שנאמר כאן כבר כמה שנים.

משה גפני: אני מחפש את הברז בו אין מים.

משה גפני: שר התשתיות אמר את זה כאן.

אלכסנדר קושניר: אני אשתדל לא להרבות במלים.

אלכסנדר קושניר: אני רק רוצה להזכיר שבמהלך העשור האחרון היו שתי ועדות חקירה ממשלתיות.

זבולון אורלב: אחת הייתה ממלכתית.

אלכסנדר קושניר: נכון.

אלכסנדר קושניר: זה לא מכיוון שאין מה לעשות אלא כנראה הבעיה באמת קיימת ואנחנו מתמודדים אתה.

אלכסנדר קושניר: אני מודע לכך שאנחנו חייבים לתקן הרבה בתהליך השינוי הזה ואנחנו אכן מתקנים.

אלכסנדר קושניר: לאחרונה הייתה החלטת ממשלה שהתבססה על המלצות ועדת ניסן וזה לגבי תיקון תהליך הקמת התאגידים.

משה גפני: כמה תאגידים הציעה הוועדה?

אלכסנדר קושניר: ברשותך, אני אשלים את המשפט.

אלכסנדר קושניר: אדוני היושב ראש יודע שברגע שהוא העלה מולי את נושא הסיוע לנכים, תוך חודש ימים הבאתי את ההצעה.

אלכסנדר קושניר: לצערי הרב אני פועל רק בתחום הסמכויות שלו, במסגרת משק מים סגור, מה ששירה אומרת סכום אפס.

אלכסנדר קושניר: זאת אומרת, אין לי תקציב חיצוני.

משה גפני: עכשיו זה כבר לא סכום אפס.

אלכסנדר קושניר: נכון, עכשיו זה לא, אבל אז הבאתי הצעה.

מירי רגב: רק גפני מעדכן אותך מה שקורה?

מירי רגב: אתה לא מדבר עם האוצר?

מירי רגב: הרי הבוס שלך הוא האוצר.

משה גפני: זה לא הבוס שלו.

משה גפני: הוא מדבר עם האוצר.

אלכסנדר קושניר: אנחנו דיברנו.

אלכסנדר קושניר: כפי שציינה כאן שירה הייתה מחלוקת.

אלכסנדר קושניר: אנחנו, ביכולת שלנו כרשות המים, כגוף מקצועי אחראי, הבאנו מה שיכולנו לעשות.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: בסמכותך היה להנחות את התאגידים שלא לעקל חשבונות של נכים.

אלכסנדר קושניר: הוצאתי הוראת שעה.

אלכסנדר קושניר: אני אבדוק את זה ואתם תקבלו עדכון בכתב.

אלכסנדר קושניר: אני גם מציע, על מנת שהנושא הזה לא יישכח, נמצא כאן מנכ"ל תאגיד ואני מציע לתת לו דקה להתייחסות.

מירי רגב: למה אתה לא עוצר עכשיו את כל העיקולים האלה מול התאגיד?

משה גפני: הוא עצר.

משה גפני: הוא אמר שהוא עצר.

אלכסנדר קושניר: הוצאתי הוראת שעה.

מירי רגב: הצאת הוראת שעה, אבל מי בודק שהיא מיושמת?

מירי רגב: כל תאגיד עושה מה שהוא רוצה?

עמיר פרץ: היושב ראש, יש כאן בעיה.

עמיר פרץ: מר קושניר, שאלה.

עמיר פרץ: אני רוצה לחדד.

עמיר פרץ: בהוראת השעה שלך יש איסור על עיקולים ויש גם איסור ניתוק מים?

אלכסנדר קושניר: לא.

אלכסנדר קושניר: איסור עיקולים לנכים.

עמיר פרץ: לא לניתוק מים.

עמיר פרץ: מה ההבדל אם אתה מעקל לו את החשבון או מנתק לו את המים?

אלכסנדר קושניר: חבר הכנסת פרץ, במסגרת אותה הוראת שעה גם אסרנו לנתק מים לנכים וגם לעקל חשבון בנק.

שמחה בניטה: איך תדעו שמדובר בנכה?

משה גפני: בניטה, אני לא מסכים.

משה גפני: אם את רוצה, תקבלי את רשות הדיבור.

משה גפני: רוחמה, רצית לשאול משהו?

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: לגבי האחריות והסמכות.

רוחמה אברהם-בלילא: יש לכם את הסמכות לקחת ואני רוצה לדעת באותה סיטואציה בה אותם אנשים נופלים בין הכיסאות, עיקלתם להם את חשבון הבנק ויש לזה נגררת של אנשים שהמשכנתא שלהם אולי חוזרת, אולי שיקים חוזרים, ואני בכוונה מעלה את הסוגיה הזאת מכיוון שלא יכול להיות שיש הוראת שעה שמישהו מפר אותה והוא לא לוקח אחריות על עצמו.

רוחמה אברהם-בלילא: אותו אדם שנופל בין הכיסאות גם נדרש לשלם תשלומים כאלה ואחרים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לשמוע מרשות המים שאומרת שמישהו הפר כאן את ההנחיה הזאת, מישהו הפר את ההוראה הזאת והיא לוקחת את האחריות על כך.

מירי רגב: אולי מישהו ילך הביתה.

מירי רגב: אולי מישהו מהפקידים ייקח אחריות וילך הביתה.

ציון פיניאן: מר קושניר אומר עכשיו שהוא נתן הוראה לעכב את הכול.

ציון פיניאן: אם הוא נתן הוראה, שידאג שההוראה תבוצע ובא לציון גואל.

משה גפני: נכון.

מרינה סולודקין: אני רוצה לדעת כמה עולים לנו תאגידי המים ומי מממן אותם.

משה גפני: זאת שאלת מיליון הדולר.

משה גפני: יושב ראש תאגיד דימונה.

משה גפני: אתה יושב ראש התאגיד?

שעיה קרפ: אני מנכ"ל התאגיד של מעיינות הדרום.

שעיה קרפ: ברשותכם, כמה מלים.

שעיה קרפ: דבר ראשון, לגבי תאגיד מעיינות הדרום.

שעיה קרפ: תאגיד מעיינות הדרום הוא תאגיד מים אזורי שכולל ארבע רשויות, את דימונה, ערד, ירוחם ומצפה רמון.

שעיה קרפ: בראייה שלי אני חושב שאם יש תאגיד שבאמת אליו התכוון המחוקק לגבי תאגיד אזורי, לגבי איגום משאבים וביצוע עבודות מקצועיות, זה בעצם המודל.

מרינה סולודקין: יש לכם מקור מים נפרד?

שעיה קרפ: לא, אנחנו קונים מ"מקורות".

שעיה קרפ: הנקודה השנייה אותה הייתי רוצה להעלות.

שעיה קרפ: אני בהחלט חושב, בראייה שלי, ואני חושב שאני מייצג כאן את כלל התאגידים, שבאמת מחיר המים הוא מחיר מים גבוה וכמו שהיה לפני הרפורמה, ממשלת ישראל צריכה להמשיך ולסבסד את מחיר המים.

שעיה קרפ: לסוגיה בה אנחנו דנים.

שעיה קרפ: לפני תפקידי זה הייתי עשר שנים מנכ"ל רשות מקומית בנגב.

שעיה קרפ: אני אומר לכם באחריות שאין גוף ציבורי שיותר רגיש ויותר קשוב לתושבים, בייחוד לאוכלוסיות במצוקה, יותר מתאגיד מעיינות הדרום.

משה גפני: אני רוצה לעזור לך.

משה גפני: האווירה בוועדה היא טעונה.

משה גפני: לא הזמנתי אותך כדי שיתקפו אותך.

משה גפני: בוא נשאיר לרגע את הציונות בצד.

שעיה קרפ: זאת לא ציונות.

משה גפני: אל תיתן נאומים אידיאולוגיים.

משה גפני: זאת הכוונה.

משה גפני: השאלה היא מאוד פרקטית ואני אגיד לך בדיוק מה השאלה.

שעיה קרפ: תוך שנייה אני מגיע אליה.

שעיה קרפ: אני מגיע אליה.

שעיה קרפ: ההקדמה היא מאוד חשובה.

שעיה קרפ: תאגיד מעיינות הדרום עובד כשנה וחצי.

שעיה קרפ: למרות החוק שמטיל עליו, לצערי הרב, גם להתעסק בגבייה, מעולם במשך שנה וחצי תאגיד המים מעיינות הדרום, לאור המדיניות שלנו, גם של הדירקטוריון, לא ניתק ולו לחייב אחד את המים למרות שיש חייבים שלא שילמו במשך כשנה וחצי.

שעיה קרפ: במשך שנה וחצי לא רק שלא ניתקנו מים אלא לא עיקלנו ולו חשבון אחד.

מגלי והבה: ואתה מסתדר.

שעיה קרפ: יכול להיות.

מגלי והבה: אני שואל.

מגלי והבה: זאת שאלה טובה.

מגלי והבה: אתם מסתדרים.

משה גפני: הוא לא בעל הבית.

מגלי והבה: יש אינפלציה של עובדים ויש כסף, אבל הכסף לא עובר לאותם נזקקים.

משה גפני: אבל אתה רוצה ממנו?

משה גפני: הוא הוזמן לכאן לדבר אחד.

משה גפני: ההוראה של רשות המים הייתה לא לעקל והשאלה היא למה עיקלו למור יוסף.

שעיה קרפ: במשך שנה וחצי לא ניתקנו מים ולו פעם אחת.

משה גפני: שנה וחצי הייתם בסדר גמור.

משה גפני: מה קרה עכשיו?

שעיה קרפ: במשך שנה וחצי לא ניתקנו מים ולו לצרכן אחד.

שעיה קרפ: יצאנו במבצע ביחד עם רשות המים, באישור של הממונה על התאגידים, ופנינו לכולם.

שעיה קרפ: אמרנו להם, בואו ותפרסו את החוב שלכם ולא תהיה משפחה אחת שלא נגיע אתה להסדר.

שעיה קרפ: אמרנו ויצאנו בפרסומים לכולם.

שעיה קרפ: אמרנו: תדעו לכם שלאחר שנה וחצי לא תהיה לנו שום אפשרות אלא לממש את מחויבותנו על פי החוק ולגבות את הכסף.

שעיה קרפ: פנינו לכל התושבים ואמרנו להם שיבואו לשלם את חובם ויסדירו את חובם על פי היכולות הכלכליות שלהם.

שעיה קרפ: פנינו ואמרנו להם שבמידה שלא יעשו את זה, לא תהיה לנו ברירה אלא לבצע את האכיפה כפי שמוטל עלינו על פי החוק.

שעיה קרפ: לצערנו הרב, למרות הניסיונות שלנו אל מול גופי הרווחה ברשויות, על פי החוק אנחנו לא יכולים לדעת איזה צרכן הוא צרכן רווחה, איזה צרכן הוא נתמך, מי נכה ולמי יש תיק ברווחה.

שעיה קרפ: למרות הפניות שלנו אסור לנו לדעת בגלל צנעת הפרט.

שעיה קרפ: הוצאנו מכתבים לכל התושבים ואמרנו להם שבעוד 14 ימים אין לנו ברירה אלא לבצע להם את העיקול מכיוון שהאפשרות האחרת הייתה לבצע עיקול.

משה גפני: בקיצור, עיקלתם לו את החשבון בגלל שלא ידעתם שהוא נכה.

שעיה קרפ: אי אפשר לדעת.

שעיה קרפ: מצד שני קראנו לתושבים ואמרנו להם בואו.

שעיה קרפ: לא הייתה משפחה אחת – אני חוזר ואומר, לא הייתה משפחה אחת – שלא באה.

שעיה קרפ: לא צריך טלוויזיה ולא צריך מצלמות.

שעיה קרפ: באותו רגע שהמשפחה הזאת באה ואמרה שהיא רוצה לשלם אבל יש לה בעיה כספית, באותו רגע הניתוק בוטל.

רוחמה אברהם-בלילא: מה עם 450 המשפחות?

שעיה קרפ: על זה אני מדבר.

שעיה קרפ: הוצאנו את המכתבים והודענו להם שעל פי החוק אנחנו מחויבים.

שעיה קרפ: ביקשנו שיבואו אלינו ויסדירו.

שעיה קרפ: כל משפחה שמגיעה אלינו, באותו רגע העיקול מבוטל.

שעיה קרפ: גם במקרה של סמי מור יוסף.

שמחה בניטה: לא, הוא לא קיבל מכתבים.

סמי מור יוסף: לא קיבלתי.

שעיה קרפ: יכול להיות שהוא לא קיבל, אבל אנחנו שלחנו.

שעיה קרפ: בואו לא ניכנס לנקודה הזאת.

שעיה קרפ: גם במקרה של סמי, באותו רגע שהמקרה הזה הגיע לידיעתי, ברגע שהבן אדם הגיע אלינו, באותו רגע קיבלו הנחיה לבטל את העיקול.

שעיה קרפ: אין משפחה אחת שלא הגיעה לתאגיד על מנת לבדוק את האפשרות להסדיר את חובה, שבאותה שנייה לא הסדרנו את זה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: דורון יהודה.

דורון יהודה: אני רוצה לבקש שני דברים.

דורון יהודה: קודם כל, שהוועדה שיושבת בביטוח לאומי עם האוצר תכניס גם את נציגי הנכים לדיון כדי שיבינו לאיזה קבוצות צריך לתת יותר.

זבולון אורלב: כשר הרווחה לשעבר אני אומר שאם אתם רוצים לחסוך צרות, תקשיבו לו ותעשו את מה שהוא מציע.

זבולון אורלב: תכניסו את יושב ראש ארגוני הנכים או מטה המאבק לוועדה.

מירי רגב: גם אני חושבת כך.

דורון יהודה: נמצא כאן נכה שפנה אליך במכתב שיש לו חוב של 86 אלף שקלים.

מירי רגב: מה עשית עם המים ארבעה חודשים?

קריאה: שום דבר.

אברהם שלום טביב: פניתי אליך ושלחת לי תשובה האומרת שזה בטיפול.

משה גפני: נכון.

אברהם שלום טביב: שנתיים אני בעיקול.

משה גפני: לאיזה תאגיד אתה שייך?

אברהם שלום טביב: תל אביב.

אברהם שלום טביב: זה לא מי אביבים אלא עיריית תל אביב-יפו.

אברהם שלום טביב: מנהלת העירייה אמרה לי שזה מי אביבים והיא לא יכולה לעשות כלום, אבל התברר שזה הם.

אברהם שלום טביב: כל פעם היא רואה אותי והיא בורחת.

אברהם שלום טביב: לפני חודש עשיתי שם בלגן ואמרו לי שמתחשבים בי ושאשלם רק 21 אלף שקלים על ארבעה חודשים.

אברהם שלום טביב: אני רוצה להסביר לך אדוני היושב ראש שאני שנתיים בעיקול של החשבון ואני לא יכול לשלם את המשכנתא.

אברהם שלום טביב: לפני שנה יכולתי למכור את הרכב, אבל אני לא יכול למכור אותו.

אברהם שלום טביב: הפסדתי שלושים אלף שקלים כי אני לא יכול למכור את הרכב.

אברהם שלום טביב: יש לי כסף בבנק ואני לא יכול למכור את הרכב.

אברהם שלום טביב: המשכנתא חוזרת לי בסכום של 2,500 שקלים.

אברהם שלום טביב: יש כסף.

אברהם שלום טביב: אני משלם על המשכנתא הרבה כסף ואני לא צריך להגיד לך אדוני שכאשר חוזרת הוראה, כמה כסף משלמים.

אברהם שלום טביב: אני לא יוצא מזה וזה כבר שנתיים.

אברהם שלום טביב: פניתי לעירייה, למנהלים, אבל שנתיים זה בטיפול.

אברהם שלום טביב: לפני חודש בבניין בו אני גר החליפו לכולם את השעונים.

אברהם שלום טביב: עשו בדיקה.

אברהם שלום טביב: אצלי, מי שמתרחץ למעלה, השעון אצלי מסתובב במהירות.

אברהם שלום טביב: הוא נכנס אלי הביתה לבדוק אולי יש מישהו.

אברהם שלום טביב: אנחנו שלושה בבית.

אברהם שלום טביב: הראו את זה בכלבוטק.

אברהם שלום טביב: אנחנו זוג נכים ואני אומר לך שאין לי לא יום ולא לילה.

אברהם שלום טביב: שלפחות יבטלו לי את העיקול.

אברהם שלום טביב: אומרים שמתחשבים בי אבל מאיפה אני אביא 21 אלף שקלים?

אברהם שלום טביב: שולחים לי עכשיו חשבונות רגילים לשלם.

אברהם שלום טביב: לכולם בבניין יוצא 150-200 שקלים ואני מגיע לסכום של 500-600 שקלים.

אברהם שלום טביב: תבין, זה לא נגמר.

אברהם שלום טביב: שלחו לבניין אצלנו כמה פעמים מהנדסים והם לא יודעים מה לעשות.

משה גפני: אני מבקש את הפרטים שלך.

משה גפני: החומר שלך נמצא כאן?

אברהם שלום טביב: לא.

אברהם שלום טביב: אני מסרתי לכם אותו.

אברהם שלום טביב: הבאתי אינסטלאטור מומחה, אמרו לי בעירייה שאביא אינסטלאטור מומחה שזה לא אצלי, אבל הם מתעלמים מזה.

משה גפני: הם רוצים ממך 21 אלף שקלים על ארבעה חודשים.

אברהם שלום טביב: עושים לי טובה.

משה גפני: מתי היו ארבעת החודשים האלה?

אברהם שלום טביב: לפני שנתיים כשזה עוד לא היה מי אביבים.

אלכסנדר קושניר: אדוני היושב ראש, אני אקבל את החומר ואנחנו נבדוק.

משה גפני: אנחנו נעביר אליך את החומר.

משה גפני: אני רוצה תשובה בקשר לעניין הזה.

משה גפני: זוג נכים שדורשים ממנו עבור ארבעה חודשים שמונים אלף שקלים, עושים לו טובה ומורידים את הסכום ל-21 אלף שקלים ומעקלים לו את החשבון.

אלכסנדר קושניר: העירייה.

משה גפני: העירייה.

משה גפני: מה זה העירייה?

משה גפני: אז מה אם זאת העירייה?

אלכסנדר קושניר: ראשית, נבדוק ותקבל תשובה ברורה.

אלכסנדר קושניר: שנית, ממה שאני לומד, זה עדיין בתקופת העירייה ויכול להיות שבשלב המעבר.

אלכסנדר קושניר: תקבלו תשובה.

אלכסנדר קושניר: אם מותר לי, יושב לצדי ממונה על תאגידי מים וביוב, מר ישראל עינב.

אלכסנדר קושניר: אני מניח שראוי לתת לו אפשרות להציג את העמדה.

משה גפני: כן, אבל ממש בקצרה כי מבנה התאגידים הוא סעיף אחר כך.

ישראל עינב: כל השיג ושיח שהיה עד עכשיו היה בעיקר על תאגידים.

משה גפני: היה על נכים.

ישראל עינב: רוב חברי הכנסת היו נגד התאגידים ולכן ברשותך, אני רוצה לומר כמה מלים.

ישראל עינב: אולי פיצוץ המים שהיה לפני כשבועיים בתל אביב - שהיה הפיצוץ הרביעי במספר בתקופה של שנה וחצי - מעיד כאלף עדים מדוע צריך את תאגידי המים.

ישראל עינב: העיריות, בעובדה, היה להן קושי כזה או אחר, ואני לא נכנס לעניין, לטפל בצורה רצינית בתשתיות.

ישראל עינב: רק בשנת 2011, רבותיי חברי הכנסת, התאגידים השקיעו מיליארד שקלים בתשתיות.

ישראל עינב: אנחנו לא רואים את זה ואנחנו לא שומעים את זה.

ג'קי אדרי: אבל זה מכספי הציבור.

ג'קי אדרי: זה הכסף שלנו.

ישראל עינב: ברור שזה מהכסף שלך, אבל עדיין.

ג'קי אדרי: זה הכסף שלי.

ישראל עינב: קודם אף אחד לא עשה את זה והיום ישנם תאגידים שמתפקדים ברובם מצוין ונותנים שירות לשישה מיליון אזרחים.

זבולון אורלב: מר עינב, לא מתקנים עוול על ידי עוול אחר.

ישראל עינב: חס וחלילה.

זבולון אורלב: לא מתקנים עוול שהרשויות לא טיפלו על ידי עוול אחר.

זבולון אורלב: אתה גובה מחיר אחיד מכל האוכלוסייה, עני כעשיר, במקום שאוצר המדינה הפרוגרסיבי יממן את זה.

משה גפני: זבולון, אתה היית שר בממשלה.

משה גפני: מה אתם רוצים ממנו?

משה גפני: אנחנו אשמים.

זבולון אורלב: שלא יגן על זה.

זבולון אורלב: הוא לא חייב להגן על זה.

משה גפני: הוא עושה את תפקידו.

משה גפני: זה לא הוא.

משה גפני: אלה שרים וחברי הכנסת.

זבולון אורלב: אהבתי את הדברים שאמר מנהל התאגיד מעיינות.

זבולון אורלב: להגן על דבר שהוא עוול חברתי?

זבולון אורלב: למה אתה צריך להגן?

ישראל עינב: אינני חושב שזה עוול חברתי.

זבולון אורלב: זה עוול גדול מאוד.

ישראל עינב: אני חושב שאנחנו צריכים לצמצם את מספר התאגידים.

ישראל עינב: אני חושב שאם נקים מספר מצומצם של תאגידים, ניתן שירות טוב יותר.

ציון פיניאן: הרבה יותר קל לפרק מאשר לצמצם.

ישראל עינב: סוגיית ההפרטה איננה עומדת על הפרק.

ישראל עינב: היא בכלל לא אישיו בעניין הזה וחבל להעלות אותה.

ישראל עינב: אני חושב שהתאגידים כחברה שמשרתת שישה מיליון, עושים את עבודתם טוב מאוד.

משה גפני: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני מבקש שבקשתי בעניין ילדים בסיכון, זאת אותה בעיה בדיוק, תילקח בחשבון גם היא באותה הזדמנות.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אעלה גם את סוגיית הקרנות באותה סיטואציה.

זבולון אורלב: אני מדבר על מחיר המים.

זבולון אורלב: ילדים בסיכון משלמים היום פעמיים.

משה גפני: זבולון, אתה לא צריך לשכנע אותי.

משה גפני: אני מברך את ההתקדמות בעניין הזה וכי הרשות המבצעת, משרד האוצר, הגיעה למסקנה שהתשלומים וההנחות לנכים ולשכבות מוחלשות יבואו לא ממחיר אפס אלא מתקציב המדינה ויתווסף לתקציב רשות המים.

משה גפני: כפי שאמרתי, אם לא תהיה התקדמות בנושא של ההגדרות של ההנחות ושל העלאת המכסות לשכבות הללו, וכמובן אני אביא את הכול לוועדה, לא יבוא לכאן הקיצוץ הרוחבי.

משה גפני: הקיצוץ הרוחבי יבוא לכאן לאחר שהממשלה תביא אותו, לאחר שתהיה התקדמות.

משה גפני: הלוואי שגם נגיע לסיכומים כי אני חושב שאנחנו לא רחוקים מסיכומים בעניין הזה.

משה גפני: אני מקווה שזה יסתיים במהירות האפשרית.

משה גפני: אני מודה לג'קי על כך שהוא נעתר לבקשתנו והוא מפסיק את שביתת הרעב.

משה גפני: אני מקווה שזה הועיל מאוד לגבי העניין הזה של תעריפי המים לנכים.

משה גפני: אני מבקש לחדש את ההוראה שלכם שעד שלא יסתיים הדיון, והדיון עומד לפני סיום, שלא יעקלו חשבונות מים של נכים ולא ינתקו מים.

משה גפני: אני מבקש גם לקבל את העתק המכתב.

עמיר פרץ: אדוני, לא עיקול ולא ניתוק.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: לא לעקל ולא לנתק.

משה גפני: זה מה שהוא אמר.

משה גפני: אני מעביר לך את הפנייה של אברהם שלום טביב.

אלכסנדר קושניר: נבדוק ותקבל תשובה.

משה גפני: הנה, אלה המכתבים שהופנו על ידינו אליכם.

טמיר כהן: בנובמבר.

טמיר כהן: פנינו לרשות המים.

שמחה בניטה: הרב גפני, נציג של נכים לוועדה.

אלכסנדר קושניר: זה מדהים.

אלכסנדר קושניר: ועדת הכספים פנתה ולא ענינו.

אלכסנדר קושניר: רבותיי, זה יטופל אישית.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אם אפשר לבקש מראש רשות המים לבטל את כל העיקולים שקיימים היום לנכים.

קריאה: הם לא יודעים מי נכה ומי לא.

עמיר פרץ: יתקשר אליך נכה.

עמיר פרץ: תבטל.

עמיר פרץ: תוציאו הודעה במקומון של דימונה שכל נכה רשאי לבוא ולבקש לבטל את העיקול ללא כל תשלום.

שמחה בניטה: כאן מדובר בזוג נכים.

משה גפני: מר קושניר, נכה שהוא אומר שהוא נכה.

אלכסנדר קושניר: אם הבנתי נכון ממנכ"ל התאגיד, לא תמיד אנחנו יודעים מי נכה ומי לא.

אלכסנדר קושניר: הנהלת התאגיד לא יודעת.

אלכסנדר קושניר: שאנשים יפנו למנכ"ל התאגיד.

ציון פיניאן: הם הגישו בקשות להנחה כבר לפני שנה.

אלכסנדר קושניר: אני מתייחס נקודתית למי שמעוקל.

אלכסנדר קושניר: אני מבין שהעיקול היה לרוחב.

אלכסנדר קושניר: מי שנכה, שיפנה למנכ"ל התאגיד והוא יטופל.

קריאה: לאו דווקא נכה אלא כל מי שמגיש בקשה ורוצה להסדיר את חובו, במקום זה מבוטל.

משה גפני: יעל חיון מהמשמר החברתי מבקשת לומר משפט ואני מאפשר לה.

יעל חיון: רבותיי, אני מבקשת שמהוועדה הזאת תצא החלטה לשלוח מכתבים לכל האנשים שעיקלו את חשבון הבנק שלהם ולשאול מי מהם נכים, שיבואו מיד והעיקול יבוטל.

זבולון אורלב: את זה הביטוח הלאומי צריך לעשות.

עמיר פרץ: למה?

עמיר פרץ: התאגיד יכול לשלוח מכתב.

זבולון אורלב: הוא לא יודע.

עמיר פרץ: יש לו מאה עיקולים.

עמיר פרץ: הוא ישלח מכתבים למאה האלה ובהם יאמר שאם אותו אדם נכה, שיבוא לתאגיד.

משה גפני: אנחנו מקבלים את ההצעה של יעל.

משה גפני: מכיוון שהדיון בוועדה הוא פתוח, יש כאן עיתונאים, אנחנו מבקשים מהעיתונאים שיפרסמו את מה שאמרת ואז כולם ידעו.

משה גפני: לא מכתב אלא שזה יהיה בעיתונות ובתקשורת, כך שכולם ידעו.

משה גפני: כל נכה, אם עיקלו לו את החשבון, שיפנה לתאגיד.

יעל חיון: ושיצאה החלטה שהעיקול יבוטל מיד.

יעל חיון: ייקור תעריפי המים לתעשיינים ב- 25%, הצעתם של ח"כ יצחק וקנין וח"כ שי חרמש

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני עובר לנושא השני, העלאת מחירי המים לתעשייה וחקלאות, הצעתו של חבר הכנסת ציון פיניאן ואחרי כן הצעתם של יצחק וקנין ושי חרמש.

ציון פיניאן: תודה רבה אדוני היושב ראש.

ציון פיניאן: לפני שבוע "התבשרנו" על כך שרשות המים אמורה השבוע לייקר את מחיר המים לתעשייה ב-25 אחוזים ושהמחיר לקוב יגיע ל-6.02 שקלים.

ציון פיניאן: התעריף החדש הוא גבוה פי שלושה מהעלות הריאלית של אספקת המים שהיא 2,1.

ציון פיניאן: העלייה הזאת תגרום לתעשייה הוצאה של עוד מאה מיליון שקלים וזה בזמן שהיום התעשייה הישראלית בכל מקרה מנהלת קרב הישרדות בגלל המצב הכלכלי של המדינה בכלל המצב הכלכלי בעולם.

ציון פיניאן: היום על הפרק עומד ייקור המים, ייקור החשמל, ייקור הארנונה וזה יוביל אותנו לשתי אפשרויות כאשר האחת היא פיטורי אלפי עובדים והשנייה ייקור המוצרים הישראלים וברגע שמייקרים, לא עומדים בתחרות מול העולם דבר שמהווה קריסת כל המערכות של התעשייה.

ציון פיניאן: אני מציע בנושא הזה להקפיא את הגזרה הזאת של ייקור המים ב-25 אחוזים כי זאת גזרה שאי אפשר לעמוד בה.

ציון פיניאן: אני מדבר עם אנשי התעשייה בצפון, כמו מפעל פניציה ואחרים שמעסיקים הרבה מאוד עובדים, והנושא של ייקור החשמל והמים, יש בו בעיה קשה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שי חרמש.

שי חרמש: למען הגילוי הנאות צריך לומר שזה לא נחת לא על החקלאים ולא על התעשיינים כהפתעה.

שי חרמש: היה משא ומתן.

שי חרמש: לא קמנו בבוקר מול ייקור כזה אלא הדברים האלה היו צפויים.

שי חרמש: היה משא ומתן, היה ניסיון להגיע להבנות ועם החקלאים אפילו נחתם הסכם על מתווה של עליית מים רב שנתי, אבל הבעיה היחידה שלא הייתה צפויה היא כמובן המציאות הכלכלית בה נמצאים כרגע כאשר המים לא לבדם אלא על המים באו תוספות חשמל.

שי חרמש: בסופו של דבר יקרה אחד משני מצבים:

שי חרמש: או שיהיה ייקור בתשומות וכתוצאה מכך יהיה ייקור במוצרים וזה דבר שאי אפשר להימלט ממנו, או שכושר התחרותיות של התעשייה הישראלית, כמו גם החקלאות הישראלית, תיפגע מול החלופות השונות.

שי חרמש: הייתי מוסיף כאן עוד ממד וזה לאנשי הקואליציה.

שי חרמש: בד בבד עם העלאת מחיר המים והעלאת מחיר החשמל נוסף כאן ממד שלישי שלא היה על מסך הרדאר לא של החקלאים ולא של התעשיינים במשא ומתן שנוהל וזאת יוזמת הממשלה היום להוריד מכסים.

משה גפני: מה זה הממשלה?

משה גפני: זה השולחן העגול.

שי חרמש: היוזמה להורדת מכסים גורפת היא לא יוזמה של שולחן עגול.

משה גפני: איזה מכסים?

שי חרמש: הורדת המכסים על מוצרים.

משה גפני: חבר הכנסת חרמש, אני אוהב תמיד לשמוע אותך.

משה גפני: מהדיון הזה אני יכול להגיע עד לאיווט ליברמן עם יום לימודים ארוך.

שי חרמש: אין צורך.

שי חרמש: אני עוצר אותך תחנה לפני.

משה גפני: לשם אתה רוצה להגיע?

שי חרמש: לא.

שי חרמש: אני רוצה להגיע לנקודה אחת אותה אני רוצה לציין.

משה גפני: אז עזוב את המכסים.

שי חרמש: לא, סליחה, זה חוסר הבנת המציאות.

משה גפני: אם אתה אומר לי חוסר הבנה, אני מקשיב.

שי חרמש: מצאתי את המילה המנצחת.

שי חרמש: החקלאים עמדו מול הסכמה על ייקור המים, הסקטור הזה בו הייתי שותף במשא ומתן הזה, לא עמדה על סדר היום כוונה של האוצר להסיר מכסים והורדת הגנות על תוצרת מקומית.

שי חרמש: ברגע שאתה מייקר את עלויות המים, מייקר את עלויות החשמל ומוריד מכסים, אתה חושף את התעשייה הישראלית ואת החקלאות הישראלית לתחרות בחוץ לארץ אתה לא יוכלו להתמודד.

שי חרמש: גם זה וגם זה וגם זה, שלושת המכות, לא הולכות יחד.

שי חרמש: היות ושירה כבר הסבירה לנו קודם, והיא גם תאמר לנו כרגע שמשק המים הוא משק סגור, אז אין ברירה אלא לחזור לדברי התבונה שאתה אמרת קודם לגבי כל פתרון שמגיע לכאן.

משה גפני: אגב, זה לא משק סגור.

משה גפני: הוא לא משק סגור.

משה גפני: אנחנו מסבסדים את החקלאות.

משה גפני: קוראים לזה מחיר אפס.

שי חרמש: תן לי להסביר לך.

משה גפני: את הנכים לא מסבסדים אבל את החקלאות כן.

שי חרמש: משק סגור אומר שאני גובה מהצרכן את מה שאני גובה, אני משלים מהממשלה את מה שאני משלים ובתוך המעגל הזה רשות המים צריכה לספק את המים.

משה גפני: וקונים משרדים ומכוניות לתאגידים.

שי חרמש: גפני, זה לא לעניין.

שי חרמש: תסלח לי על ההערה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: זה לא עולה כסף.

משה גפני: זה בחינם.

שי חרמש: לא אמרתי שזה לא עולה כסף.

שי חרמש: אמרתי שזה לא לעניין.

שי חרמש: יש הרבה דברים עולים כסף אבל זה לא לעניין.

שי חרמש: מה שיהיה כאן, לרשות המים יש מאגר של תקציב מוגדר שמורכב משני מרכיבים – האחד, מה משלם החקלאי, התעשיין והאזרח, והשני הוא מה הממשלה מוסיפה לתוך התקציב הזה.

שי חרמש: היות שאנחנו מדברים כרגע על עצירה ופנייה להקפאה של חלק מההעלאות אלה כי במציאות הכלכלית כרגע זה לא עומד, המשמעות היום היא לחזור לאוצר ולומר שאנחנו צריכים היום כסף תוספתי כדי לעצור כרגע לפחות חלקית את עליית מחיר המים.

שי חרמש: אין פתרון אחר.

שי חרמש: עכשיו הבהרתי את זה בסדר?

משה גפני: כן.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: למה התעלמת מהמשרדים?

שי חרמש: כי זה חלק מהתקציב.

שי חרמש: אתה רוצה שהפקידים ישבו באוהל בשדרות רוטשילד?

משה גפני: מה יש?

משה גפני: רק אתה צריך לשבת באוהל?

שי חרמש: דרך אגב, אני יושב שם.

משה גפני: אתה יושב באוהל?

משה גפני: אתה קיבלת דירה ממוגנת.

שי חרמש: לא, אני יושב בספסל ברוטשילד כי פינו אותי מהלשכה הפרלמנטארית בתל אביב.

משה גפני: קושניר, בבקשה.

אלכסנדר קושניר: אני אענה בקצרה.

אלכסנדר קושניר: כפי שציינתי בהתחלה, אנחנו הרשות הממשלתית ופועלים בשני המקרים האלה לפי הסכמים של ממשלת ישראל עם התאחדות התעשיינים וגם עם התאחדות החקלאים, כפי שבצדק ציין חבר הכנסת שי חרמש.

משה גפני: אבל 25 אחוזים לתעשייה, זה הרבה כסף.

אלכסנדר קושניר: אדוני היושב ראש, אני אענה במספרים.

אלכסנדר קושניר: גם מסלול ההעלאה הזה הוא מסלול מוסכם עם החקלאים לגבי 12 אגורות בשנה.

ציון פיניאן: כן, אבל אף אחד לא צפה את הבעיות הכלכליות שיתעוררו.

אלכסנדר קושניר: רבותיי, אני אענה.

אלכסנדר קושניר: ציינת בצדק אדוני היושב ראש שנכון להיום יש סבסוד עמוק של תעריפים לחקלאים והסבסוד הזה מאפשר העלאה כל כך איטית והדרגתית.

אלכסנדר קושניר: עם ייצור הקפאה, אוטומטית זה אומר העלאת תעריפים לצרכן הביתי שכבר היום תומך בחקלאות.

שי חרמש: אגב, החקלאי תומך באזרח.

משה גפני: חבר הכנסת חרמש, לא.

משה גפני: הוא מדבר עכשיו.

שי חרמש: סבסוד המים מספק עגבניות בזול.

אלכסנדר קושניר: אני אנסה לענות.

אלכסנדר קושניר: אנחנו בשמחה עוזרים ותומכים בחקלאות אבל לכל דבר יש מחיר.

אלכסנדר קושניר: כפי שאמרנו, אנחנו במשק סגור וזה מתווה שנחתם בין התאחדות החקלאים לממשלת ישראל.

אלכסנדר קושניר: מועצת הרשות אימצה את זה ואנחנו פועלים בדיוק בתיאום, כולל גם משרד החקלאות שנותן פייט הוגן.

אלכסנדר קושניר: זה בנוגע לחקלאות.

אלכסנדר קושניר: כנ"ל ודומה הסכם העלאת התעריפים בתעשייה.

משה גפני: 25 אחוזים, זה הרבה.

משה גפני: זה שיש החלטה, זה לא מעניין אותנו כי אם זה כך, אנחנו לא צריכים את הדיון הזה.

אלכסנדר קושניר: אני גם יכול לומר שנכון להיום, כולל תעריף 2012, הוא עדיין תעריף עלות.

משה גפני: יש כאן מישהו מהתעשיינים?

קריאה: כן.

אלכסנדר קושניר: גם כאן אנחנו התרענו לפני חצי שנה.

אלכסנדר קושניר: שום דבר כאן לא נעשה באישון לילה.

אלכסנדר קושניר: יש הסכם חתום.

משה גפני: יש הסכם חתום, זה בסדר.

משה גפני: אני חתום על ההסכם הזה?

אלכסנדר קושניר: לא.

משה גפני: אז מה אתה רוצה ממני?

משה גפני: אני צריך לכבד חתימות של אחרים?

אלכסנדר קושניר: אני מעדכן אותך שיש הסכם חתום עם התאחדות התעשיינים לבין ממשלת ישראל.

משה גפני: מי שחתם, שיכבד.

משה גפני: למה זה עסק שלי?

אלכסנדר קושניר: אתה ביקשת התייחסות.

משה גפני: אתה כל הזמן אומר חתמו, חתמו, חתמו.

משה גפני: אני הולך לבדוק אצלי בחשבון הבנק אם חתמתי על משהו.

משה גפני: אני לא חתמתי ואני צריך לפקח על מה שחתמו ואני חושב שזה מחיר יקר.

משה גפני: אז מה אם חתמו?

אלכסנדר קושניר: התשובה לשאלה האם זה מחיר יקר או לא, אני אומר לך שזה עדיין מחיר עלות.

ציון פיניאן: המחיר הוא פי שלוש מהעלות.

אלכסנדר קושניר: נכון מאוד.

אלכסנדר קושניר: גם אני זוכר תעריפים ששילמתי פעם לפני עידן ההתפלה אבל הכול השתנה כולל תעריף הרפרנס בבסיס.

אלכסנדר קושניר: מצטער, אני מבין שזאת לא בשורה מעודדת.

משה גפני: איך ידעתם כאשר חתמתם שעכשיו זה יעלה ב-25 אחוזים?

אלכסנדר קושניר: לא, אז זה היה צמוד באחוזים.

אלכסנדר קושניר: ידענו.

משה גפני: אז זאת לא עלות.

משה גפני: זה משהו כלכלי.

אלכסנדר קושניר: הכול כלכלי.

אלכסנדר קושניר: המספרים הם לא אבסולוטיים.

אלכסנדר קושניר: נכון להיום אנחנו הרי יודעים אם התעריף מאוזן או לא.

אלכסנדר קושניר: אם אנחנו יודעים היום תעריף גבוה שמסבסד כמעט את כל המגזרים, התעריף הנמוך לא.

משה גפני: שירה, בבקשה.

שירה גרינברג: חשוב להבין את מה שכבר נאמר כאן באופן חלקי.

שירה גרינברג: היום כ-500 מיליון שקלים, המגזר הביתי מסבסד את החקלאים ואת התעשיינים.

שי חרמש: זה הפוך.

משה גפני: הכול הפוך.

משה גפני: כל פעם שמדברים על החקלאות, אתה קופץ ומעוות את המציאות.

שי חרמש: אני מעוות?

שי חרמש: אתם מעוותים.

שי חרמש: תשלם על עגבנייה עשרה שקלים לקילו.

משה גפני: שמעתי על העגבנייה שלך.

משה גפני: אני יכול להביא לך עוד דוגמאות לסבסוד.

שי חרמש: ציון, אני מסבסד אותך.

שי חרמש: אני צריך לסבסד אותך?

שי חרמש: עשרה שקלים לקילו עגבניות.

משה גפני: חבר הכנסת חרמש, זה לא בסדר מה שאתה עושה.

שי חרמש: גם מה שאתה עושה לא בסדר.

משה גפני: אבל לי יש סמכות כי אני היושב ראש.

שי חרמש: על זה אין ויכוח.

משה גפני: שירה, תגידי את הדברים.

משה גפני: אל תפחדי ממנו.

משה גפני: תגידי את האמת.

שירה גרינברג: אני לא מפחדת.

שירה גרינברג: חבר הכנסת שי חרמש יודע את זה.

שירה גרינברג: בכל מקרה, חשוב להבין שהיה סבסוד לאורך שנים והדבר הזה, המתווה שסוכם גם עם החקלאים וגם עם התעשיינים – וחשוב, כפי שנאמר, עוד פעם לומר את זה - זה סיכום אתם.

שירה גרינברג: הם חתומים על הסכם.

שירה גרינברג: התעשיינים, על הסכם השולחן העגול והם קיבלו המון הטבות שקשורות במסגרת ההסכם הזה.

קריאה: איזה הטבות?

משה גפני: לא להפריע.

שירה גרינברג: אני גם שלחתי לוועדת הכספים את ההסכם על מנת לרענן את זיכרונכם לגבי ההטבות שמגזר התעשיינים קיבל.

שירה גרינברג: אני לא אציין כרגע את הדברים אבל מדובר – תעברו על הסעיפים השונים – על מאות מיליוני שקלים בתחומים כאלו ואחרים.

שירה גרינברג: זאת הייתה מסגרת שלמה שתמורת כל התוספות האלה, דובר גם על הנושא הזה שהצרכנים הביתיים יפסיקו לסבסד את החקלאות ואת התעשייה.

שירה גרינברג: על כן נחתם ההסכם הזה.

משה גפני: גם בהסכם הזה יש לכם דיווח מקוון.

משה גפני: פשוט לא יאומן.

משה גפני: סליחה, לא יכולתי להתאפק.

משה גפני: בסוף באוצר גם תדעו היכן אנחנו הולכים לבלות?

שירה גרינברג: גם החקלאים במסגרת ההסכם שנחתם אתם - השולחן העגול מדבר על התעשיינים - מקבלים תוספות תקציביות נרחבות כל שנה.

שירה גרינברג: סך הכול הסכום אמור להגיע עד 2019 למיליארד נקודה ארבעה מיליון שקלים.

שירה גרינברג: עבור כל התייקרות הממשלה עצמה נותנת תקציב ותומכת וזאת על מנת למנוע את הסבסוד הצולב שקיים היום, שהצרכנים הביתיים מסבסדים את זה.

שירה גרינברג: המדינה נותנת כספים מתקציב המדינה על מנת להקל על החקלאים להסתגל לעליית התעריפים הללו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מגלי והבה.

מגלי והבה: לפעמים התחושה שלי היא שאנחנו מיתממים, כולל אתה.

מגלי והבה: אנחנו אלה שהעלינו את מחירי המים.

מגלי והבה: אנחנו אלה שאפשרנו לתאגידים ולאחרים להתנהל כפי שהם מתנהלים.

מגלי והבה: אנחנו אפשרנו לממשלת ישראל.

מגלי והבה: כל נושא ההתפלה, במקום שהיא תישא בו ואז מחיר המים יסתדר, הפילו את זה על הצרכנים, על האזרחים.

מגלי והבה: כאן אנחנו מתווכחים כשהגענו למחירים שהמים לחקלאות וגם לתעשייה עולים.

מגלי והבה: זה יעלה עוד.

מגלי והבה: צריך להגיד לממשלה עד כאן.

מגלי והבה: סדר העדיפויות צריך להשתנות ולא יכול להיות שאנחנו נמשיך לספק את כל נושא ההתפלה מחד ומצד שני כל הסיפור הזה, הבלון הנפוח הזה של תאגידי המים, ימשיך.

מגלי והבה: שאלת את האנשים מתאגידי המים כמה עובדים יש להם, כמה עובדי גבייה יש לו, כמה מנהלים, מה המשכורות שלהם ומי משלם את זה.

מגלי והבה: משלם את זה אותו צרכן.

מגלי והבה: כל הזמן אנחנו מעלים את הבעיה של אותם משרדים.

בישראל עינב: בעירייה לא היו משרדים?

מגלי והבה: לא היו.

מגלי והבה: חבורה של גנבים ואני אחראי על כל מילה.

מגלי והבה: כן, תאגידי המים הם חבורה של גנבים.

ישראל עינב: אני מתבייש לשמוע את זה.

מגלי והבה: אני לא מתבייש להגיד את האמת.

מגלי והבה: הגיע הזמן שנגיד את זה ושהממשלה לא תטמון את ראשה בחול.

ישראל עינב: מגזר שלך משקיעים חצי מיליארד שקלים השנה.

מגלי והבה: משקיעים כספים?

מגלי והבה: גובים כספים.

מגלי והבה: אני רוצה שיבינו מה קורה שם.

משה גפני: אני נותן לך עצה של חבר וגם מבחינה פרלמנטארית.

משה גפני: אי אפשר להגיד חבורה של גנבים אם לקחו אנשים והאנשים האלה עושים את מלאכתם.

משה גפני: מי שקבע את זה, זאת הממשלה והכנסת בחקיקה.

משה גפני: אי אפשר להגיד את זה על אנשים שעושים את מלאכתם.

מגלי והבה: אז מה אתה רוצה, שיעלו את המחירים ונדהר קדימה?

מגלי והבה: כואב לציבור וכואב לאזרחים.

משה גפני: אתה תגיד מה שאתה רוצה, אבל הבקשה שלי למחוק את המילה חבורה של גנבים.

מגלי והבה: אני מוחק את המשפט חבורה של גנבים שהוא לא פרלמנטארי.

מגלי והבה: אל תיתממו, אני רואה יושב ראש תאגיד ואת המשכורת הגבוהה שלו ואת מספר העובדים בתאגיד.

ישראל עינב: הוא משתכר כמו מנהל אגף בעירייה ולא משהו אחר.

מגלי והבה: אני רואה כמה מנהלים וכמה חברות גבייה.

משה גפני: זה ויכוח מיותר.

מגלי והבה: לא, זה לא מיותר.

משה גפני: זה לא מכובד.

ציון פיניאן: אתה באמת חושב שכל התאגידים פועלים כמו שצריך?

ציון פיניאן: אתה הרי יודע את האמת.

ישראל עינב: לא כל מערכת פועלת כמו שצריך.

ישראל עינב: מערכת שמשרתת את האזרחים יכולה לעשות גם טעויות.

משה גפני: מר עינב, אתה לא מתערב.

משה גפני: עוד התערבות אחת שלך, אתה יוצא החוצה.

מגלי והבה: אני לא מביע את הכאב שלי כי אני משלם את המים ויכול לעמוד בזה, אבל אני מביע את כאבם של אלפי אזרחים, של כולם, של כל אזרחי מדינת ישראל.

מגלי והבה: אני רואה את חברות הגבייה ובמקום שידעו לתקן את מערכות המים, עושים עיקולים ולתפוס אזרחים ולהעניש אותם.

מגלי והבה: מספר המשרדים השכורים רק בישובים השונים יכולים להוות תקציב כדי להוריד את מחיר המים.

מגלי והבה: כדאי שנתעורר.

מגלי והבה: צריך לעשות לא רק תחקיר של כלבוטק אלא תחקיר של הוועדה הזאת שתבחן את מספר חברות הגבייה ומה שמתנהל בישובים.

מגלי והבה: הגיע הזמן שנגיד את זה.

מגלי והבה: אני אמרתי את זה וגם הצבעתי נגד התאגידים ואני עדיין עומד על דבריי שהתאגידים הם האסון הגדול ביותר של מדינת ישראל.

מגלי והבה: אנחנו עוד הרבה זמן נהיה כאן ונוכיח את זה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: נציגי התעשיינים והחקלאות.

משה גפני: אחד מכל מגזר ובקצרה.

אורן הרמבם: אני מייצג את התאחדות התעשיינים.

אורן הרמבם: אורן הרמבם, אני מנהל את המחלקה הכלכלית בהתאחדות התעשיינים.

אורן הרמבם: הדיון אמנם עוסק בתעריפי המים לתעשייה, אבל צריך להבין שיש לזה הקשר ישיר לדיון הקודם כי בסופו של דבר כאשר מדברים על התייקרות של מאה מיליון שקלים כתוספת נטל עלות על התעשייה בעקבות 25 אחוזים התייקרות בתעריפי המים, ומוסיפים לזה גם מיליארד שקלים תוספת נטל עלות על התעשייה בעקבות התייקרות תעריפי החשמל והתייקרות של עוד 250 מיליון שקלים בארנונה לשנת 2012, צריך להבין שבסופו של דבר כל תוספות העלות הללו על התעשייה, אחרי תהליכים של התייעלות ועם כל המאמצים שלא לייקר את מחירי המוצרים, בסופו של דבר ההתייקרויות האלה באות לידי ביטוי גם ביוקר המחייה וגם בעלייה במחירי המוצרים.

אורן הרמבם: אני לא מכחיש שאנחנו חתומים על עסקת החבילה, כמו שאמרה שירה ממשרד האוצר, אבל יש כמה דברים שצריך לזכור.

אורן הרמבם: ראשית, גם הממשלה לא קיימה את כל הסעיפים עליה היא חתמה בעסקת החבילה, אבל נשים את זה לרגע בצד.

אורן הרמבם: הדבר החשוב יותר הוא שהתנאים מאז עסקת החבילה השתנו.

אורן הרמבם: ראשית, הייתה לנו מחאה על יוקר המחייה בקיץ האחרון וצריך להבין, כמו שאמרתי קודם לכן, שהתייקרות כזאת בתעריפי המים לצד התייקרות בתשומות אחרות שחלקן נשלטות על ידי הממשלה, בסופו של דבר משפיעה על מחירי המוצרים לכל האזרחים.

אורן הרמבם: שנית, אנחנו עומדים בפני האטה כלכלית.

אורן הרמבם: יש אורות אדומים גם מכיוון ארצות הברית וגם מכיוון אירופה, האטה שתשפיע בסופו של דבר גם על המשק הישראלי וגם על התעשייה.

אורן הרמבם: לכן כל תוספת נטל עלות כזאת פוגעת בכושר התחרות של התעשייה, פוגעת בפעילות ופוגעת בתעסוקה.

אורן הרמבם: הדבר האחרון שלצערי לא קיבל מספיק ביטוי ולא קיבל מספיק כותרות מאז התקבלה אותה החלטה.

אורן הרמבם: לפני כחודשיים ממשלת ישראל קיבלה החלטה שלדעתנו היא מהווה פתח לחזרה לאחור בכל מה שקשור לקשר שבין הרשויות המקומיות לבין תאגידי המים והביוב.

אורן הרמבם: ההחלטה הזאת מחזקת את הקשר בין הרשויות המקומיות לבין התאגידים, היא יכולה להביא לצמצום בעלויות של תאגידי המים והביוב והכי חשוב, ואני חושב שזה נושא שיובא לכאן אדוני היושב ראש, לוועדה שבראשותך, ניתן לתאגידים פטור ממס חברות, ניתן לרשויות המקומיות פטור ממס דיבידנד על משיכת רווחים מהתאגידים והעלות, כמו שמשרד האוצר מעריך אותה, מוערכת בכחמישים מיליון שקלים.

אורן הרמבם: כלומר, יש לנו חמישים מיליון שקלים מדי שנה, חמישים מיליון שקלים עודפים בתוך תאגידי המים.

אורן הרמבם: חמישים מיליון השקלים הללו ועוד מאות מיליוני שקלים אחרים שאפשר לצמצם מתוך העלויות של התאגידים – בין אם על ידי איחוד תאגידים, בין אם על ידי מימוש אותה החלטת ממשלה שמדברת על איחוד של פעילויות בין הרשויות לבין התאגידים – אותם מאות מיליוני שקלים צריכים לבוא לידי ביטוי בהפחתת תעריפי המים.

אורן הרמבם: אם אפשר לתת ביטוי לתעשייה שסובלת.

משה גפני: נציג החקלאות.

אברהם מיכאלי: אני מזכיר איגוד מגדלי הפרחים.

אברהם מיכאלי: אני רוצה להאיר את עיניה של הוועדה.

אברהם מיכאלי: אני שומע כאן שמסבסדים אותנו.

אברהם מיכאלי: עם כל הכבוד, צריך לקחת את החקלאות בגדול ולא במקטעים.

אברהם מיכאלי: זה א'-ב' של העניין.

אברהם מיכאלי: על החקלאות מטילים מסים.

משה גפני: רק להעיר הערה.

משה גפני: אתה אמרת משהו לגבי הוועדה.

משה גפני: יש לנו ויכוח עם משרד האוצר ועם רשות המים, ויכוח מתמשך.

משה גפני: מדובר כל הזמן על כך שהמדינה לא מתערבת על פי ההחלטות שהתקבלו בתעריפי המים.

משה גפני: מחירי עלות, קרא לזה כך מר קושניר.

משה גפני: אנחנו אמרנו – ואני לא יודע למה שי חרמש קפץ וגם אתה לא צריך להתייחס לעניין הזה – שאנחנו תומכים בחקלאות ואנחנו תומכים בתעשייה, אבל שלא יגידו לנו דבר שהוא איננו נכון.

משה גפני: המדינה מעורבת.

משה גפני: יש סבסוד של מחירי המים לחקלאות בצדק.

משה גפני: אני בכלל לא מתערב בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו דרשנו סבסוד של הנכים ואמרו לנו שאין דבר כזה.

משה גפני: בדיונים אמרנו שיש דבר כזה ומותר להגיד את זה ולא להגיע מיד לעגבנייה של שי חרמש.

משה גפני: אנחנו תומכים בחקלאות ותומכים בתעשייה, אבל אין דבר כזה שאין סבסוד.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני אומר שבמכלול אין סבסוד ועל החקלאות מוטל מס כבד.

אברהם מיכאלי: נקודה.

אברהם מיכאלי: אני רוצה להאיר את עיניך אדוני היושב ראש.

אברהם מיכאלי: יש 5,000 חקלאים שמייצרים את האוכל במדינת ישראל.

אברהם מיכאלי: מה הגיל הממוצע שלהם?

אברהם מיכאלי: 63.

אברהם מיכאלי: זה הגיל הממוצע.

אברהם מיכאלי: אין דור המשך ואין דור המשך כי כשרואים את החקלאות במצב כזה, אף אחד לא רוצה להגיע ענף הזה.

אברהם מיכאלי: כשאני מסתכל על הבן, הוא אומר לי: אתה מתמודד, בבוקר משטרת ההגירה, בערב מסים, אגרות, אין מים, יש מים.

אברהם מיכאלי: כל העסק הזה מסביב, אף אחד לא רוצה להגיע לזה.

אברהם מיכאלי: אלה לא שנות ה-90, ממשלת רבין, אז קלטנו דור המשך, קלטנו חקלאים, הייתה עדנה בחקלאות ואנשים רצו להיות חקלאים.

אברהם מיכאלי: כאן אני מאיר את עיניך למחאה שתהיה עוד שבע-שמונה שנים.

אברהם מיכאלי: אם 5,000 החקלאים האלה ייעלמו, אלה שמייצרים את הסלט שאוכלים כל בוקר אזרחי מדינת ישראל, הם לא יהיו, ואז מאיפה יהיה יבוא?

אברהם מיכאלי: מאירופה וכולנו יודעים מה תהיה העלות.

משה גפני: הדיון הוא לא על החקלאות.

משה גפני: מה אתה אומר על העלאת מחירי המים?

אברהם מיכאלי: אני אומר שיש למנוע את העלייה הזאת.

משה גפני: אבל חתמתם על זה.

אברהם מיכאלי: אז מה אם חתמנו?

אברהם מיכאלי: חתמנו, שמו לנו אקדח על הרקה.

אברהם מיכאלי: זאת הסיבה שחתמנו.

אברהם מיכאלי: אקדח על הרקה.

רונן שחורי: עשיתי את כל הדרך משלומי לכאן.

רונן שחורי: אני מייצג את חברת זוגלובק שהיא חברה תעשייתית בין לאומית.

משה גפני: חברה טובה.

שי חרמש: עם בשר כשר.

רונן שחורי: חברת זוגלובק מפרנסת 1,500 משפחות באזורי הפריפריה.

רונן שחורי: המפעלים שלנו כולם בקווי עימות.

רונן שחורי: יש לנו שלושה מפעלים בצפון, שניים מהם בשלומי, אחד בנהריה ועוד מפעל אחד סמוך לקיבוץ ברור חיל בעוטף עזה.

רונן שחורי: מה שאנחנו חטפנו בשנים האחרונות, ותכף נדבר גם עליית תעריפי המים, זאת עלייה בהוצאות שלנו כתוצאה מרגולציה בסך של 19 מיליון שקלים.

רונן שחורי: אני מדבר גם על עליית תעריפי המים ואני קורא כאן להקפיא את העלייה.

רונן שחורי: אני מדבר על עליית תעריפי החשמל וכאן אנחנו מדברים על כמה מיליוני שקלים.

רונן שחורי: שלושה מיליון שקלים בשנת 2012 שהם אחרי סדר גודל של מיליון וחצי שקלים במהלך 2011 ויש עוד תקנות נוספות שכל הזמן אנחנו חוטפים וחווים כתוצאה מהעובדה שהסנכרון בין הרגולטורים השונים, כל משרדי הממשלה, הוא בעצם לא קיים.

רונן שחורי: אין כמעט סנכרון בין משרדי הממשלה.

רונן שחורי: אנחנו כל הזמן חוטפים על הראש.

רונן שחורי: אם זה מ, אם זה ממשרד החקלאות, אם זה מרשות המים וכולי.

רונן שחורי: קודם שמעתי את האמירות הדי זחוחות שנאמרו על ידי הנציגים שבעצם אנחנו נדרשים מחיר שהוא גבוה פי שלוש מהעלות האמיתית של המים.

רונן שחורי: התעשייה משלמת עלות גבוהה פי שלוש מהעלות האמיתית של המים וכתוצאה מזה, בסיכומו של עניין, שיעור האבטלה במדינת ישראל יגבר.

רונן שחורי: אנחנו לא נוכל לממן את כל העלויות האלה.

רונן שחורי: אני מבקש להקפיא את עליית מחירי המים.

משה גפני: תודה רבה.

משה אבנון: אני רוצה לומר משפט אחד.

משה אבנון: אדוני היושב ראש, מחיר המים במדינת ישראל לטעמנו הוא שערורייה.

משה אבנון: מחיר המים במדינת ישראל, כפי שהוא בנוי היום, הוא שערורייה.

משה אבנון: זאת תולדה של רפורמה שהתחילו לעשות אותה לפני שנתיים, רפורמה לא חכמה שגורמת רק נזק.

משה אבנון: אני רוצה לציין שני מספרים.

משה אבנון: עלות המים כולל התפלה בראש השטח של הרשות המקומית – אם זה בירושלים או בראש העין או ברמת השרון – היא 2.10 שקלים.

משה אבנון: המחיר שמשה אבנון משלם בממוצע למים מהברז שלו, מגבול השיפוט, עשרה שקלים בממוצע.

משה אבנון: פי חמש.

משה אבנון: התעשייה פי שלוש והצרכן פי חמש.

מירי רגב: למה ההבדל הזה?

משה אבנון: אגב, זה נמצא עכשיו בבג"ץ בבית המשפט.

משה גפני: אבל זה לא הדיון הזה.

מירי רגב: זה גם הדיון.

מירי רגב: מי מרוויח מהדבר הזה?

משה גפני: זה לא הדיון.

משה אבנון: אדוני היושב ראש, זה השליך על הנכים, זה השליך על משפחות קשות יום ועל כולם, כי כל המערכת הזאת, כפי שהיא בנויה היום, מעוותת ואת זה חייבים לתקן.

משה גפני: תודה רבה.

אוסאמה סייף: אני מנהל המחוז של הסתדרות העובדים הלאומית בצפון.

אוסאמה סייף: אני רוצה להתריע כאן בפני הוועדה לפני שיהיה מאוחר.

אוסאמה סייף: בסופו של יום גם החקלאים וגם התעשיינים יובילו את זה למקום אחד, לפיטורי עובדים.

אוסאמה סייף: הם לא יעזו היום להעלות את המחירים לאור המחאות החברתיות הקיימות ומה שיעשו זה דבר אחד, יצמצמו את העלויות האלה ויגלגלו אותן למקום אחר כך שהעובד הפשוט במקום העבודה יהיה זה שישלם את המחיר.

אוסאמה סייף: או שתהיה פגיעה בשכר שלו או שיפטרו אותו.

אוסאמה סייף: זה יקרה במיוחד בפריפריה באזור הצפון.

מירי רגב: זה לא רק פיטורי עובדים אלא בסוף מחיר העגבנייה יהיה גבוה.

שי חרמש: שמעת גפני?

שי חרמש: זה כבר לא אני.

משה גפני: אתה משכנע את מירי רגב.

שי חרמש: מירי, כשאני אמרתי את זה, הותקפתי.

אוסאמה סייף: גם כך מקומות העבודה בפריפריה מאוד מוגבלים ונמצאים במצב קשה.

אוסאמה סייף: אל נשכח דבר אחד חשוב, אדוני והוא שהצרכן של המים משלם פעמיים.

אוסאמה סייף: העובד משלם פעמיים.

אוסאמה סייף: פעם אחת הוא משלם כצרכן של המים בבית שלו ופעם שנייה הוא ישלם את זה כשהוא ישלם את המחיר כשיפטרו אותו.

משה גפני: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון הזה ולומר כדלהלן.

משה גפני: אני רואה את ההסכם החתום עליו חתמו התעשיינים והחקלאים וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: לפני חודש וחצי נדמה לי שינינו סיכום שהיה בנושא של הרפורמה במס.

משה גפני: היה סיכום שהובא בחוק, לא בסיכום שחתמו עליו הגופים אלא בחוק, שמס החברות ירד עד 2016 ל-18 אחוזים וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: שינינו את הסיכום הזה בגלל המצב שהשתנה ואכן המצב השתנה.

משה גפני: לכן עשינו את הרפורמה במס וסיכומים שהיו בוטלו ושונו ויש הסדרים חדשים.

משה גפני: אין לי טענות.

משה גפני: זה לא כמו המקרה של הנכים אלא זה באמת מצב שבו כולם חתמו.

משה גפני: התעשיינים חתמו, החקלאים חתמו, האוצר חתם ונתנו הטבות ונתנו גם מתווה של העלאות.

משה גפני: לפי ההעלאות אנחנו צפויים להגיע בשנת2014 ל-6.92 שקלים כשהיום זה עומד על 3.8 שקלים.

משה גפני: זאת אומרת, זה הולך להיות כמעט מוכפל בתוך זמן קצר.

משה גפני: הוועדה מבקשת לשקול מחדש את הסיכום הזה.

משה גפני: יש מצב שבו הממשלה מתהדרת, בצדק, ואני שותף לעניין הזה של הורדת אחוזי האבטלה לשפל או יותר נכון למקום אליו כולנו רוצים לרדת אליו, אחוזי אבטלה נמוכים, ודבר כזה עלול להצטרף לדברים רבים נוספים שקרו במהלך השנתיים האלה וזה עלול לפגוע בתעשייה.

משה גפני: אנחנו יודעים ש-2012 הולכת להיות שנה קשה ואנחנו לא שוכחים את העגבנייה של שי חרמש.

משה גפני: החקלאים סובלים וכפי שנאמר קודם החקלאות נמצאת במצב מאוד מאוד לא קל, אם לנקוט בלשון המעטה.

משה גפני: אז נכון שאין לי טענות, זה היה ההסכם, אבל הסכמים צריך לפתוח והסכמים צריך לבחון מחדש.

משה גפני: צריך לבחון האם מה שחתמו פעם זה נכון להיום, כי אם לא תבחנו את זה מחדש, אנחנו נבחן את זה וכשאנחנו נבחן את זה, יהיו הרבה בעיות.

משה גפני: אני מציע שאתם תעשו את זה ותבדקו מחדש את ההסכמים האלה.

משה גפני: אנחנו קוראים לכם – משרד האוצר, משרד החקלאות ורשות המים – לבחון מחדש את העלאת מחירי המים לתעשייה ולחקלאות, לשנות את זה כי אחרת הולך מצב שהוא לא טוב, לא צפו שהוא יקרה עת נחתם ההסכם הזה.

משה גפני: הכול השתנה ושנת 2012 לפי התחזיות של האוצר הולכת להיות שנה קשה.

משה גפני: אני דווקא כל הזמן מתווכח על זה.

משה גפני: אני אומר שהקדוש ברוך הוא מנהל את העולם ויהיה בסדר, אבל אתם אומרים שהולך להיות רע ולכן צריך לקצץ ולקצץ.

משה גפני: אם הולך להיות רע, אז התעשייה הולכת לסבול והחקלאות הולכת לסבול.

משה גפני: לכן אנחנו קוראים לכם לבחון מחדש את ההסכם הזה.

משה גפני: ציון, אנחנו קוראים להם לבחון מחדש את ההסכם הזה ולהתאים אותו למצב של היום.

מירי רגב: תגביל אותם בזמן.

מירי רגב: תן לוחות זמנים.

מירי רגב: לבחון הם יבחנו בשנה הבאה.

משה גפני: אני לא יכול לתת לוחות זמנים.

משה גפני: אני לא יכול.

מירי רגב: אין שום תוקף להחלטה הזאת.

מירי רגב: זאת החלטה באקדמיה.

משה גפני: ניתן חודש?

מירי רגב: לא יודעת.

מירי רגב: תן תאריך.

משה גפני: תגידי את.

משה גפני: אני עושה מה שאת אומרת.

מירי רגב: תן להם חודש.

משה גפני: בתוך חודש ימים אני רוצה שתבחנו מחדש את ההסכם ותגיעו אלינו לומר לאיזו מסקנה הגעתם, האם אתם רוצים להמשיך את ההסכם או לא.

משה גפני: הדד ליין כאן הוא שכאשר יגיע לכאן נושא תעשייה או חקלאות, נגיד להם את זה.

משה גפני: אני מבקש שתבחנו את העניין הזה ובתוך חודש לתת לנו מסקנות.

אורי מקלב: תודה רבה לך אדוני היושב ראש.

אורי מקלב: אני אורח בוועדת הכספים ועל פי רוב אני מגיע רק לנושא המים.

אורי מקלב: אם נאמר גם בכנסת שהמחאה החברתית דילגה על הכנסת, אז הנה אחת ההוכחות לכך שזה לא נכון.

אורי מקלב: המחאה החברתית לא דילגה על הכנסת.

אורי מקלב: כמובן שחלק מהמחאה החברתית היה גם עליית המחירים ומחירי המים בראשם והנה כמה דיונים הכנסת דנה לאורך תקופה של שנתיים ואולי אפילו יותר, רק בנושא מחירי המים לנכים ועוד.

אורי מקלב: אם כן, קשה להגיד שהמחאה החברתית דילגה על הכנסת.

אורי מקלב: אתה ודאי עושה זאת בעוד נושאים שלא לכולם אני מודע.

אורי מקלב: בסוף שבוע שעבר הייתה פסיקת ביניים של בית המשפט בנושא מחירי המים בעתירה שהוגשה מטעם השלטון המקומי ושם המדינה התבקשה לענות האם באמת מחירי המים הם מחיר טהור או שיש בו גם מס לאור סבסודים שונים.

אורי מקלב: הדברים שנדונו כאן, ואולי דחו אותנו בקש, מתברר שהדברים לא פשוטים.

אורי מקלב: עוד נושא שאתה מעלה אותו כל הזמן הוא החזרת הפיקוח לכנסת.

אורי מקלב: גם כאן – אמנם זאת דעת יחיד – הייתה איזו אמירה מסוימת בבית המשפט שהפיקוח על תעריפי המים צריך לחזור לכנסת.

אורי מקלב: ברגע שזה חיוב, זה אולי לא דמוקרטי – כך היה הביטוי – שהכנסת לא דנה בזה.

משה גפני: בג"ץ אומר דבר נכון.

אורי מקלב: במקרה הזה אפילו אתה מסכים וזה באמת חריג.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אנחנו רוצים לדון בהצעת חוק שאתה ביקשת ממני להגיש, הצעת חוק שלך ושלי, לגבי מערכת היחסים בין השלטון המקומי ותאגידי המים והביוב.

אורי מקלב: זה כבר לא נושא של כסף.

אורי מקלב: זאת לא עלות לצרכן, לא לאוצר ולא לתאגידי המים.

אורי מקלב: מדובר במערכת עסקים שקבעו אותה עם חקיקת חוק תאגידי המים ושם הפרידו הפרדה מוחלטת בין הרשות המקומית לבין תאגידי המים.

אורי מקלב: ניסו כמה שיותר להפריד ביניהם כך שלא יהיה כל ממשק ושום יכולת השפעה ויכולת עבודה משותפת אבל התוצאות היו בהתאם.

אורי מקלב: הגישו לנו כאן תמונה ורודה שמראה שכמה עצמאות שניתנה לתאגידי המים, כך הם יכלו להיות יעילים יותר, טובים יותר וזולים יותר, אבל התברר שהדברים לא כאלה.

אורי מקלב: אחת הדוגמאות הייתה שכאשר רשות ביקשה מתאגיד המים שיהיה לו מוקד תלונות ופניות, אמרו לו: לא, אנחנו תאגיד המים ולא פותחים מוקד.

אורי מקלב: מוקד נמצא בעירייה, אתה רוצה בסוף כל יום או בתחילת כל יום, תעביר לנו את הפניות שיש לך אבל אנחנו לא פותחים מוקד.

אורי מקלב: אנחנו רק מטפלים במים ולא מטפלים בשירות לקוחות, בשירות לציבור אלא במובן החשבונות עצמם.

אורי מקלב: עוד מקרה.

אורי מקלב: כשיש התפרצות של ביוב, התפרצות של מים או תקלה בביוב, אומר התאגיד לרשות שהיא תיקח חברה, תתקן את זה ותגיש לאיגוד קבלות וחשבוניות.

אורי מקלב: אומר התאגיד שאספקת המים עליו, גביית הכסף עליו, יש לך בעיה של התפרצות של מים וביוב, יש לך בעיה של התפרצות ביוב – תקן את זה ושלח לנו חשבונית.

אורי מקלב: זאת רק דוגמה למערכת יחסים לא תקינה מאוד בין תאגידי מים לבין רשות מקומית.

אורי מקלב: אני ודאי לא כולל.

אורי מקלב: גם אם הכול היה בסדר, אנחנו חושבים שבעיקרון של הדברים צריך להיות קשר הדוק בין הרשות לבין תאגיד המים.

אורי מקלב: אנחנו הגשנו הצעת חוק כבר לפני קרוב לשנה שהיא קצת מתירה את ההפרדה שהייתה, את הדרת הרשות מתאגיד המים ואנחנו רוצים לערב ביניהם.

אורי מקלב: חוק תאגידי המים קובע שלא יותר משליש הדירקטוריון יהיו מהרשות.

אורי מקלב: זה מספר מועט מדי.

אורי מקלב: תאגיד שכל מהותו וכל פעולתו בתוך הרשות, דברים שבעבר הרשות נתנה, דברים שהרשות צריכה לתת, דברים שהתושבים רואים כדבר ראשון שהרשות צריכה לתת.

משה גפני: אני מבין שגם הממשלה רוצה לעשות משהו יותר רחב.

אורי מקלב: אנחנו התבקשנו לחכות עם החוק הזה.

אורי מקלב: יושב ראש השלטון המקומי, ראש העיר יוכל להיות גם יושב ראש התאגיד כשהיום לפי חוק המים הוא לא יכול להיות.

אורי מקלב: אנחנו הגשנו את הצעת החוק עוד לפני שהממשלה החליטה.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אנחנו הגשנו את הצעת החוק לפני קרוב לשנה.

אורי מקלב: המשא ומתן עם השלטון המקומי היה בשלבים יותר מאוחרים.

אורי מקלב: הממשלה ביקשה מאתנו שאם אנחנו ניתן אישור לחוק, זה אולי ישפיע על המשא ומתן בין התאגיד לאוצר.

משה גפני: לא.

אורי מקלב: כך אמרו ואני חושב שאולי גם בצדק.

אורי מקלב: אמרו שאם אנחנו נחוקק את החוק, המשא ומתן בין השלטון המקומי – לו רוצים להגיע לאיזה הסדר - מאחר שאתם כבר חוקקתם בחוק, מה ייתנו לו?

אורי מקלב: אנחנו רוצים לבוא לקראת השלטון המקומי גם בנושאים האלה.

אורי מקלב: הדברים עוד לא סודרו לגמרי.

אורי מקלב: אני חושב שאם הדברים נכונים, בוא נעשה אותם בחקיקה.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שאנשי מקצוע בתוך הרשות יכולים להיות חברי התאגיד.

אורי מקלב: גם גזבר – אבל ודאי תפקידים אחרים חוץ ממבקר הרשות – יכול להיות חבר דירקטוריון התאגיד.

אורי מקלב: צריך להבין שהתאגיד לא רק מטפל באספקת המים לבתים, שזה דבר חשוב בפני עצמו, אלא אמור לטפל בכל התשתיות שהן מאוד חשובות לעיר.

אורי מקלב: תאגיד המים לא מטפל רק באספקת המים ובגבייה עקב אספקת המים אלא הוא מטפל בכל התשתיות שאמורות לתת את המים וכאן בוודאי יש ממשק חשוב בין התאגיד לרשות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דוד, רצית להתייחס?

דוד אזולאי: כן.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על שאתה מאפשר לי להתייחס לנגע הרע שנקרא תאגידי המים.

דוד אזולאי: נגע רע.

דוד אזולאי: פשוט מאוד.

ציון פיניאן: הוא הגיע ולא שמע מה אמרנו קודם לכן.

אורי מקלב: היו הערות לא פרלמנטאריות.

אורי מקלב: נגע רע, זאת התבטאות פרלמנטארית או לא?

דוד אזולאי: אני בטוח שאתה לא אמרת דברים טובים על תאגידי המים.

דוד אזולאי: אם אמרת, כנראה שאתה טועה.

אורי מקלב: הוא דיבר על האנשים.

אורי מקלב: על האנשים הוא אמר דברים טובים.

דוד אזולאי: אנשים טובים, עושים מלאכתם נאמנה ואין לי ויכוח אתם.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר כאן משהו לגבי תאגידי המים.

דוד אזולאי: אני כאזרח הגון היה לי פיצוץ ליד הבית, ומה עושה אזרח הגון שיש לו פיצוץ ליד הבית ומים נקיים זורמים?

דוד אזולאי: מרים טלפון ומבקש לבוא לתקן את התקלה.

דוד אזולאי: באמת ייאמר לזכותם שאחרי מספר שעות באו ותיקנו את התקלה והנה, שמחתי על כך ואמרתי איזה שירות נפלא.

דוד אזולאי: סוף כל סוף יש משהו טוב בתאגידי המים.

ציון פיניאן: עד?

דוד אזולאי: עד שקיבלנו את החשבון ואז התברר שכל דיירי הבניין ללא יוצא מן הכלל קיבלו תוספת של עוד 100-150 שקלים למרות שיש שם אנשים חלשים ומסכנים שלא יכלו לשלם את הכול בבת אחת.

דוד אזולאי: אני שואל, ריבונו של עולם, פנינו אליך, ביקשנו לתקן, מה אתה מחייב אותנו בבת אחת בכל הסכום הזה?

דוד אזולאי: על מה ולמה?

דוד אזולאי: גם אם אתה צודק.

דוד אזולאי: הלכתי לבדוק את הנושא הזה ומתברר שישנו בתאגיד קבלן זוכה והוא מבצע את העבודה והוא קובע את המחירים מול תאגיד המים.

דוד אזולאי: לוקחים לנו ישירות את הכסף וכזה ראה וקדש.

דוד אזולאי: בחודש אחד מקפיצים לך את החשבון בעוד 100-150 שקלים, ולא מעניין אף אחד אם אתה יכול או לא יכול ואין עם מי לדבר.

דוד אזולאי: הדבר השני שאני רוצה לדבר עליו זה הנושא של הנחות.

אורי מקלב: אם הם תיקנו משהו פרטי, אסור להם לתקן.

דוד אזולאי: זה היה מחוץ לבניין.

אורי מקלב: אני מקבל גיבוי מרשות המים.

אורי מקלב: אם זה משהו פרטי, היה אסור לתקן לך.

אורי מקלב: אם תיקנו לך, אתה צריך לשלם על זה.

דוד אזולאי: בכל מקרה, אני אומר לך שיש בעיה.

אורי מקלב: אני מקבל מה שאתה אומר, אבל זה לא יכול להיות.

דוד אזולאי: הנושא השני שאני רוצה לדבר עליו.

דוד אזולאי: באחת ישיבות הוועדה לפניות הציבור עלה נושא של הנחות לאוכלוסיות החלשות ולנכים.

דוד אזולאי: אין היום שום הסדר.

משה גפני: דוד, אנחנו דיברנו על זה כאן כמה שעות.

דוד אזולאי: לסיכום העניין, אני שואל שאלה אחת אדוני היושב ראש.

דוד אזולאי: מתי נסיר את הנגע הרע הזה שנקרא תאגידי המים ונבטל אותם?

משה גפני: צריך חוק.

דוד אזולאי: אז בוא נעשה חוק.

ישראל עינב: בעירייה היה יותר טוב?

דוד אזולאי: בטוח יותר טוב ממה שקיים היום.

משה גפני: תגיד לי, אתה רוצה להיבחר לכנסת?

משה גפני: אתה צריך ללכת בשני מסלולים – או פריימריס או מועצת גדולי התורה או איווט ליברמן.

משה גפני: תחליט.

שי חרמש: משלושת האופציות, עדיפה מועצת גדולי התורה.

משה גפני: אתה עוזר לו?

שי חרמש: לא, אני מודיע מה אני רוצה.

משה גפני: רציתי להגיד משהו לגבי ציפי לבני, אבל התאפקתי.

משה גפני: גברתי היועצת המשפטית, אתם תומכים בחוק הזה שלנו?

חנה פרנקל: כן.

חנה פרנקל: הנושא הזה היה נושא לוועדה משותפת של נציגי הרשויות המקומיות ונציגי הממשלה.

חנה פרנקל: יש מסקנות לוועדה והן הועברו ואושרו בממשלה.

משה גפני: אז אנחנו יכולים להביא את החוק הזה של אורי מקלב?

חנה פרנקל: אנחנו עובדים בדיוק בהתאם לסיכום.

חנה פרנקל: הצעת חוק תגיע בשבועות הקרובים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני ממש מודה לך.

משה גפני: שירה.

שירה גרינברג: הצעת החוק של חבר הכנסת מקלב לא תואמת לגמרי את מה שהוחלט.

משה גפני: לא חשוב, נתאם את זה עם הממשלה.

אורי מקלב: הצעת החוק היא גם של גפני.

אורי מקלב: כנראה היא לא יודעת שזה גם שלך.

משה גפני: היא יודעת ולכן היא מעכבת את זה.

משה גפני: שאלתי למה אורי מקלב צריך לסבול, והם אמרו לי אוי לרשע ואוי לשכנו.

משה גפני: סתם, הם לא אמרו לי את זה.

שירה גרינברג: לכן הייתה הידברות עם עוזרו של חבר הכנסת מקלב.

משה גפני: אתם תומכים בזה?

שירה גרינברג: לא.

שירה גרינברג: אנחנו לא תומכים בזה בנוסח הנוכחי.

משה גפני: אחרי שיהיה הסדר עם הנכים, תתמכו?

שירה גרינברג: אחרי שאנחנו נסיים את העניינים שלנו והנוסח יהיה זהה לנוסח שאנחנו מדברים עליו ועליו הוחלט בהחלטת ממשלה.

משה גפני: מה שונה בחוק לעומת מה שהחלטתם?

שירה גרינברג: אצל חבר הכנסת מקלב לא מדובר על החיזוק של הדח"צים ועל ניגוד העניינים עליהם אנחנו החלטנו על מנת לשמור על אינטרס התאגיד.

משה גפני: בסדר, נוסיף את זה.

אורי מקלב: נוסיף את זה.

משה גפני: חבר הכנסת מקלב אומר שהוא יתאם את החוק עם הממשלה.

שירה גרינברג: לכן אמרנו לו שהוא יתאם אתנו את הנוסח.

משה גפני: הוא לא יכול לשנות את הנוסח.

משה גפני: הנוסח כבר הונח.

משה גפני: אני שואל אותך שאלה.

משה גפני: האם הצעת החוק הזאת נוגעת להסדרים עם הנכים?

שירה גרינברג: הצעת החוק הזאת לא נוגעת באופן ישיר.

משה גפני: ציון, הבנת?

אורי מקלב: היא לא צריכה פריימריס לכנסת.

משה גפני: שירה, את צריכה לעזוב את האוצר ולבוא לוועדת הכספים.

משה גפני: אורי, אלה יחסי הגומלין עם הרשות המקומית.

משה גפני: אני מציע שתביא את הצעת החוק, אתה תתחייב גם בשמי שאנחנו נתאם את המשך החקיקה על פי החלטות הממשלה.

משה גפני: נמשיך את המשך החקיקה בהתאם להחלטות הממשלה, במדויק.

חנה פרנקל: זה תרתי דסתרי.

משה גפני: למה?

משה גפני: את נגד החוק הזה?

אורי מקלב: זה הבסיס.

אורי מקלב: בבסיס אפשר להוריד ואפשר להוסיף.

משה גפני: זה מה שנעשה.

משה גפני: זה הסיכום.

משה גפני: אם את רוצה את הטלפון של זאב אלקין, אני אתן לך.

שירה גרינברג: יש לי אותו.

משה גפני: ציון, הם חזקים, חבל לך על הזמן.

ציון פיניאן: מה זה חזקים.

ציון פיניאן: אין עליהם.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו עוברים לנושא הבא.

ציון פיניאן: תודה רבה.

ציון פיניאן: אדוני היושב ראש, הנושא של פרי הגליל הוא המשך לנושאים שהיו במשך היום.

ציון פיניאן: פרי הגליל הוא מפעל תעשייתי.

ציון פיניאן: לפני הקמת התאגידים חייבו את המפעל ביציאה.

ציון פיניאן: הבעיה של מפעל פרי הגליל היא שהוא מפעל תעשייתי וחלים עליו כל מה שדיברנו במשך כל היום בנושא הזה המים.

ציון פיניאן: לדוגמה, לפני חוק התאגידים המפעל חויב במים שיצאו ולא במים שנכנסו.

ציון פיניאן: לדוגמה, אם היו נכנסים לשעון הראשי מאה קוב וביציאה ובתוך קופסאות השימורים היו יוצאים שמונים קוב, היו מחייבים אותו בשמונים קוב ולא במאה קוב.

ציון פיניאן: לכן הנושא הזה של היציאה העלה את מחירי המים ובעקבות כך גם הנושא של העיקול שלמרות שהוא פרט קטן שכבר בוטל.

ציון פיניאן: אופן הצריכה ואופן החיוב של הצריכה, יש להם בזה בעיה.

ציון פיניאן: נמצא כאן מנכ"ל המפעל.

משה גפני: אנחנו ראינו את זה כשהיינו שם.

ציון פיניאן: נמצא כאן המנכ"ל שיכול להאיר את עינינו.

שחר אהרונסון: אני רוצה להודות לוועדה גם על הביקור שלכם בשבוע שעבר וגם על הדיון בנושא שעולה כאן.

שחר אהרונסון: אני רוצה לחזק את הדברים שנאמרו בעניין התעשייה.

שחר אהרונסון: פרי הגליל כמפעל תעשייתי צורך כמות אדירה של מים.

שחר אהרונסון: ייקור המים ברמה הנוכחית, בעצם כל המהלכים שאנחנו חושבים עליהם – ייעול, התייעלות, חסכונות וכולי – מה שקורה זה שצד אחד נותן וצד אחד לוקח.

שחר אהרונסון: צריך לזכור שמפעל פרי הגליל במקרה, וגם מפעל שהוא חברת בת שלנו שיושב בנהריה, בעצם הם מפעלים שניזונים מחקלאות.

שחר אהרונסון: אנחנו צרכנים וכמעט חמישים אחוזים מהתשומות שלנו הם סחורה חקלאית.

שחר אהרונסון: אנחנו קונים תירס, קונים תפוח אדמה,קונים שעועית, קונים אפונה ועוד מוצרים שונים.

שחר אהרונסון: אם אנחנו מדברים על חברת מילוז שיושבת בנהריה, אנחנו צורכים שם כמות אדירה של עגבניות והדרים.

שחר אהרונסון: שתי הפעולות האלה – גם הייקור לתעשייה בצריכת המים בתהליך הייצור וגם ייקור המים שיגרור את ההשלכות כלפי המגדלים – בעצם זאת מכה קטלנית למפעל.

שחר אהרונסון: הנקודה העיקרית כאן היא כפי שנאמרה על ידי כולם פעם אחר פעם.

שחר אהרונסון: המגמות במשק הן כלפי הורדת מחירים.

שחר אהרונסון: לא ניתן לעשות תעשייה במדינת ישראל במצב הזה.

שחר אהרונסון: לא נוכל להמשיך להתקיים.

אדי שוסב: אני ראש חטיבת כספים של פלג הגליל.

אדי שוסב: אנחנו תאגיד מים אזורי שמשרת אוכלוסייה ב-13 ישובים באזור הצפון וביניהם צפת, חצור הגלילית ועוד.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: פרי הגליל.

אדי שוסב: ישובים שהרמה הסוציו אקונומית של התושבים שלהם היא נמוכה ואנחנו בהחלט גם קיבלנו מהמדינה מעמד של מפעל זכאי לתמיכה בתשתיות.

אדי שוסב: זאת אומרת, הכסף שאנחנו גובים מהצרכנים, אנחנו משקיעים בתשתיות ואנחנו נמדדים בשני מדדים – האחד, טיב המים שלנו, והשני, אחוז הגבייה שלנו.

אדי שוסב: לנושא פרי הגליל.

אדי שוסב: אנחנו בכלל לא ספק המים של פרי הגליל.

אדי שוסב: מי שמספק להם את המים, זאת "מקורות".

ציון פיניאן: ישירות?

אדי שוסב: כן.

אדי שוסב: אנחנו רק ביוב ושפכים.

משה גפני: כמה עובדים יש לכם מחצור הגלילית במפעל פרי הגליל?

שחר אהרונסון: סביב ה-150 עובדים.

שחר אהרונסון: יש את טובה זנגריה.

משה גפני: בחצור, יותר מ-150 עובדים או פחות?

משה גפני: זה משנה לחוק שלנו.

שחר אהרונסון: אני לא זוכר.

משה גפני: אני מבקש שתברר בדיוק.

משה גפני: זה משנה לחקיקה.

משה גפני: אני מבקש שתאמר ליועצת המשפטית.

ציון פיניאן: אם אין לכם 150 עובדים, קבלו עוד עובדים.

משה גפני: תגיד בדיוק כמה עובדים מחצור הגלילית כשאנחנו מדברים על מפעל עוגן.

אדי שוסב: אני אומר שפרי הגליל לא קונה את המים מפלג הגליל ויש כאן היתממות גדולה מאוד, הייתי אומר היתממות רבתי.

אדי שוסב: אני בטוח שפרי הגליל משלמת את המים ל"מקורות" אבל היא החליטה לא לשלם את הטיפול בשפכים לפלג הגליל.

אדי שוסב: המצב הוא שפלג הגליל משתפת פעולה עם פרי הגליל, אנחנו מדברים אתם, אבל להם יש את הסיבות שלהם למה הם לא עונים למכתבים ולמה הם לא משלמים את החוב שהצטבר לסכום של כ-800 אלף שקלים.

ציון פיניאן: 800 אלף שקלים לכמה זמן?

אדי שוסב: הם לא שילמו משנת 2010 והם לא משלמים על 2011.

אדי שוסב: הם משלמים תשלומים חלקיים כראות עיניהם.

אדי שוסב: מה שקורה במצב הזה זה שמי שמשלם את המחיר, אלה התושבים בחצור הגלילית, בטובה זנגריה, במרר, בראמה, בגוש חלב, בבית ג'אן, בפסוטה, בפקיעין.

אדי שוסב: אלה האנשים שמשלמים את המחיר בגין העובדה שפרי הגליל לא רוצה לשלם את התשלום ההכרחי בגין טיהור שפכים.

אדי שוסב: זאת העובדה.

אדי שוסב: פלג הגליל מתייחסת באמת בכפפות של משי לפרי הגליל כיוון שאנחנו מודעים לכך שזה מפעל שצורך הרבה מאוד מים.

ציון פיניאן: אתה אומר שהוא עובד מול "מקורות", אז איך הוא חייב לך?

אדי שוסב: אני מטפל לו בשפכים.

שחר אהרונסון: אני משלם ל"מקורות" על המים.

אדי שוסב: הוא משלם ל"מקורות" כי אם הוא לא היה משלם, היו סוגרים לו את הברז, אבל לנו הוא לא משלם.

ציון פיניאן: מי הוציא את העיקול, אתם או "מקורות"?

אדי שוסב: אנחנו.

אדי שוסב: הוא לא משלם לנו.

אדי שוסב: יש הסכם בין פלג הגליל לבין פרי הגליל על איכות השפכים.

אדי שוסב: מדובר בשפכים תעשייתיים והחוק מקנה לנו אפשרות לגבות תשלום עודף אם איכות השפכים לא מתאימה ואנחנו יודעים שאיכות השפכים לא מתאימה ופרי הגליל יודעים את זה, אבל אנחנו לא גובים ולא מחייבים.

אדי שוסב: אנחנו באמת באים לקראת אבל מהצד השני אנחנו נתקלים באטימות שקשה להבין אותה.

אדי שוסב: החוק מחייב אותנו, כמו שאתה ציינת, להוציא חיוב בהתאם לכמות המים הנרכשת מספק המים.

ציון פיניאן: אתה מדבר על השעון הראשי.

אדי שוסב: כן.

אדי שוסב: השעון הראשי של "מקורות".

אדי שוסב: פרי הגליל מונעים מאתנו את הנתון הזה.

אדי שוסב: פניתי בזמנו ליועצת המשפטית של רשות המים ובהנחיה שלה קיבלנו את הנתונים האלה מרשות המים.

אדי שוסב: בשנת 2011 התהליך הזה המשיך.

אדי שוסב: פניתי לחברת "מקורות" בהתאם לסעיף כלשהו של החוק שמחייב את "מקורות" להעביר לפלג הגליל את הנתונים וזה מה שהם עושים.

אדי שוסב: אנחנו פשוט מאוד נתקלים בתופעה.

ציון פיניאן: טוב.

ציון פיניאן: אני רוצה לשמוע את נציג המפעל.

שחר אהרונסון: אני רוצה להבהיר.

שחר אהרונסון: חלק מהדברים שאדי אמר, אני לא סותר אותם וייאמר שהחוק לטובתו.

שחר אהרונסון: כמו שנאמר בשיחות הקודמות במהלך השיחות שהיו כאן, חלק ממה שאנחנו פועלים כאן זה סוג של מחאה כנגד כל חוק התאגידים.

שחר אהרונסון: העניין כאן של מפעל פרי הגליל ודרך ההתנהלות שלו, היא עניין של מחאה על כך שבעצם תאגיד המים פוגע במפעל ופוגע בנו ואין לנו שום כלי לפעול נגד החוק.

שחר אהרונסון: זאת עובדה.

שחר אהרונסון: השורה התחתונה, פרי הגליל יעמוד ויידרש לעמוד על בסיס החוק.

שחר אהרונסון: אם החוק יקבע את הדברים, פרי הגליל יעמוד בהם ולא יפעל נגד החוקים של מדינת ישראל.

שחר אהרונסון: אם נקבע בחוק תאגיד המים שיש לשלם איקס מסוים של כסף, פרי הגליל יישא באחריות.

שחר אהרונסון: אנחנו חוזרים לאותה שיחה שעלתה כאן ולכן זה האישיו ולא האם שולם או לא שולם.

שחר אהרונסון: האישיו העיקרי הוא שחוק תאגידי המים הוא הרסני כלפי תעשייה, כלפי אזרחים וכלפי כל גורם שהוזכר כאן היום בישיבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מה רצית להוסיף?

אדי שוסב: הוא מגלגל את הכדור למגרש הלא נכון.

אדי שוסב: פלג הגליל הוא לא ספק המים שלו וזה לא עניין של המים.

משה גפני: הוא מדבר כללית.

אדי שוסב: אני ספק של שירותי ביוב.

אדי שוסב: הוא משלם ל"מקורות" כיוון שהוא יודע שאתם הוא לא צריך להתעסק ולכן הוא מגלגל את הכדור אלינו.

אדי שוסב: אני באופן אישי חותם על כל צווי העיקול, כל התושבים בכל 13 הישובים, חייב לפעול.

משה גפני: אתה תפעל על פי חוק.

אדי שוסב: אני פועל ברגישות.

אדי שוסב: אנחנו לא מעקלים לנכים.

מירי רגב: ברגישות עוברים להרס הפריפריה.

אדי שוסב: חס וחלילה.

משה גפני: מה את רוצה ממנו?

מירי רגב: אני לא רוצה כלום.

מירי רגב: אני רק אומרת שלא נתבלבל בסמכויות.

מירי רגב: מדינת ישראל תהיה במדינת תל אביב.

משה גפני: אני מודה לך אדוני.

משה גפני: בהצעת החוק שאנחנו מניחים היום מפעל פרי הגליל ישלם חמישים אחוזים.

משה גפני: אנחנו קובעים בהצעת החוק שמפעל עוגן ישלם תשלום מופחת של חמישים אחוזים.

משה גפני: אתם תפעלו על פי החוק כמובן.

משה גפני: שירה, אני מבקש שלא תתנגדו לחוק.

שירה גרינברג: בוודאי שאני לא אבטיח זאת.

שירה גרינברג: ראשית, לא ראיתי את החוק.

משה גפני: את לא חייבת.

משה גפני: מספיק שאני ראיתי אותו.

שירה גרינברג: שנית, אני מניחה שהדבר הזה הוא בעייתי עבורנו מבחינת השלכות רוחב.

משה גפני: לא, אין בעיה.

משה גפני: החוק הזה יעבור.

משה גפני: בניגוד למים, אם לא יימצא פתרון לפרי הגליל, זה חוק פרי הגליל ויהיו לו השלכות רוחב.

משה גפני: זה לא יעזור.

משה גפני: אני הזמנתי את עובדי מפעל פרי הגליל.

משה גפני: כשאני אבקש שחרור מחובת הנחה, זה יידון בוועדת הכנסת, יבואו העובדים ויסתכלו לכל חברי הוועדה בעיניים ויראו מי מצביע נגד.

משה גפני: אחרי כן זה יבוא לקריאה טרומית והם יסתכלו מי מצביע נגד.

משה גפני: זה יבוא להנהלת הקואליציה והעובדים יסתכלו מי מצביע נגד.

משה גפני: גם לנו יש שיטות.

משה גפני: אתם באמת תמיד מנצחים אבל בזה אנחנו ננצח אלא אם כן תפתרו את הבעיה.

משה גפני: אמרתי גם בחצור שברגע שיהיה פתרון, החוק נעצר.

משה גפני: גם אני לא רוצה השלכות רוחב.

משה גפני: תודה רבה.

קריאה: מתי מניחים את הצעת החוק?

משה גפני: היום.

משה גפני: אני מבקש שחרור מחובת הנחה ונביא את זה לדיון.

משה גפני: תעביר אלינו את מספר העובדים בפרי הגליל שגרים בחצור.

מירי רגב: לפני שרשות המים הולכים, שיבטלו את העיקולים.

ציון פיניאן: זאת הייתה ההחלטה.

משה גפני: מי שלח לי מכתב לגבי בתי הכנסת?

דוד לוי: אני.

משה גפני: אם אתה יכול להתייחס בקצרה.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לזה, מה גם שאין לנו זמן.

דוד לוי: ברשותך אני אעיר הערה קטנה.

דוד לוי: שמי ואני יושב ראש תאגיד מעיינות הדרום, דימונה, ערד, מצפה, שעיה וכולי.

דוד לוי: רציתי להעיר הערה קטנה.

דוד לוי: תאגיד מעיינות הדרום מונה בין שבעים לשמונים אלף תושבים כשהמדד הסוציו אקונומי הוא שלוש עד חמש.

דוד לוי: רק לסבר את האוזן, בעיר דימונה כארבעים אלף תושבים כאשר עשרה אחוזים מהם מטופלים ומוכרים ברווחה.

דוד לוי: בתאגיד מעיינות הדרום כתשעים בתי כנסת ברחבי התאגיד שחייבים לתאגיד כ-600 אלף שקלים.

דוד לוי: שוב אני חוזר למצב הסוציו אקונומי.

דוד לוי: לבתי הכנסת אין כסף בחשבונות הבנק ואני לא רואה את עצמי מאשר ניתוק מים לבית כנסת כי מן הסתם אתם מבינים את ההשלכות של זה.

דוד לוי: ביקשתי אחת מהחלופות שאני חושב שהיא לא תעלה הרבה כסף.

דוד לוי: חלופה אחת היא לתת לבתי הכנסת, למוסדות תפילה ולאו דווקא בתי כנסת, תעריף של מוסד רשותי.

דוד לוי: בסך הכול מדובר על שלושה שקלים הנחה.

דוד לוי: זה יכול לעזור להם.

דוד לוי: הצעתי עוד חלופה אחרת.

משה גפני: אתה שלחת את המכתב למר קושניר.

משה גפני: אתה קיבלת את המכתב?

אלכסנדר קושניר: סמנכ"ל כלכלה שלנו צריך לענות אבל בגדול, בין החלופות אליהן אני יכול להתייחס, הרי המנגנון הנוכחי אינו מאפשר הנחות ואני לא רוצה לחזור לאותה אמירה שאם נותנים הנחה במקום מסוים, צריך להעלות תעריפים במקום אחר.

אלכסנדר קושניר: כאמור, אנחנו נגיב על הפנייה.

משה גפני: במסגרת הדיונים שיש לנו, אנחנו נצטרך לדבר גם על העניין הזה.

משה גפני: אם אפשר להעביר העתק מהפנייה הזאת לשירה גרינברג.

משה גפני: אני לא פותח דיון בנושא.

אלעד טובי: מילה אחת בנושא.

אלעד טובי: אני מהמשרד לשירותי דת.

אלעד טובי: אנחנו כמובן תומכים בבקשה.

אלעד טובי: ההצעה המועדפת עלינו היא ההצעה השנייה, לקבוע מחיר של עלות.

משה גפני: תודה רבה.

מירי רגב: בסוף סוגרים את ענייני בית הכנסת בשקט.

מירי רגב: זה פשוט לא יאומן.

משה גפני: הכול יאומן ולא יאומן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מר , אני מודה לך.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא שבסדר היום.