הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 67, 2011-12-27 10:00

טלב אלסאנע: רבותי, בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

טלב אלסאנע: נושא הדיון הוא אלימות במגזר הערבי – הגורמים ודרכי ההתמודדות עם תופעה זו.

טלב אלסאנע: אני מקדם בברכה את כל המשתתפים, יש רבים שאמורים לבוא וליטול חלק מדיון חשוב זה, הם מתעכבים בשער הכניסה.

טלב אלסאנע: לדעתי הנושא הוא כל כך חשוב שהגיע הזמן להתייחס אליו במלוא הרצינות.

טלב אלסאנע: אנחנו בדיון היום לא נגלגל אחריות, אנחנו היום נקבע אחריות.

טלב אלסאנע: שכל אחד יקבל אחריות במסגרת התפקיד המוטל עליו אם זה במסגרת אחריות הורית, גם בית ספרית, שלטון מקומי והחשוב, האחריות של משרדי הממשלה השונים.

טלב אלסאנע: בתור תופעה חברתית אני חושב שיש צורך גם להתייחס אליה כאל תופעה חברתית ולרתום את הקהילה, את החברה כולה וגם את משרדי הממשלה.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שילדים יוצאים מן הבית ואנחנו בספק אם הם יחזרו בשלום אל הבית, לא יכול להיות שאתה הולך לחתונה ותחטוף כדור במסגרת השמחה הזו.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שאנשים הולכים בכבישים ולא חוזרים בשלום ולא יכול להיות שהרחוב הערבי יהיה מוצף בנשק, בכמויות כל כך אדירות ואנחנו עומדים במצב של אוזלת יד.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שהבטחון האישי מעורער עד כדי כך ואנחנו במדינת ישראל אומרים שהם יכולים להגיע לכל פינה, לכל מקום, בזרוע ארוכה וקצרה ולא יכולים להגיע לישובים הערבים הסמוכים במידת האכיפה.

טלב אלסאנע: פעמוני האזהרה מצלצלים, האורות האדומים מהבהבים ואני אתן סקירה של מספר נתונים שנדהמתי לקבל: 80% מאירועי הירי הם במגזר הערבי, להזכירכם שהמגזר הערבי הוא בסך הכל 20% מאזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: 51 מקרי הרצח במגזר הערבי, 18 מתוך 60, 48% מן ההצתות, 52% ממקרי השוד, איום על ראשי רשויות, בתי הספר - שהם המקום שאמור להתמודד עם התופעה לפעמים הם המקור של הבעיה.

טלב אלסאנע: קטטה בין שני תלמידים מגיעה לקטטה בין שני שבטים.

טלב אלסאנע: יש קשר בין סיבות העומק לכך, הענין של המצב הסוציואקונומי.

טלב אלסאנע: כאשר רואים ש- 50% מן המשפחות חיות מתחת לקו העוני במגזר הערבי ומצד שני 50% ממקרי הרצח הם במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: יכול להיות שיש קשר הדוק בין העוני ובין האבטלה לבין המצוקות הקשות.

טלב אלסאנע: יכול להיות שהצעירים המתוסכלים, במקום שיוציאו את התסכול על מקור התסכול, מקור הכעס, אין שוויון הזדמנויות, גם בתעסוקה, אז את התסכול מוציאים על אחרים, כמו שאומרים, מנהל על מורה, מורה על תלמיד תלמיד על חבר או על רכוש.

טלב אלסאנע: יש השלכה בין כעס לתסכול.

טלב אלסאנע: אין לנתב את הכעס הזה בצורה קונסטרוקטיבית?

טלב אלסאנע: באיזו מידה החשיפה של הציבור שלנו לתרבות אחרת משפיעה?

טלב אלסאנע: ובאיזו מידה חוסר ההתחברות של השלטון המרכזי לתרבות הערבית משפיע?

טלב אלסאנע: או הנסיון לבטל את התרבות ואת הזהות הערבית, במיוחד בעיני הממשלה הנוכחית, גורם לתחושה של פגיעה בכבוד הפרטי והקולקטיבי והגברת התופעות?

טלב אלסאנע: באיזו מידה האלימות המרכזית או השלטונית היא גם מדרבנת או מנציחה או מגבירה את התופעה של האלימות ממנה סובלת החברה הערבית?

טלב אלסאנע: יש לנו ענין של הריסת בתים, תרבות ברוטאלית כזו או אחרת במסגרת ההפגנות.

טלב אלסאנע: לכן היום אנחנו נבקש שתהיה התייחסות לסיבות העומק וגם נשאל מה משרדי הממשלה עושים ונדרוש גם התוויית מדינות של כל משרד ומשרד בתחום אחריותו, אם זה משרד החינוך או משרד הרווחה או המשרד לבטחון פנים, מה המדיניות שהם מתווים כדי להתמודד עם התופעה, כאשר אנחנו יודעים שהנזקים הכלכליים של האלימות הם גבוהים הרבה יותר מן ההשקעה שיכולה להיות כדי למנוע את התופעה עצמה.

טלב אלסאנע: במסגרת המוזמנים שעוד יגיעו יהיו אנשי דת, אנשי חינוך ונציגים מן הקהילה.

טלב אלסאנע: אנחנו לא פוטרים את עצמנו משום אחריות.

טלב אלסאנע: אנחנו חושבים שזו בעייתנו בראש ובראשונה, זו אחריות שלנו כלפי החברה שלנו, אנחנו רואים שאנחנו מאבדים את הדבר החשוב ביותר והוא האדם, אנחנו שואלים את עצמנו לאן הולכת החברה שלנו?

טלב אלסאנע: מה יהיה אם המצב הזה ימשיך?

טלב אלסאנע: ומה כל אחד ואחד יכול לתרום?

טלב אלסאנע: אני רוצה לברך את חברי חבר הכנסת אחמד טיבי שעושה רבות בתחום הזה.

טלב אלסאנע: אנחנו ניתן לו את זכות הדיבור והדיון יהיה בצורה הזו: דר' חאמד אבו עסבה יתן סקירה כי הוא ערך מחקר, אחר כך נשמע התייחסות של משרדי הממשלה השונים גם לגבי הנתונים וגם לגבי השאלה מה הם עושים.

טלב אלסאנע: אחר כך נקבל התייחסות של המוזמנים, לאחר מכן תהיה תגובה של משרדי הממשלה ובסוף הסיכום של הדיון.

אחמד טיבי: תודה רבה לך אדוני יושב הראש.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לך ולוועדה על היוזמה החשובה של קיום הדיון הזה בנושא שהוא כיום הנושא המדאיג ביותר את החברה הערבית במדינת ישראל.

אחמד טיבי: אם תשאלו את הציבור הערבי: מה מדאיג אותך, מה הנושא שמדאיג אותך הכי הרבה, תעשו מספר סקרים אם זה חברתי כלכלי, ענייני שלום, עניינים מדיניים או נושאים אחרים והתשובה הברורה והמוחצת תהיה: האלימות הפנימית והשימוש בנשק.

אחמד טיבי: לכן, לא פלא שזה הנושא המדובר ביותר בקרב החברה הערבית ולצערי הרב יש כל הזמן 'טריגר' להעלות אותו מחדש ואלה מעשי הרצח שמתרחשים כמעט כל שבוע או אפילו לפעמים בתדירות גבוהה יותר בישוב זה או אחר.

אחמד טיבי: אני בא מישוב מוכה אלימות, לאחרונה התפרצה האלימות הזו שנית, העיירה טייבה.

אחמד טיבי: בשנים האחרונות עשרות מקרי רצח אבל, לצערי הרב, ה'מחלה' הזו התפשטה לישובים רבים ואין כמעט ישוב שלא סובל מן הדבר הזה.

אחמד טיבי: יש שני רבדים שאנחנו מצביעים עליהם, והם שני אלמנטים.

אחמד טיבי: אל"ף, אחריות המשטרה מצד אחד ובי"ת, האחריות שלנו, האחריות המדינית ולכן, למרות שאני מצביע על המשטרה כאחראית בנושא מניעה, בנושא פיענוח, בנושא איסוף נשק שלא מתקיים בצורה אפקטיבית, אני רוצה לומר שלא תמיד המשטרה - גם אם יש לה רצון טוב או כלים, יכולה למנוע מקרה רצח מסוים.

אחמד טיבי: למשל, אם מישהו רוצה לרצוח אישה אז הוא לא צריך נשק חם, כי לפעמים הוא עושה את זה בדרכים אחרות והנושא הוא נושא מוסרי, ערכי של הפרט, שמשתמש באלימות ככלי לפתור בעיה או באלימות לשמה.

אחמד טיבי: לא בכדי יושב הראש הזכיר את הנושא של ירי בחתונות.

אחמד טיבי: ירי בחתונות הוא תולדה ישירה של זמינות הנשק.

אחמד טיבי: כאשר יש נשק קל יותר להשתמש בו, קל יותר לבצע פשע או רצח או הרג בטעות, כמו שקרה לפני מספר חודשים, האח של החתן נהרג בגלל שימוש בנשק בעת חתונה.

אחמד טיבי: זו הסיבה שאני העברתי חוק - ואני מפנה את זה לקציני המשטרה, של החמרת הענישה על משתמשים בנשק או ירי בחתונות, לרבות בחתונות ובמקומות קהילתיים.

אחמד טיבי: אתם פשוט לא אוכפים את החוק.

אחמד טיבי: יש כלי, יש חוק, יש כפל קנס, יש ענישה מוגברת אבל אין אכיפה של חוק.

אחמד טיבי: אנחנו קוראים לכם למנוע ירי בחתונות.

אחמד טיבי: זה אלמנט ברוטאלי, לא תרבותי אבל גם הורג.

אחמד טיבי: התוצאות הן בשטח ולכן אני קורא לכם ליישם את החוק, לאכוף אותו.

אחמד טיבי: בי"ת, הזכרנו את הנושא של רצח נשים, הטענה הנבובה של "רצח נשים על רקע חילול כבוד המשפחה" אדוני יושב הראש, אין לה ולא כלום עם כבוד, גבר שרוצח אישה אין לו כבוד ולכן, השימוש במושגים חיוביים – לעתים על ידי דוברי המשטרה, בהודעות ל'ביפר', הוא שגוי, הוא לא נכון, הוא לא במקום.

אחמד טיבי: לא כבוד ולא רומנטיקה.

אחמד טיבי: בדרך כלל בעיתונות הישראלית מייחסים רצח נשים מן הסוג הזה לכבוד, "על רקע חילול כבוד המשפחה" ואילו אצל יהודים "רצח על רקע רומנטי", זה יותר 'דיגניטי'.

אחמד טיבי: ולכן, זה לא נכון וזה לא נכון.

אחמד טיבי: אפשר להסתפק אגב, באמירה של רצח נשים, זה חמור כשלעצמו, המעשה חמור, ולפעמים ההודעה הראשונה, כמו שקרה בלוד, לפני פחות משנה, ההודעה הראשונה היתה ש"אשה נרצחה כנראה על רקע חילול כבוד המשפחה" אז זו בחזקת התעללות בגופה כי אחר כך מתברר שזה לא כך וזה פוגע בשמה, בשם הבת שלה, בשם המשפחה, לדורי דורות.

אחמד טיבי: לכן הצעתי הצעת חוק שתחסום את השימוש בביטויים החיוביים בהקשר של רצח.

אחמד טיבי: הדבר החשוב ביותר הוא הסטטיסטיקה שהציג יושב הראש בהקדמה.

אחמד טיבי: 80% מאירועי הירי במגזר הערבי הם במגזר הערבי, יותר ממחצית מקרי הרצח, יש סטטיסטיקה שמדברת על 60% ויש על 40% אבל גם 51% זה נורא, אנחנו 20% מן האוכלוסיה ולכן, אנחנו קוראים לכם, למשטרה, ועדת המעקב הוציאה הודעה, קריאה, בקשה, דרישה, ואנחנו שבים ומעלים אותה כאן באמצעות הועדה, לאסוף את הנשק מן הישובים הערבים.

אחמד טיבי: פניתי לשר לבטחון פנים, היפנה אותי לשר האוצר, פניתי לראש הממשלה בנושא הזה, כולם יש להם גישה חיובית.

אחמד טיבי: שר האוצר מסרב להקצות עוד חמש מאות כלים שדורש השר כדי לטפל בנושא הזה ואנחנו נתקעים באמצע והירי ממשיך.

אחמד טיבי: בשבוע שעבר בטייבה היה אירוע של ירי מתמשך, שלושים דקות, עם מירדף בתוך הרחובות, אנשים חששו לצאת מן הבית, רק אחרי שהירי שנמשך חצי שעה נפסק, הגיעה המשטרה.

אחמד טיבי: זה נורא, אי אפשר לחיות.

אחמד טיבי: האדם, האזרח הפשוט, איבד את הרגשת הבטחון האישי שלו ולכן, נדרשת אחריות מכם אבל בעיקר, הביקורת העצמית צריכה להיות מופנית גם אלינו פנימה, צריך חינוך במסגדים, בבתי הספר, בבית, בעיתונות, בכל מקום, אלימות היא לא דרך, נשק הוא לא דרך ולכן, פתחנו בקמפיין לפני מספר חודשים, "די לאלימות!", "הנשק הורג אותנו!" וזה אכן קורה כל יום.

אחמד טיבי: תודה רבה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: נקבל בברכה את הנציגים שמצטרפים.

גאלב מג'אדלה: אדוני יושב הראש, אורחינו המכובדים.

גאלב מג'אדלה: הנושא מאד מורכב, הוא נושא יסודי.

גאלב מג'אדלה: אנחנו, כנבחרי ציבור, נדרשים לנושא הזה וטוב שישנם כאן גם אנשי מקצוע כי בלעדיהם לא נוכל להתמודד עם הנושא.

גאלב מג'אדלה: ראשית אני אומר, לפני שאנחנו מפנים כל דרישה מכל גורם, אנחנו לוקחים אחריות על עצמנו ועל חלקנו בנושא כי זה לא מתחיל במשטרה, זה מתחיל בבית, זה מתחיל בבית הספר, זה נמשך במסגרות החינוך הבלתי פורמאלי, זה ממשיך בעיריה או ברשות המקומית ובשלטון המקומי, זה נמשך בשלטון המרכזי ואחר כך גורמי האכיפה למיניהם.

גאלב מג'אדלה: אז בואו קודם כל נניח את הנחות היסוד הנכונות, אדוני יושב הראש, ולכן אני אומר: הנושא מורכב.

גאלב מג'אדלה: הוא מורכב, הוא סבוך, הוא הולך ומחמיר, זה כבר לא תופעה - כפי שנהגנו לומר לפני מספר שנים אלא זה מעבר לתופעה שמאיימת על שלמותה ועל ראשיה של החברה הערבית.

גאלב מג'אדלה: אגב, גם על החברה הישראלית בכלל.

גאלב מג'אדלה: האלימות, הפשיעה, העבריינות, הסמים, לכן, אדוני יושב הראש, טוב עשית ונכון עשית וראיתי לפי רשימת המוזמנים, אמנם מן העם מוזמנים הרבה וזה טוב, אבל ראיתי גם שהגורמים השונים נמצאים כאן כדי שכולנו יחד נוכל היום לצעוד את הצעד הראשון הנכון בכיוון הנכון כדי להתמודד עם בעיה כאובה, נוגעת לכולנו, לכל אחד מאתנו, שלא תהיינה אי הבנות, "זה לא יקרה אצלי" ו"זה לא יקרה ברחובי" ו"זה לא יקרה בשכונה שלי" ו"זה לא יקרה בביתי", אלה מבוטלים לחלוטין.

גאלב מג'אדלה: הדבר הזה – פשיעה אלימות וסמים – יכול לקרות בכל מקום.

גאלב מג'אדלה: למען האמת, וצריך לומר את האמת, כי צופים בנו גם בבית, אזרחי ישראל, הנושא לא טופל עד היום, לא טופל טיפול שורש, טיפול אמיתי, טיפול מעמיק, ולא ניתן לו הטיפול הדרוש, לא אנחנו ברמת הבית והמקום, לא בית הספר וגם לא הרשויות.

גאלב מג'אדלה: גם הממשלה – או הממשלות לדורותיהן - לא הציבו ולא סייעו ולא תמכו ולא שמו את הנושא על סדר יומן.

גאלב מג'אדלה: אני שואל את עצמי שאלה אחת בסיסית, מה יותר חשוב מנושא כזה להתמודד אתו יום יום בכל הכלים שעומדים לרשותנו?

גאלב מג'אדלה: הרי אם אנחנו מטפלים טיפול מונע ונכון, ונתחיל בבית ובבית הספר ונמשיך הלאה, אז אם אתם רוצים במונחים כספיים-תקציביים - אנחנו חוסכים מיליארדים.

גאלב מג'אדלה: אם אתם רוצים בדבר הכי חשוב – חיי אדם – אז אנחנו מונעים הרג רב למינהו.

גאלב מג'אדלה: אני לא רוצה להיכנס לפרטי הסוגים, אלימות נוער ונשים וקשישים, כל דבר הוא אלים והכל הוא אלימות, כל הפשיעה.

גאלב מג'אדלה: אין העדפה לשום דבר ומבחינתנו זו עובדה, אם זה נער בן שתים עשרה, כפי שקרה לפני שבועיים או באום אל פאחם, משפחה שלמה, או במקום אחר אישה – מבחינתי, כל אובדן הוא אובדן.

גאלב מג'אדלה: ואני רוצה להזהיר פעם נוספת ולומר: זו לא תופעה, ראו, אני פותח את הרדיו אחרי שאני שומע מחמש עד שבע רשת ב', אני פותח את הרדיו בערבית, גם קול ישראל וגם רדיו א-שמס, האם אתם יודעים מה הדבר הראשון שאני עם היד על הלב מפניו?

גאלב מג'אדלה: איפה קרה רצח הלילה ובאיזה ישוב?

גאלב מג'אדלה: לצערי הרב לא פעם מה שאני מפחד הוא שאני שומע ואני רואה.

גאלב מג'אדלה: מה שאני רוצה לומר אדוני יושב הראש, אני קודם כל מציע לך דבר פרוצדוראלי, לא להסתפק היום בדיון אחד, חייבים לבוא עוד שניים ושלושה דיונים יסודיים וממצים, שיבואו אליהם כל הגורמים הנוגעים בדבר וישתתפו ויתחייבו ויטלו חלק וכל אחד יאמר מה חלקו ומה הוא מתכוון לעשות.

גאלב מג'אדלה: אם לא נעשה את זה אני בטוח שאנחנו נחטא את המטרה ואני בטוח שאתה רוצה להשיג את המטרה שהיא של כולנו לטובת החברה שלנו, החברה הערבית ובוודאי לטובת החברה הכוללת, שלא יתבלבל מישהו.

גאלב מג'אדלה: האלימות בטייבה היא לא פחותה מזו שבנתניה והסמים ביישוב ערבי סמוך לישוב יהודי לא נעצרים ביציאה מן הישוב הערבי, שאף אחד לא יתבלבל ושאף אחד לא יחשוב לרגע שזו בעיה שלנו כי זו בעיה של החברה הישראלית כולה ואנחנו חלק אינטגראלי ממנה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: תודה רבה לחברי הכנסת שמשתתפים.

טלב אלסאנע: חברת הכנסת מיכאלי, חברת הכנסת זועבי, חבר הכנסת זחאלקה חבר הכנסת מסעוד גנאים וכל המשתתפים הנוספים.

טלב אלסאנע: זה מראה את החשיבות של הענין.

טלב אלסאנע: המטרה שלנו להציב את הנושא הזה בסולם עדיפות במקום הולם וברור לאור חשיבותו.

טלב אלסאנע: אין ספק שסוגיית האלימות לא מתחילה היום כי היא מימי קין והבל אבל, המצב היום הוא מאד מאד מדאיג.

טלב אלסאנע: אי אפשר להמשיך ולשתוק כי שתיקה מעודדת את התופעה.

טלב אלסאנע: כל רצח לא מפוענח מזמין את הרצח הבא אחריו.

טלב אלסאנע: אני אתן לחבר הכנסת זחאלקה להתייחס ולאחר מכן יציג דר' חאלד אבו עסבה את המחקר ונשמע את ההתייחסות של משרדי הממשלה השונים.

ג'מאל זחאלקה: כבוד יושב הראש, אורחים יקרים, - - -

טלב אלסאנע: רק ברשותך, חבר הכנסת זחאלקה, הנוכחים, הנציגים והאורחים של הוועדה, מי שירצה זכות דיבור נא למסור פתק למנהלת הועדה, בת שבע.

טלב אלסאנע: לרשום את השם ונדאג שהוא יקבל רשות דיבור.

טלב אלסאנע: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה של האלימות והפשיעה בישובים הערבים מקבלת בשנים האחרונות ממדים מפלצתיים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו בחברה בחרדה, מגיעים למצבים שהורים מאד מפחדים על ילדיהם בלילה, ירי ברחובות, השתלטות של הפשיעה, כל כך מפחדים האנשים עד כדי כך שמשפחות וארגוני פשיעה מקבלים מקום של כבוד בישוב בכח, לא בגלל שאנשים אוהבים אותם אלא בגלל שהם כופים את עצמם.

ג'מאל זחאלקה: והתופעה צריכה טיפול וטיפול מיידי.

ג'מאל זחאלקה: אם יש פשיעה בארץ, כמו כל בעיה, ככה מטפלים בבעיות בעולם, אם יש יושרה מינימלית, הגינות, equate, אנחנו דורשים לפחות equality ואם לא שוויון אז לפחות הגינות.

ג'מאל זחאלקה: הטיפול בבעיה הזו הוא טיפול לא הוגן.

ג'מאל זחאלקה: אין מינימום, לא מתקרב אפילו.

ג'מאל זחאלקה: יש את הבעיה הזו, אנחנו במצב של תבערה ושל שריפה.

ג'מאל זחאלקה: את השריפה צריך לכבות מצד אחד אבל מצד שני, צריך להכין את הבית כך שיהיה מורכב מחומרים שהם לא דליקים עם חומרים מעכבי בעירה וכו'.

ג'מאל זחאלקה: כיבוי השריפה הנוכחית הוא עיקר המאמץ, יותר מ 80% להערכתי הוא בידי המשטרה.

ג'מאל זחאלקה: והמשטרה לא ממלאה את תפקידה בשורה התחתונה.

ג'מאל זחאלקה: למה היא לא ממלאה את תפקידה בשורה התחתונה?

ג'מאל זחאלקה: כי אנחנו סובלים מאפליה בכל תחומי החיים, גם בטיפול בפשיעה ישנה אפילה חמורה ועמוקה.

ג'מאל זחאלקה: לא דין רצח בתל אביב כדין רצח באום אל פאחם.

ג'מאל זחאלקה: שלא יספרו לנו סיפורים.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה מטפלת ברצח בתל אביב הרבה יותר חזק, עם כח הרבה יותר גדול, עם הקצאת משאבים הרבה יותר גבוהה, והתוצאות הן כאלו.

ג'מאל זחאלקה: יש מקרים בהם המשטרה והרשויות החליטו, לא רק המשטרה כגוף אלא הפוליטיקאים והממשלה, החליטו לטפל באלימות באופן ממוקד במקומות מסויימים.

ג'מאל זחאלקה: הרי לכם המקרה של נתניה שאנשים פחדו לנסוע שם.

ג'מאל זחאלקה: אני זוכר את הימים האלה, הפשיעה השתוללה שם, התקבלה החלטה לטפל באופן ממוקד כדי למגר את הפשיעה בנתניה ואכן, לאחר תקופה הוקצו משאבים ומיטב הכוחות, תקציבים, סיורים, מעצרים, חקירות ובסופו של דבר נתניה חזרה להיות עיר כאחת הערים.

ג'מאל זחאלקה: לא לגמרי, אי אפשר, אבל עיר כאחת הערים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים גם בענין הזה להיות אזרחים כשאר האזרחים.

ג'מאל זחאלקה: אחת הטענות שאולי תישַמָע כאן אבל אני מקדים ואני אענה לה והיא מקוממת; שהאזרחים הערבים לא משתפים פעולה, אם הם רואים מישהו הם לא מדברים עליו.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שהמשטרה תמסור לנו דוח על השאלה כמה אנשים העידו נגד משפחות הפשיעה בנתניה?

ג'מאל זחאלקה: שאתם עצרתם?

ג'מאל זחאלקה: כמה אנשים עמדו בבית משפט אזרחי ואמרו: אני ראיתי אותו, את פלוני או את אלמוני, בלי לנקוב בשמות?

ג'מאל זחאלקה: הרי אתם יודעים שיש בעיה, הכדור במגרש שלכם, אם אזרח יעיד אתם לא תגנו עליו, אין לו הגנה ולכן האזרח לא מעיד.

ג'מאל זחאלקה: זה גם אזרח ערבי וגם יהודי באותה המידה, זה גלגול האחריות עלינו ואנחנו דוחים את זה מכל וכל.

ג'מאל זחאלקה: מצד שני ההנהגה של הציבור הערבי מעוניינת מאד, ופועלת יום ולילה, כדי להילחם בפשיעה עד כמה שאנחנו יכולים.

ג'מאל זחאלקה: אם זה בהרצאות, אם זה בכנסים, אם זה בדיבורים, בהתערבות בסכסוכים, כל מה שאנחנו יכולים אבל אין לנו משאבים.

ג'מאל זחאלקה: והשאלה היא - אם אתם שואלים אותי - או שואלים אפילו את ראשי הערים והמועצות המקומיות: מה אתם עושים?

ג'מאל זחאלקה: תן להם תקציבים, תן להם תקציבים לבנות מרכזים של פעילות חברתית ושל ספורט וכד'.

ג'מאל זחאלקה: אין להם את התקציב, אין להם את הכלים, אתה לא יכול לזרוק אדם כפות לים ולהגיד לו: אתה אל תירטב.

ג'מאל זחאלקה: תנו לנו כלים, תשחררו את הידיים שלנו ואנחנו נטפל בזה הרבה יותר טוב.

טלב אלסאנע: מאה אחוז.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: דר' חאלד אבו עסבה יציג את המחקר שערך, בבקשה.

אבו עסבה: תודה רבה.

אבו עסבה: ראשית אני רוצה להודות לחבר הכנסת טלב אלסאנע, יושב הראש, שזימן אותי לוועדה ונתן לי את האפשרות להציג את מה שאני עומד להציג.

אבו עסבה: האמת היא שאני לא בא להציג מחקר אמפירי ולא חסרים מחקרים אמפיריים אשר מצביעים על מגמה של עלייה, לאורך השנים, בתופעות של אלימות ותופעות של שימוש בחומרים פסיכואקטיביים, בסמים.

אבו עסבה: כמי שעוסק בזה עשרים שנה וכמי שכתב את עבודת הדוקטוראט שלו בתחום, כמי שכרגע מלווה מחקר בינלאומי מטעם ארגון הבריאות העולמי, עם ה- h.p.c.

אבו עסבה: מי שמכיר מאנשי המקצוע שיושבים סביב השולחן, המחקר נעשה לאורך שנים גם במגזר היהודי וגם במגזר הערבי, כמי שכתב עשרות מאמרים, גם מדעיים בתחום, אני הגעתי למסקנה שיש צורך לבוא ולהציע מודל, לנסות ולהציע מודל שהוא מודל כוללני, שהוא מודל שלדעתי יכול להוות בסיס של עבודה.

אבו עסבה: אני לא אומר שהוא "תפור מכל הצדדים" אבל אני מנצל את הבמה הזו כדי להגיד - ואני לא רוצה לחזור על דבריהם של חבר הכנסת שהקדימו אותי, המצב הוא קטסטרופאלי, המצב הוא בלתי נסבל, הגיע הזמן לחשוב אולי קצת אחרת, לצאת מתוך הקופסה והריבוע ולהתחיל לחשוב על בניית מודל והמודל שאני עומד להציג אותו, אני אומר מראש, הוא עובד ברמה מקומית ולא ברמה ארצית.

אבו עסבה: זאת אומרת שאפשר להקים מינהלת שהיא מנהלת ארצית אבל אני מתכוון שהוא יעבוד ברמה מקומית-ישובית כאשר לכל ישוב יש את התנאים שלו, לכל ישוב יש את המבנה שלו ואת המבנה החברתי שלו, המבנה התרבותי שלו, המצב הסוציואקונומי שלו וכו'.

אבו עסבה: אז תרשו לי בקצרה להניח מספר הנחות יסוד ולהציע את המודל.

אבו עסבה: אחת, אלימות היא סימפטום לבעיות חברתיות, התנהגות אלימה היא תוצאה של מציאות חברתית פוליטית וכלכלית.

אבו עסבה: אלימות היא לא הבעיה.

אבו עסבה: אנחנו לפעמים הולכים ומחפשים את המחט מתחת לאור כאשר היא נפלה באיזור החשוך.

אבו עסבה: הבעיה היא בעיה חברתית-פוליטית-כלכלית והיא לא בעיה של התנהגות אלימה.

אבו עסבה: אם היא היתה בעיה של התנהגות אלימה אז אפשר היה לטפל בה נקודתית.

אבו עסבה: היתה אלימות מאז ומתמיד ותמשיך להיות אלימות אצל אנשים מסויימים - לפי תפיסות מסויימות - אבל למעשה, אלימות היא סימפטום של בעיות חברתיות-כלכליות-פוליטיות שקיימות בתוך מציאות חברתית.

אבו עסבה: את זה צריך להגיד והבסיס הזה, הוא אחד הבסיסים שאני בונה עליהם.

אבו עסבה: האלימות והפשיעה הולכות ומתפשטות והפכו לנגע קשה בחברה הערבית עד כדי כך שניתן להבחינן כמרכיב בחיי היומיום, כפי שחברי הכנסת פה גם ציינו, מי שלא חי את המציאות לא יודע על מה אנחנו מדברים, אנחנו מדברים על מציאות לפיה היום אין בטחון אישי לשום אדם בתוך ישוב ערבי, בטחון אישי פשוט לילד, למבוגר, במקום העבודה, בכל מקום, מציאות מאד מאד קשה שהנורה האדומה מזמן כבר נדלקה בגינה ולכן, זו אלימות או פשיעה שמתפשטת ואוכלת כל חלקה טובה בתוך החברה הערבית.

אבו עסבה: שתיים, שינויים חברתיים מהירים לצד מצוקות כלכליות גרמו בין היתר לניכור חברתי ולמשבר ערכי ומוסרי חריף.

אבו עסבה: אני לא רוצה להיכנס לזה, אפשר לכתוב על זה מאמר שלם, על שינויים חברתיים ותרבותיים, לְמה גורם כשזה בקפיצות קוונטיות ובמהירות מסחררת, שגם אין התפתחות כלכלית לצידם ולכן, המודל בא וגם לוקח בחשבון גם את התופעות של התפתחות חברתית ושל שינויים חברתיים די מהירים ומזורזים.

אבו עסבה: תופעת האלימות הפכה מהתנהגות אלימה לתרבות אלימה אשר באה לידי ביטוח בצורות שונות, אלימות פיזית, מילולית, נפשית, תופעות שחיתות, אופורטוניזם, שימוש בעוצמה שלטונית ככלי לקביעת הגמוניה, כל התנהגות שהיא התנהגות אלימה אפשר לאפיין אותה כהתנהגות אלימה אבל כשהיא תרבות והיא הופכת לתרבות אלימה, אז גם השיח הופך להיות, השיח הופך להיות אלים, גם האינטראקציה בין הפרט לבין השלטון הופכת להיות אלימה, גם היחסים בין הפרט לבין הפרט האחר הופכים להיות אלימים ואני מדבר על תרבות שהיא תרבות אלימה ולא על אלימות גרידא.

אבו עסבה: מורגשת החולשה של האכיפה של החוק על ידי גורמי הבטחון אשר אמורים לספק בטחון.

אבו עסבה: בנקודה הזו לא אחזור על מה שאמרו חברי הכנסת אבל אוסיף דבר אחד: מי שקובע אם המשטרה עושה את תפקידה או לא לדעתי זה האזרח, האם הוא מרגיש בטחון או לא מרגיש בטחון.

אבו עסבה: נקודה.

אבו עסבה: ואם אנחנו הולכים אל האזרח הערבי הפשוט בתוך הישוב ושואלים אותו: האם אתה חש בטחון אז הוא אומר שהוא לא חש בטחון.

אבו עסבה: לכן, זה המדד, בעיניי זה המדד, אם המשטרה עושה את שלה או לא עושה את שלה.

אבו עסבה: מי אשם?

אבו עסבה: החברה אשמה, המועצה אשמה, האנשים אשמים, אותי - כאזרח מן השורה, פשוט, שחי בתוך ישוב, מה שמעניין אותי הוא שלי ברמת הפרט, יהיה בטחון אישי, ולבן שלי בטחון אישי, זה מה שבעיניי המדד לבטחון.

אבו עסבה: לא כמה מושקע שם ומה עושים שם והאם המשטרה כן עושה את שלה או לא עושה את שלה, האם הקהילה עוזרת או לא עוזרת, מעידה לא מעידה, את הפרט זה לא מעניין, אני אומר את זה באחריות, זה לא מעניין, יש תחושה בישובים הערביים שאין להם בטחון וברגע שלי אין בטחון והמדינה אינה מספקת לי בטחון אז אני צריך לספק לעצמי בטחון, ואז לא פלא שיש לי נשק, סליחה שאני אומר את זה ממש בגסות כזו, ואנשים רוכשים להם נשק כדי שהם יגנו על עצמם ולכן, לא צריך להתפלא למה אנשים מחזיקים נשק, תנו לי בטחון אז אני לא צריך את הנשק הזה ואני לא צריך את הפושעים ואני לא צריך את המאפיות שנמצאות בכל מקום.

אבו עסבה: הקהילה לבדה לא מסוגלת לטפל בתופעה בהיעדר אחריות של הרשות המרכזית.

אבו עסבה: הרשות המרכזית - אני מדבר על המדינה.

אבו עסבה: מכאן שעל הרשות המרכזית על כל מרכיביה, אחריות בשעה שמעלים פתרונות.

אבו עסבה: אי אפשר לבוא ולהגיד: תלכו ותתבשלו במיץ של עצמכם, יש לכם את התקציבים שלכם, הרשות המקומית שלכם, הקהילה שלכם, החברה האזרחית שלכם – תטפלו בזה.

אבו עסבה: אנחנו לא מדינה.

אבו עסבה: סליחה, בישוב הערבי, המועצה הוא לא מדינה, היא לא יכולה לטפל בנושאים שהם תפקידה של המדינה.

אבו עסבה: לאסוף נשק זה לא תפקידה של הרשות המקומית, עם כל הכבוד, לא עם איזושהי ועדה ולא איזשהו גוף שיקום שם שיטפל בתופעת האלימות, זה תפקידה של המדינה.

אבו עסבה: כל מודל אשר מתכוון להעלות פתרון כדי למגר או לצמצם את התופעה, חייב להיות כוללני כאשר מטרתו המרכזית היא ביטוח חברתי וכלכלי.

אבו עסבה: שוב אני אומר, בלי ביטוח חברתי וכלכלי ברמה ישובית וברמת החברה הערבית אנחנו לא נפתור את הבעיה, אנחנו חייבים לפעול כך שהמודל הזה יעבוד ולא רק לכבות שריפות כי לכבות שריפות כן צריך, חבר הכנסת זחאלקה, מאד צריך, מחר בבוקר כבר לכבות את השריפות אבל צריך לחשוב גם עשרים שנה ושלושים שנה קדימה וללכת ולעבוד על פיתוח חברתי וביטוח כלכלי.

אבו עסבה: בית הספר הוא אחד ממוסדות החברה ולכן לא ניתן להרחיקו מסביבתו הטבעית.

אבו עסבה: המוסד החינוכי חייב ליטול אחריות חברתית בכל הקשור לחינוך הילדים בצד אחד ומתן אופק עתידי לכל התלמידים בצד השני.

אבו עסבה: על זה, שוב, אפשר להיכנס כאן לעולם ומלואו ולדבר על גישות חינוכיות בהקשר של השאלה מה צריך לעשות אני מניח את המודל הזה, אני אעשה, ואמר לי כבוד יושב הראש שיש עשר דקות או רבע שעה שהוא יתן לי ולכן לא אספיק לפתח את זה, אני מניח שאנשים שהם אנשי מקצוע, אני מוכן לשבת ולפתח את זה ולדבר על זה יום שלם אפילו עם סדנאות.

טלב אלסאנע: אנחנו ננצל דיון מיוחד למטרה הזו, רק תציג באופן כולל את הנושאים אבל כל נושא הוא חשוב, גם פיתוח כלכלי חברתי וגם בתי ספר- - -

אבו עסבה: אני רק אנסה להציע את המודל, אני בינתיים מדבר על הנחות בסיסיות.

אבו עסבה: קיימת חשיבות באיתור הנתונים וניתוחם אולם אין בכך מספיק, אלא שיש ולהעלות הצעות ומודלים לפתרונות.

אבו עסבה: מופעלים בשדה פרוייקטים ותכניות יחודיות ולאומיות ואין בהן די.

אבו עסבה: אין ביכולתן להתמודד עם גודל ועוצמת התופעה, יש "עיר ללא אלימות", אני מכיר אותה, אני מכיר אותה לפרטיה, אני יודע איך היא פועלת, אני יודע מה המבנה שלה, האנשים שיושבים כאן מן הקצונה שמעו אותי בטירה, כשדיברתי גם לגבי התכנית הזו ולגבי תכניות אחרות.

אבו עסבה: יש את תכנית שמידט, יש תכניות לאומיות, מושקעים שם, חבר הכנסת מוג'אדלה, מושקעים שם מאות מליונים, מאות מליונים והשאלה היא איך אנחנו - - -

גאלב מג'אדלה: "עיר ללא אלימות" התחילה עם משרד המדע, התרבות והספורט ובטחון פנים.

אבו עסבה: או.

אבו עסבה: קיי.

אבו עסבה: , השאלה היא לא שאלה של: האם יש תכניות או אין תכניות.

אבו עסבה: כי יש תכניות והשאלה היא האם יד ימין יודעת מה עושה יד שמאל, השאלה היא האם אנחנו יושבים כולנו ביחד עם כל התכניות ובונים קו כך שאנחנו יודעים מה אנחנו עושים ברמה ישובית?

אבו עסבה: ואגב, לא כל הישובים נמצאים ב"עיר ללא אלימות" ולא כל היושבים נמצאים ב"שמידט", של ילדים ונוער בסיכון אלא רק ישובים מעל חמישה עשר אלף תושבים וכי רוב הישובים הערבים הם מתחת לחמישה עשר אלף.

אבו עסבה: אני הולך אל המודל ואני אציג אותו בחמש דקות כי אין לי זמן להציג את המודל בהרחבה.

אבו עסבה: המודל הוא קהילתי-כוללני לשינוי, כמו שאני קורא לו, שבנוי – ואני אנסה להסביר את זה – בנוי על ארבעה מרכיבים שאני קורא להם ארבעה ה”הונים”: הון חברתי, הון אנושי, סליחה, ברוכים הנכנסים עכשיו לחדר.

טלב אלסאנע: רגע, יש מקום לכולם.

אבו עסבה: כאמור, בקביעת מודל יש להתייחס לארבעה צירים מרכזיים שאני קורא להם ארבעת ה”הונים”, הון חברתי, הון אנושי, הון כלכלי והון פוליטי.

אבו עסבה: אלה ארבעת ה”הונים” שקיימים בכל חברה ובכל קהילה.

אבו עסבה: אני בא ואומר כך, לכל ישוב אני בא ועושה סריקה לגבי ארבעת ה”הונים”, אני בודק בהון חברתי - מה קורה, הון אנושי – מה קורה בכל ישוב, הון כלכלי - מה קורה והון פוליטי – מה קורה.

אבו עסבה: זה תהליך שלוקח חודשיים, שלושה חודשים, אני בא ואני עושה ממש סריקה, ויש לי מיפוי של ישוב מבחינת ארבעת ה”הונים” האלה.

אבו עסבה: אני לוקח את ארבעת "ההונים" האלה ובא ובונה מודל של התערבות, כשאני לוקח בחשבון, את הרשות המקומית, את הרשות המרכזית, את החברה האזרחית, את הציבור, את המשטרה הקהילתית ואת מוסדות החינוך.

אבו עסבה: את כולם ביחד אני מושיב בתוך איזושהי מינהלת ברמה שהיא רמה מקומית ואני מתחיל לעבוד ולפתח מודלים ולפתח פרוייקטים ברמה ישובית עצמית, כשהפרוייקטים ינבעו מן הצורך המקומי.

אבו עסבה: אני יודע מה שקורה, למשל, ב"שמידט".

אבו עסבה: בשמידט יש ספר של פרוייקטים, לא בדיוק הספר של הפרוייקטים יכול להתאים ליישובים הערבים ואני מכיר את הפרוייקטים שבתוך הספר.

אבו עסבה: עכשיו יבואו ויגידו: אבל לא הצעתם פרוייקטים, לא צריך להציע פרוייקטים, הישוב צריך להציע פרוייקטים בהתאם למיפוי שנעשה, לא מיפוי של ילדים ונוער בסיכון – כמה ילדים וכמה נוער בסיכון, אלא מה המצב של ההון החברתי בישוב, הון אנושי בישוב, והון כלכלי וגם הון פוליטי.

אבו עסבה: מה המצב הפוליטי בתוך הישוב.

אבו עסבה: שוב, על מרכיביו הראשוניים וניתן לעשות את המיפוי הזה ואז, מתוך המועצה המקומית עצמה או העיריה, תהיה מינהלת שתקח את המיפוי הזה יחד עם כל המחלקות של הישוב - מחלקת החינוך, מחלקת הרווחה, כמובן שהרשות המרכזית נמצאת שם, גם משרד הפנים, גם משרד החינוך, גם משרד הרווחה, משרד התעשייה והמסחר, המשרד לבטחון פנים, , משרד התחבורה – כולם נמצאים, תהיה להם נציגות בתוך הישוב וגם מוסדות החינוך שיש להם תפקיד מאד מאד מרכזי.

אבו עסבה: אני לוקח את ההיבט החברתי, מפתח אותו בפרוייקטים, וגם את ההיבט החינוכי, אני מכניס גם את ה”הונים”, מכניס את התשתיות החברתיות, בריאות ואיכות סביבה, בריאות וחינוך סביבתי, צד כלכלי, צד פוליטי ואז אני בא אל המבנה הארגוני ואני בונה את המבנה הארגוני כך שהוא עובד ברמה ישובית כאשר הנהלת המועצה המקומית מנהלת ריכוז פעילויות שונות, ועדה מייעצת מורכבת מאנשי מקצועי שונים, מתוך הישוב ומחוץ לישוב, יחידת הערכה, מעקב וניטור, יש לנו חינוך, כלכלה, בריאות, וגיוס משאבים, ועדות מקצועיות לתכנון פרוייקטים בנוסף למנהלי אגפים, צוותי עבודה, ועדת היגוי, נציגים רלבנטים נציגות ציבורית.

אבו עסבה: לדעתי, במודל כזה שהוא מודל כוללני, ברמה שהיא רמה ישובית, כשאני מושיב את כולם ביחד אני עושה הרבה.

אבו עסבה: ראשית אני חוסך המון כסף, אתה צדקת, אני יכול לחסוך פה הרבה מאד משאבים, אני יכול לגייס משאבים, אני יכול גם לבנות איזושהי עבודה שהיא עבודה של "ביחד" גם ברמה של רשות מקומית.

אבו עסבה: אחד הנושאים שאני מציע אותם בתוך המודל, משהו שכבר התנסיתי בו, זה מבוצע הלכה למעשה והוא פיתוח מקצועיות של אנשים שעובדים ברמת הרשות המקומית.

אבו עסבה: אחת הטענות שלנו היא שאין לנו אנשים מקצועיים ברמה של רשות מקומית וצריך להביא יועצים מבחוץ.

אבו עסבה: אני טוען שלא צריך להביא יועצים מבחוץ כי אפשר לפתח מנהיגות מקצועית ברמה ישובית.

אבו עסבה: אחד הפלחים של המודל הזה הוא ללכת ולפתח אותם, לפתח מנהל מחלקת חינוך, מנהל כוללני, מנהל מחלקת רווחה וכו', כל בעלי התפקידים שהם תפקידים מאד קריטיים ומרכזיים.

טלב אלסאנע: דר' חאלד, בבקשה - - -

אבו עסבה: אני מסיים פה כי אני חושב שמודל כזה, בכדי לפתח אותו ולדבר עליו על כל מרכיביו אני צריך שעות ואולי יום שלם.

אבו עסבה: אני מאד מודה לך.

טלב אלסאנע: אני מודה לך, אני חושב שהדברים שאמרת הם מאירי עיניים כולל ההצעה של איגום משאבים ברמה המקומית והארצית, כולל התיחסות מערכתית משולבת, אני חושב שאפשר לאמץ, אני חושב שאתה יכול לתרום להמשך הדיון של הוועדה בכל נושא ונושא, שרק נגעת בהם 'על קצה המזלג'.

טלב אלסאנע: אני מקדם בברכה ראשי רשויות שהצטרפו אלינו, כולל חברי כנסת והאורחים שלנו.

טלב אלסאנע: אהלן וסהלן.

טלב אלסאנע: לפני שנקבל התייחסות מנציגי המשרד לבטחון פנים, משרד החינוך, משרד הרווחה ומשרדי ממשלה שונים, אתן לחברי כנסת ונציג מן השלטון המקומי.

טלב אלסאנע: אם אפשר רק בקצרה כדי שנוכל לתת לכמה שיותר אנשים להתייחס.

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: קודם כל תודה לחבר הכנסת טלב על הדיון.

חנין זועבי: לא אחזור על הטרגדיה, לא תופעה - זו טרגדיה שאנחנו מדברים עליה ואני לא אחזור גם על כמה אנחנו, כחברה, וכנציגים של החברה, לוקחים אחריות על עצמנו, הרי עצם הדיון הזה הוא לקיחת האחריות, עצם ההתגייסות של נציגי השלטון המקומי, של הקהילה, אלה גם לקיחת אחריות ואני חושבת שאתם עוקבים אחרי הפגנות שאנחנו עושים, אחרי מאמרים שאנחנו כותבים, אמנם השב"כ יותר עושה את זה אבל גם אתם יודעים, על חינוך לנוער שאנחנו עושים ועל פעילות שלנו שהיא חלק מן הפעילות הפוליטית הכל כך מהותית ואנחנו מייחסים לה חשיבות .

חנין זועבי: ואני רוצה קצת לרדת למיקרו.

חנין זועבי: קודם כל גם הגישה של המשטרה, בתוך הישיבות האלה היא חשובה לנו.

חנין זועבי: כי אם המשטרה – כמו כל פעם – מתחילה להגן על עצמה ובמקום להדגיש ולהסכים אתנו - לא רק על חומרת התופעה אלא גם על הפערים בין החברה היהודית לבין החברה הערבית כי אז יש בעיה.

חנין זועבי: זאת אומרת אם אתם באים ומגנים על עצמכם ואומרים מה אתם כן עושים, אז זה גם למדליק לנו אור אדום.

חנין זועבי: אנחנו לא באים כאן להאשים, אנחנו מדגישים שיש בעיה ואנחנו תומכים בכל פעילות, בכל מאמץ, בשביל לפתור את הבעיה אבל, נקודת ההתחלה של המשטרה – ואני רוצה רק להתמקד בפעילות של המשטרה, היא שהמשטרה עצמה תקח אחריות על רמת הפשיעה שלא מטופלת בחברה הערבית ויש לנו סטטיסטיקה פשוטה, שהיא אומרת: לא רק שאחוז מקרי הרצח בחברה הערבית הוא פי שלש מאחוז החברה הערבית מכלל האוכלוסיה אלא גם התיקים שנסגרים הם יותר מן התיקים שנסגרים כאשר מקרה הרצח הם מקרים בקהילה היהודית ומספר התיקים שנפתחים הוא גם יותר נמוך בחברה הערבית.

חנין זועבי: זו סטטיסטיקה וממנה אני מתחילה, ממנה מתחילה סטטיסטיקה שהגיעה אל הכנסת.

חנין זועבי: אני רוצה להצביע על מספר טענות 'מיקרו', לא 'מאקרו', נמאס לנו מה'מאקרו', עכשיו 'מיקרו'.

חנין זועבי: אין שום סיבה שקמפיינים ושל פעילות של איסוף נשק לא חוקי יקרו פעם בחמש או בארבע שנים, עשיתי פעם – ואנחנו מברכים על זה, קמפיין של איסוף נשק מן הצפון אבל, תגידו לנו מה התכיפות של המקרים האלה, האם יש לכם תכנית לאומית של איסוף נשק לא חוקי הרי אתם יודעים שיש נזק עם נשק לא חוקי וכמות הפעילות ורמת הפעילות בנושא היא כל כך קטנה לעומת ההיקף והחומרה של התופעה.

חנין זועבי: הטענה של אי איתור - ואני קוראת מתיקים של מקרי רצח, הטענה של אי איתור חשודים שנמלטים אחרי החקירה הראשונה, זה קרה ביותר ממקרה רצח אחד בעכו.

חנין זועבי: אי הצבת מצלמות במקומות שיש בהם אחוז פשיעה גבוה, רמלה, לוד ועכו העתיקה, אי פעילות המשטרה אחרי תלונות, המשטרה מקבלת תלונות, היא לא פועלת אחרי התלונות, היא סוגרת את תיקי התלונות ואחרי התלונה, אחרי שהתיק נסגר יש לנו מקרה רצח שקשור לאותה תלונה שהאזרח הגיש אותה בתחנת המשטרה.

חנין זועבי: חוסר פעילות אחרי ירי של תושבים, הרי רוב מקרי הרצח, גם בלוד גם ברמלה וגם בעכו, אם אנחנו רוצים לציין או לדחוף מתכנית 'מיקרו' אז אנחנו צריכים גם כן לדבר על מוקדי אלימות, וכשאני אומרת מוקדי אלימות אני מדברת על עכו ובוחרת את עכו ואת המרכז - לוד ורמלה.

חנין זועבי: שם רוב מקרי הרצח קורים אחרי ירי על זה שנרצח או על הסביבה שלו, וגם המשטרה לא פועלת אחרי מקרי הירי ויום יומיים או ארבעים ושמונה שעות אחרי מקרה הירי אנחנו עדים למקרה רצח.

חנין זועבי: אני רוצה שהמשטרה פה תצביע על הקושי, לא תגן על עצמה, מה הקושי?

חנין זועבי: האם הקושי הוא תקציבי?

חנין זועבי: האם הקושי הוא המשאב האנושי, הצוות, ה'קאדר' של חוקרים או של המשטרה?

חנין זועבי: תצביעו על מוקדים, אל תגידו: אנחנו פועלים, כי אף אחד באמת לא יאמין לכם, גם לא האזרחים, גם לא הנציגים של האזרחים אז תצביעו על קוטבי אלימות ומה הקושי הנקודתי של המשטרה ואנחנו נתמוך.

חנין זועבי: תודה.

טלב אלסאנע: נשמע את מוסטפה אבו שקרה, אב ששיכל את בנו עקב מעשה אלימות, שיתייחס לאירוע הקשה ולאסון שפקד אותו ולאחר מכן נשמע התייחסות לטענות ולדברים האחרונים שנאמרו מנציג המשרד לבטחון פנים, תבחרו מי שיציג, ואם מישהו יבקש להשלים אז נתן לו את הזכות.

טלב אלסאנע: תפדל.

גאלב מג'אדלה: הייתי מציע, יושב הראש, לפני שהמשרד לבטחון פנים יענה אולי נשמע כמה אחרים כי רוב הדברים יהיו מופנים לבטחון פנים ועדיף שהם ישמעו אותנו ויתייחסו.

טלב אלסאנע: יכול להיות שלדברים שהם יגידו יהיו גם התייחסויות.

טלב אלסאנע: נתן להם להגיב בסוף.

מוסטפה אבו שקרה: בוקר טוב לכולם.

מוסטפה אבו שקרה: אני מוסטפה אבו שקרה מאום אל פאחם, בן ששים ואחת, כל החיים שלי אני פועל לטובת הציבור, אם זה באמנות, אם זה בבתי ספר, אם זה בצדקה.

מוסטפה אבו שקרה: אני חינכתי את הילדים שלי טוב מאד, גידלתי חמשה-עשר אחים מאז שאני בן חמש עשרה, דאגתי לכל טוב בעיר אום אל פאחם, לפני חמש מאות ארבעים ותשעה יום, איבדתי את הבן שלי, אני הייתי באילת, קיבלתי הודעה שמישהו ירה בו בגלל הטרדות שנכדה שלי קיבלה ואין אף אחד שעזר, שיפסיקו עם זה.

מוסטפה אבו שקרה: הבן שלי נתן לו כמה סטירות, שבוע לפני זה, הוא הגיע אל החנות, לפתח החנות שלי, בצהרי היום בעשרה לשתים עשרה, ירה בבן שלי ונסע לירות בבן אחותי גם כן, מה שמעניין שאני הייתי באילת ומיד חזרתי ובדרך אמרתי: אני אלחם באלימות, אני מספר אחד, אני נגד האלימות, היה לי צעד שעמדתי על יד עשרת אלפים איש לפני ההלוויה, כשהבן שלי היה בדרך הביתה, הלוויה של קרובה שלו והודעתי:

מוסטפה אבו שקרה: אנחנו לא נשרוף בתים, לא ננקום, לא נעשה מאומה למישהו.

מוסטפה אבו שקרה: למחרת, כשידעתי כל מה שקרה, הוא הגיע - וזה מתועד בטלויזיות, זה אצל המשטרה, מתועד שהוא הגיע עם בן אחותו, ירו בבן שלי, עשרים איש שם, וחזר.

מוסטפה אבו שקרה: מה שמדהים אותי הוא שבן אחותו נעצר לשעה וחצי, ואני באותו היום, שידעתי שהוא השתחרר, בן אחותו, הודעתי למשפחה שלי: זו ההרגשה שלי, זה האמונה שלי, שבן אחותו שוחרר כדי שנחסל אותו.

מוסטפה אבו שקרה: אני אגיד דברים שלא נוח למישהו עכשיו לשמוע אותם.

מוסטפה אבו שקרה: קרה מה שקרה, יום רביעי אחרי ההלוויה, ארבעה ימים אחרי, הגיע חוקר בשם מחמוד, הוא אחראי על החקירה, אני אומר לו: למה שיחררתם את השותף שלו, הוא אומר לי: ראה, הוא לא מודה, לא הודה, לא בנשק ולא ברצח.

מוסטפה אבו שקרה: למרות שהוא הסגיר את עצמו למחרת.

מוסטפה אבו שקרה: לכן הוא סיפר לנו ואמר לי בערבית שהוא סידר את הכל.

מוסטפה אבו שקרה: המשיך, נשפט, לא עצרו אותו, במשפט אני לא נוכחתי, אח שלי שהוא נוכח שם, הפרקליטות החלה לבקש מאתנו שנסכים לעיסקת טיעון, לא הסכמתי ואני לא אסכים, ועשו את זה עיסקת טיעון, הוא קיבל שמונה עשרה שנה, שמונה עשרה שנה זה אומר, שתים עשרה שנה בבית סוהר עם יחס טוב ועוד עשרים ושמונה יום שזה חודש בבית סוהר, עשר או אחת עשרה שנים הוא יוצא, ואם הוא חרוץ הוא יכול לצאת עם בי.

מוסטפה אבו שקרה: איי.

מוסטפה אבו שקרה: ואמ.איי.

מוסטפה אבו שקרה: ולצאת להכין לו בית וכלה.

מוסטפה אבו שקרה: ואני איבדתי את הבן שלי.

מוסטפה אבו שקרה: מה שמדאיג ביותר הוא שעיסקת הטיעון, אדם רצח בצהרי היום, עיסקת טיעון שם, אני חושב גם בית המשפט הלך בכיוון עיסקת הטיעון וזה בעיניי, ראו, אני סוחר במוצרי חשמל, מדי פעם אנחנו עושים מבצעים ואתם כולכם קוראים בעיתונות, אני רואה במבצע - וכך אני מאמין, שיש מבצע שמי שמחסל, מי שהורג, הוא רוצח לא הורג, הוא מקבל שמונה עשר שנים ואחרי תשע או עשר שנים הוא כבר משתחרר.

מוסטפה אבו שקרה: אני אישית אומר, אין לנו בטחון לגור בבית, ואני שמעתי את זה מהרבה, היו איזה שלושים כתבות על הרצח של הבן שלי, מפקד משטרת אום אל פאחם בא לניחומים ואמר לי במלים האלו:

מוסטפה אבו שקרה: לפי התצפית שלנו הגיע לניחומים אצלנו חמישים אלף איש, כל ערביי ישראל הגיעו ואמרו גם בעיתונות, כי אם הגיע הרצח לבית של מוסטפא אבו שקרה, שהוא מעורב בכל דבר טוב, כל דבר שיש לו, אין סולחה שאני לא מתווך בסולחה, אז כולנו בסכנה.

מוסטפה אבו שקרה: אז לכן זה מסוכן מאד ואני מרגיש שזה על יד כולם, שמרגישים, אני רואה כל אחד קרוב מאד, אם הוא קרוב מעט לשב"כ או המשפחה שלו, או שאם אחרי הרצח הוא מתגייס אז הוא מקבל עונש קל.

מוסטפה אבו שקרה: אני אחראי על מה שאני אומר, אני רואה את זה בשטח, הרגשתי את זה על עצמי.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: אנחנו משתתפים בצערך.

טלב אלסאנע: הדברים קשים, כשהטרדה שמסתיימת ברצח, התוצאות קשות.

טלב אלסאנע: מלים כדורבנות.

כמאל ראיין: קודם כל אני מודה לידידי, טלב, מברך אותו על המפגש הזה.

כמאל ראיין: להערכתי מפגשים כאלה היו אמורים להיעשות לפני.

כמאל ראיין: אני שתיתי מן הכוס הזו רבותי, ואחרי ששתיתי מן הכוס הזו החלטתי לעשות כל מאמץ, להתגייס בכל כוחי, שאחרים לא ישתו מן הכוס הזו.

כמאל ראיין: אני ראש רשות לשעבר, אני סמנכ"ל מרכז השלטון המקומי ועכשיו בחל"ת.

כמאל ראיין: אני יושב ראש שתי עמותות שהתפקיד שלהן הוא רק לתרום בחברה הערבית ובכלל גם.

כמאל ראיין: ובכל זאת, האש הזאת לא פסחה על הבית שלי והגיעה לפתח של הבית שלי.

כמאל ראיין: אני רוצה לפנות בשתי פניות קודם כל אלינו, אל ראשי הרשויות במיוחד ולחברי הכנסת הערבים.

כמאל ראיין: שיעשו כל מאמץ ואני אתן לכם פסק הלכה, תתפנו מכל העיסוקים, החיים של הילדים שלכם והילדים שלנו קודמים לכל עבודה אחרת, קודמים לכל תכנית אחרת, לכן אנחנו חייבים להתגייס ולהציל את הילדים שלנו ואת הבנים שלנו ואת החברה שלנו.

כמאל ראיין: המשטרה - אני לא רוצה להכביד עליה ורק דבר אחד לבקש: יש קבוצת אנשים שנרצחו, שהמשטרה הודיעה להורים שלהם, הודיעה למשפחות שלהם, הודיעה להם: אתם מאויימים ואתם עלולים להירצח, אנחנו רוצים לדעת כמה מקרים כאלה?

כמאל ראיין: מה עשתה המשטרה במקרים כאלה, על מנת להציל את האנשים האלה?

כמאל ראיין: ולבדוק את המקרים שבהם יש קשר בין המשטרה לבין גורמים עבריינים ואני אחראי על מה שאני אומר.

כמאל ראיין: לבדוק את זה.

כמאל ראיין: אנחנו רוצים לשמוע את הסטטיסטיקות בנושא הזה.

כמאל ראיין: תודה רבה.

זידאן בדראן: אדוני יושב הראש, אני מברך אותך על הכנס הזה, ועל חשיבותו.

זידאן בדראן: אני רואה הרבה אנשים, גם נשים משתתפות בכנס הזה, מן המגזר הערבי, יבורכו אנשים כמוהם על מנת למגר את התופעה הזו, זו לא תופעה, זה כבר חלק יומיומי.

זידאן בדראן: קודם כל אני לא רוצה להאשים אף אחד, מי אשם, מי גורם לזה, אנחנו רוצים קודם כל לקחת אחריות על עצמנו.

זידאן בדראן: אני שואל את השאלה הזו: כמה מראשי המועצות הערביות וראשי הרשויות, בתקציב השנתי שערכו השנה, שמו איזה פיסקה לאלימות, למלחמה באלימות?

זידאן בדראן: אני בטוח ש- 90% אף אחד.

זידאן בדראן: לכן, אלימות לא יוצאת מתוך משרדי הממשלה, כל האלימות יוצאת מתוכנו, אנחנו, כחברה ערבית.

זידאן בדראן: אם אנחנו לא נעמוד, כל חבר כנסת שנמצא בחתונה ויורים בחתונה, הוא יוצא מן החתונה ואומר: אני יצאתי מן החתונה בגלל היריות – עם זה אנחנו מתחילים לדבר.

זידאן בדראן: זה חלק, יריות בחתונה הן חלק מאלימת.

זידאן בדראן: כשחבר הכנסת מוחמד ברכה ייצא מחתונה כי יש יורים והוא יגיד: אני יצאתי בגלל יריות אז זה ילמד לקח את החתן ואת האנשים בסביבה, שלא יורים בחתונה ומכאן אנחנו מתחילים למגר את הנשק הזה.

זידאן בדראן: - - -

מוחמד ברכה: אני יוצא.

מוחמד ברכה: אבל יש כאלה שלא יורים בחתונות.

זידאן בדראן: אני רק להדגמה, השתמשתי בשם הרחוב שלך,

מוחמד ברכה: צריך גם לומר וגם לפעול.

מוחמד ברכה: זה חד משמעי.

זידאן בדראן: לכן אני, כראש רשות, קורא לעמיתיי כאן, קודם כל אנחנו בתוך תוכנו, בתוך הרשות צריכים לפעול עם תכנית שהיא ארוכת טווח למיגור האלימות, לא לסמוך על משרדי הממשלה, לא לסמוך על המשטרה, לצערי, שעדיין לא עושה - - -

קריאה: גם ראשי הרשויות עצמם הם מאויימים.

זידאן בדראן: על זה אני לא רוצה לדבר, על זה אני לא רוצה לדבר, היא לא עושה מאומה על מנת למגר את התופעה הזו וזה לא בגללם שאין להם את כח האדם כי אנחנו לא עוזרים להם, אנחנו לא עוזרים להם למגר את התופעה.

כמאל ראיין: מה נעשה תגיד לנו מה נעשה?

זידאן בדראן: יש הרבה דברים.

זידאן בדראן: כשאתה שומע יריות בלילה אתה צריך להתקשר כשאתה שומע יריות.

זידאן בדראן: מאיזה כיוון הן מגיעות.

זידאן בדראן: לא לפחד.

קריאה: אבל הוא יאיים עלינו עוד פעם.

זידאן בדראן: אחרי פעמיים שלש הם ישמעו לך.

זידאן בדראן: לבקשת יושב הראש אני אסכם.

זידאן בדראן: אני אומר כך.

זידאן בדראן: אלה מעגלים שקשורים אחד בשני, קודם כל אנחנו, הרשויות, מעבירות את החינוך הזה לחברה עצמה, לחברה הישראלית, אחר כך לחברה הערבית ואחר כך מעבירים את זה לממשל.

זידאן בדראן: תודה רבה.

טלב אלסאנע: ראש רשות שנבחר לאחרונה.

טלב אלסאנע: מברוכ.

טלב אלסאנע: אנחנו נותנים את זכות הדיבור ליאסר חוג'ראת, ראש מועצה מקומית ביר אל-מכסור.

טלב אלסאנע: בהמשך תתייחס.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לברך אותך.

ד"ר יאסר חוג'ראת: קודם כל תודה רבה על הכנס הזה.

ד"ר יאסר חוג'ראת: אני לא רוצה לקחת אשמה, אנחנו לא אשמים - ראשי הרשויות וראשי הרשויות עושים את המכסימום כדי למגר את האלימות.

ד"ר יאסר חוג'ראת: מי שער למצב הסוציואקונומי של הישוב הערבי בכלל רואה שבעצם כולם מדורגים כסוציואקונומי שתיים.

ד"ר יאסר חוג'ראת: המצב החברתי עצמו הוא בעצם יוזם ומזמין את האלימות.

ד"ר יאסר חוג'ראת: יש הרבה סיבות אנחנו שמענו את ההרצאה, יש הרבה סיבות לאלימות, יש פרוייקט של "עיר ללא אלימות" כשבעצם חלק גדול מן הישובים הערבים נכנסו לזה, אנחנו בתוך זה, ענין של אכיפה לדוגמה, אנחנו כבר שלש שנים בתכנית של "עיר ללא אלימות" ואנחנו לא מצליחים להוציא את הסעיף התקציב של אכיפה עם מצלמות, והם מחזיקים את הקלפים.

ד"ר יאסר חוג'ראת: רק עכשיו לפני מספר שבועות הוציאו את המכרז ויש זכיינים, כשאנחנו ששלש שנים בתוך התכנית וזה לא מספיק.

ד"ר יאסר חוג'ראת: זה חינוך, זה מקומות עבודה, זה איזורי תעשיה, כל עוד שאנחנו, הישובים הערבים נמצאים בדירוג סוציואקונומי נמוך, כל עוד 30% מבתי האב בתוך הישובים הם מטופלים על ידי הרווחה, האלימות רק תגבר ורק תעלה.

ד"ר יאסר חוג'ראת: אני מאשים גם את המשטרה כי הם לא עושים די מספיק, אם זה באיסוף נשק לא חוקי, הם לא צריכים לעשות אלא צריכים בעצם להוציא את זה.

ד"ר יאסר חוג'ראת: לא כל הזמן לדבר בעדינות והמשטרה אשמה, היא לא עושה די, והנשק - אני גם מאשים את כל מחזיקי הנשק הלא חוקי, אני יודע ואני מאמין שכוחות הבטחון במדינה יכולים לצאת ולמצוא כל כלי נשק לא חוקי ואני אפילו אומר שאני יכול להאשים את זה שיש שיתוף פעולה בין גורמי הבטחון לבין מחזיק הנשק הלא חוקי בתוך המגזר הערבי ובישוב הערבי.

ד"ר יאסר חוג'ראת: ברגע שקליע אחד מגיע לישוב יהודי אז הם עושים את הכל, מכניסים את כל הכוחות בשביל למצוא את הנשק הזה אבל כשיש ירי בתוך ישוב ערבי אז זה לא מעניין אותם.

ד"ר יאסר חוג'ראת: כשיש ירי ויש הרג ויש רצח אז זה לא מעניין אותם, רק מגיעים בסוף, אחרי שהרצח נגמר והכל נגמר.

ד"ר יאסר חוג'ראת: אני גם מאשים ואומר שזה גם טוב למדינה, שהסכסוך יהיה בתוך הישוב הערבי, הם אומרים: זה בסדר, שיריבו ביניהם, כל עוד שזה לא מגיע אלינו זה בסדר גמור.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: אנחנו נשמע התייחסות של המשרד לבטחון פנים.

טלב אלסאנע: אני קודם כל מברך על כך שיש כ אן קצונה בכירה, התייחסות ראויה ואני מברך על ההתייחסות הראויה הזו.

טלב אלסאנע: אני מקווה ששאר משרדי הממשלה כך יתייחסו, כך מתייחסים, אנחנו נשמע אותם בהמשך.

סנ"צ אביעד סוהר: ראשית, אדוני יושב הראש, אנחנו מברכים על קיומו של הדיון הזה ועל זימוננו לדיון.

סנ"צ אביעד סוהר: אנחנו חושבים שהדיון הזה הוא מאד חשוב.

סנ"צ אביעד סוהר: מבחינתנו, אנחנו יכולים להגיד שהשר לבטחון פנים והמפכ"ל יודעים ומכירים בחשיבות של התופעה והעמידו בסדר עדיפויות מאד גבוה את הטיפול בתופעה הזו.

סנ"צ אביעד סוהר: אני אציין במספר נקודות את עיקרי העשייה של משטרת ישראל ואני חושב שהן יתנו מענה לרוב הדברים שהועלו כאן.

סנ"צ אביעד סוהר: אחד הדברים המרכזיים הוא מבצעים ודיברנו על אמל"ח, אין ספק שאחד הביטויים הקשים לאלימות הוא שימוש באמל"ח, משטרת ישראל - - -

גאלב מג'אדלה: תפרט מה זה אמל"ח, לא כולם יודעים.

סנ"צ אביעד סוהר: אמצעי לחימה, נשק.

קריאה: גם זמין וגם נגיש.

סנ"צ אביעד סוהר: משטרת ישראל ערכה בשלוש השנים האחרונות שלושה מבצעים שהיו מאד מאד רחבים בהיקפם וארוכי טווח, באמת, לאורך זמן, לטיפול בתופעה של מְצַאי הנשק החוקי והלא חוקי במגזר הערבי.

סנ"צ אביעד סוהר: אני רוצה לציין שבמהלך המבצעים האלה, מראשית שנת 2009 ועד היום והזה, נתפסו מאות רבות של אמצעי לחימה, שכוללים את כל סוגי הנשק, מטעני חבלה למיניהם, רימונים וטילים וכל מה שרק אפשר להעלות על הדעת.

טלב אלסאנע: אילו מחוזות ומי הציב היה היעד?

סנ"צ אביעד סוהר: קודם כל המבצעים היו ברמה ארצית אבל חלק מן המבצעים התמקדו במחוזות, מחוזות צפון מרכז ודרום כשעיקר הפעילות היה במגזר הערבי, בשובים שאנחנו סימנו כבולטים בתחום הזה במגזר הערבי.

סנ"צ אביעד סוהר: בסופם של המבצעים האלה נרשמו מאות כתבי אישום לאנשי המגזר, שהחזיקו בנשק לא חוקי ועשו בו שימוש.

סנ"צ אביעד סוהר: זה לגבי הנשק הלא חוקי.

סנ"צ אביעד סוהר: לגבי הפעלות של סוכנים, זה כלי מודיעיני מאד מאד חשוב, משהו שאנחנו משתמשים בו במשׂורה, הוא כלי שאנחנו יודעים שהשימוש בו הוא מאד קשה ומאד יקר ואנחנו רוצים לציין שלמעלה משליש מן המופללים בתכניות הסוכנים מתחילת השנה ועד היום היו מן המגזר הערבי, כשאנחנו מדברים על הפעלות סוכן בנושא של סמים, של אלימות ושל אמל"ח, אמצעי לחימה.

סנ"צ אביעד סוהר: בולטת מתחילת החודש, הפעלה של סוכן במחוז חוף החדש - ותיכף אני אגע גם בענין הזה, שבמהלכה הופללו למעלה משמונים מופללים בנושא של סמים, אלימות ואמצעי לחימה, ששים וששה מהם היו מהמגזר הערבי.

סנ"צ אביעד סוהר: ענין נוסף, במסגרת תכנית החומש של משטרת ישראל, המשרד לבטחון פנים, השר לבטחון פנים ומפכ"ל המשטרה, - - -

קריאה: איפה רוב הנשק שנמצא במגזר הערבי?

קריאה: מה המקור שלו?

קריאה: מהיכן הוא מגיע?

סנ"צ אביעד סוהר: יש על פי מחקרים שלנו – ואני לא אכנס יותר מדי לענין הזה, אבל זה נשק שנגנב מבתים של אזרחים, לגבי חלקו אתם יכולים להגיד שהוא מוברח מן השטחים וחלק מן הנשק הוא בייצור מקומי, נשק שמסוגל להרוג, אויל לא באיכות של נשקים תקניים אבל בהחלט מסוגל להרוג.

גאלב מג'אדלה: ומהצבא לא?

סנ"צ אביעד סוהר: גם מן הצבא.

גאלב מג'אדלה: לא הזכרת את זה.

סנ"צ אביעד סוהר: לא הזכרתי את זה, צודק, גם מן הצבא.

סנ"צ אביעד סוהר: היתה גניבה גם מן המשטרה.

טלב אלסאנע: התייחסות של המשטרה מבחינת הימצאות אמל"ח, כאשר אתם יודעים שהיעד הוא בטחוני או עברייני, האם ההתיחסות היא שונה?

סנ"צ אביעד סוהר: כשאנחנו מקבלים מידע על הימצאותו של אמל"ח במקום כלשהו אנחנו לא מסתכלים על תעודת הזהות של אותו חשוד, לא בוחנים אם הוא יהודי או ערבי, אנחנו פשוט הולכים, מבצעים את הפעילות, באופן המיידי.

סנ"צ אביעד סוהר: כך לאורך השנים האחרונות - - -

אחמד טיבי: לא זה מה ששאל יושב הראש, הוא שאל על הרקע, נשק שלדע

אחמד טיבי: ת

אחמד טיבי: כם הוא נשק פלילי לעומת נשק שלדע

אחמד טיבי: ת

אחמד טיבי: כם או לדעת השב"כ הוא נשק שמטרתו מה שאתם קוראים "על רקע לאומי", האם היחס שלכם ושל השב"כ הוא דומה?

אחמד טיבי: האם הנשק נשאר בבית?

סנ"צ אביעד סוהר: אותו יחס, אותו יחס, אנחנו כמשטרה - ואני כרגע לא נוגע בגופים האחרים, אנחנו כמשטרה רואים בכל תיק שמבחינתנו הוא תיק פלילי, אם יש לו חשיבות בטחונית כזו או אחרת, ויש לנו שותפים לפעילות הזו ואנחנו מתנהלים אתם בשותפות.

סנ"צ אביעד סוהר: אנחנו מתייחסים להימצאותו של נשק לא חוקי באופן מיידי, אנחנו מבצעים את הפעילות ואין חשיבות יתרה ל"בטחוני" או "פלילי".

סנ"צ אביעד סוהר: אנחנו מבצעים את הפעילות באופן מיידי כדי לתפוס את האמל"ח ולתפוס את החשוד.

טלב אלסאנע: על רקע הנתון ש 80% מן העבירות הן במגזר הערבי והרקע של עבירות הרצח, הן יותר מ 50% עם כל הנימוקים והסיבות שציין דר' חאלד אבו עסבה וציינו ראשי הרשויות, מצב סוציואקונומי, אבטלה, עוני, תסכול כל מיני, האם אתם מאמינים שהמציאות הזו - אפשר להמשיך לחיות אתה?

טלב אלסאנע: האם צריך לשנות אותה ומה אתם עושים כדי לשנות אותה?

סנ"צ אביעד סוהר: זו בדיוק הנקודה אליה שעמדתי לגשת אליה ברגע זה.

סנ"צ אביעד סוהר: על פי החלטת השר והמפכ"ל יוקמו במהלך השנים הקרובות עד סוף 2015 ארבעה עשר אורגנים של שוטרים, כל אורגן כזה ימנה עשרות שוטרים בתחומי האח"מ והאג"מ וכל אורגן כזה יופנה לתא שטח במגזר הערבי, נכון להיום הוקמו כבר שלושה אורגנים כאלה שכבר התחילו לפעול ולעבוד בשטח, כמובן שזה תלוי-תקציב וזו תכנית חומש.

סנ"צ אביעד סוהר: - - -

ג'מאל זחאלקה: שלושת האורגנים שדיברת עליהם, - - -

גאלב מג'אדלה: מה זה אורגן במובן שלנו?

סנ"צ אביעד סוהר: אורגן הוא מעין כח משימה, כח משטרתי שיהיה תחת פיקוד תחנת המשטרה - - -

קריאה: מהם שלושת המקומות?

סנ"צ אביעד סוהר: נצרת, טייבה ובנגב, בכל אופן, הכח הזה מונה עשרות שוטרים, אני לא רוצה לשגות, משהו בסביבות ארבעים או חמישים שוטרים וכל כח כזה מונה אנשי חקירות, מודיעין ואג"מ.

אחמד טיבי: ברשותך, הזכרת את טייבה, לפני שלושה ימים היה מקרה רצח בטייבה ובמקרה המשטרה היתה במקום.

סנ"צ אביעד סוהר: זה לא במקרה.

אחמד טיבי: או.

אחמד טיבי: קיי.

אחמד טיבי: התושבים פנו אל המשטרה כדי לטפל.

אחמד טיבי: הם ענו להם שהם לא יכולים כי הם לא ראו.

אחמד טיבי: המשטרה היתה במקום.

אחמד טיבי: אלו התלונות של האזרחים שהיו בשטח.

סנ"צ אביעד סוהר: קשה לי להתייחס נקודתית למקרה הזה, אבל מה שאני רוצה לומר הוא ש- - -

אחמד טיבי: זה אומר הרבה.

טלב אלסאנע: בקשר לתכניות שאתם מריצים בפועל, "עיר ללא אלימות", הרי אחוז - - -

סנ"צ אביעד סוהר: אני מבקש את ההתיחסות של חברי לענין הזה של "עיר ללא אלימות", אני אמשיך להתייחס בקצרה לענין נוסף.

סנ"צ אביעד סוהר: תיקי הרצח מטופלים באופן שיטתי, לרוב על ידי היחידות המרכזיות במחוזות - שהן חוד החנית של משטרת ישראל וכרגע לא משנה אם זה במגזר הערבי או במגזר היהודי, תמיד הימ"ר הוא זה שיקח את הטיפול - - -

אחמד טיבי: אבל הדוח הוא פונקציה של השקעה, של מאמצים, תסכים אתנו שרוב מקרי הרצח במגזר הערבי, יותר מ 60%, 70% הם לא מפוענחים, מקרי רצח לא מפוענח מזמין את הרצח הבא, כי הוא מעודד: "אנחנו נרצח, אף אחד לא יתפוס אותנו" ולכן התחושה היא, כמו שציינו מוסטפה אבו שקרה ואחרים הוא שאפשר לבצע ולא להיתפס ולא לשלם מחיר.

אחמד טיבי: מהי המדיניות שלכם?

אחמד טיבי: מה אתם מתכוונים לעשות כדי שיפענחו מקרי רצח, כל מקרה רצח מפוענח הוא הרתעה למקרה הבא.

סנ"צ אביעד סוהר: אחד הדברים שעשינו והוא על פי החלטת השר והמפכ"ל הוקצה למחוז הצפוני, לשני מחוזות, מחוז צפון ומחוז חוף, ואגב, זה נעשה במה שנקרא "אפס תקינה" כי לא קיבלנו תקנים נוספים וזה היה בתשלום פנימי, ב"משחק" פנימי של תקנים על ידי המפכ"ל והשר, שראו בחשיבות הטיפול בתופעה משהו שהוא מבחינתנו בסדר עדיפות מאד גבוה ולכן, הוכפלו הכוחות, הוקמה עוד יחידה מרכזית שתטפל במה שאמרנו עכשיו, באירועי רצח.

סנ"צ אביעד סוהר: כמי שטיפול באירועי רצח גם במגזר היהודי וגם במגזר הערבי, ונמצא פה ראש מחלקת חקירות, שטיפל בהרבה יותר תיקים, ואני רוצה להגיד לכם שהיחס שלנו למקרי רצח במגזר הערבי הוא בדיוק באותו אופן כאל תיק רצח במגזר היהודי ויש לנו - - -

קריאה: לפי נתון סטטיסטי, הפיענוח במגזר הערבי לעומת מקרי רצח במגזר היהודי, האם התוצאה, מבחינת הנתון, האם זה אותו הדבר סטטיסטית ?

קריאה: במה זה שונה?

קריאה: רצח הוא רצח, זה לא משנה, אבל לידע כללי, האם מבחינת זה אותו דבר או שונה?

תנ"צ אפי ברכה: נכון לאתמול נתון סטטיסטי הוא ש- 30% במגזר הערבי ו 40% במגזר היהודי, פחות או יותר הפיענוח אז הסטיה היא 10%.

סנ"צ אביעד סוהר: דבר נוסף, ואחרון שאני רוצה לגעת בו זה הטיפול בעדים, זה עלה כאן, אנחנו לא באנו ואמרנו שאנחנו לא מקבלים שיתוף פעולה כזה או אחר אבל אנחנו רוצים להגיד שברגע שיש לנו שיתוף פעולה אנחנו מחויביים לשלומו של העד באופן זהה, במגזר היהודי ובמגזר הערבי, יש את הרשות להגנה על עדים, אנחנו יודעים שברגע שיהיה לנו עד.

סנ"צ אביעד סוהר: ולגבי השאלה אם בנתניה טיפלו יותר טוב או פחות טוב אני רוצה להגיד לכם שגם בנתניה היו לנו משתפי פעולה ואם צריך אז הם נכנסים לתכנית להגנה על עדים.

טלב אלסאנע: מבחינת המקרים שהיו לכם, האם שמתם לב שהקהילה הערבית מוכנה לפעול ולשתף פעולה לגבי איסוף נשק, מבצעים שאתם נאלצים לאסוף נשק מן המגזר הערבי, האם אתם מוצאים תמיכה ונכונות.

תנ"צ אפי ברכה: יש לנו שיתוף פעולה עם חלקם אבל כמובן שלא יכולים לדבר בפורום הזה על השאלות 'איך' ו'מה'.

טלב אלסאנע: כי כולם מזמינים, תבואו, תשיגו את הנשק, זה הורג אותנו, זה מה שאנשים אומרים, זה כל הקהילה צועקת: תאספו את הנשק הזה.

תנ"צ אפי ברכה: זה נכון שצועקים בתקשורת אבל כשמגיעים בצורה ספציפית אז כמובן שמתכחשים, אבל יש שיתוף פעולה ועושים את זה ועושים את זה על הצד הטוב ביותר, בכל פעם כשמשתפים אתנו פעולה, גם בצורה סמויה,

קריאה: השאלה היא אם יש מספיק כח אדם לזה.

תנ"צ אפי ברכה: כח אדם הוא שאלה של תקציב.

טלב אלסאנע: אז אולי ניתן להשלים בקשר ל"עיר ללא אלימות" כדי שנמשיך לשאר המשתתפים שרוצים להתייחס.

רפ"ק מנדי רוטרו: בוקר טוב, שוב, לכולם.

רפ"ק מנדי רוטרו: אנחנו עוסקים בחלק המשטרתי שמציג ב"עיר ללא אלימות".

רפ"ק מנדי רוטרו: אני חייב לציין ש"עיר ללא אלימות" היא תכנית לאומית, היא תכנית של המשרד לבטחון פנים והיא לא תכנית של המשטרה, כשהמשטרה היא רק חלק אחד ממנה, אחד מחמשת החלקים שמרכיבים את התכנית.

רפ"ק מנדי רוטרו: החלקים הם אכיפה, שאנחנו אחראים עליה, הרווחה, הפנאי, החינוך בהקשר העירוני שזה שייך לרשות העירונית בעצמה.

רפ"ק מנדי רוטרו: כרגע התכנית פעולת בעשרים וששה ישובים ערבים - - -

טלב אלסאנע: כלל הישובים שבהם היא פועלת - יהודים וערבים.

רפ"ק מנדי רוטרו: שמונים וששה ישובים בסך הכל.

רפ"ק מנדי רוטרו: מתוכם עשרים וששה במגזר הערבי.

רפ"ק מנדי רוטרו: בינואר 2012 מתוכננים להצטרף עוד כשנים עשר ישובים.

רפ"ק מנדי רוטרו: זה בהקשר של התכנית "עיר ללא אלימות".

רפ"ק מנדי רוטרו: אני חייב להתייחס לנושא של מינהל - - -

טלב אלסאנע: האם התחלתם להריץ את התכנית והאם יש צורך ב matching או אין?

רפ"ק מנדי רוטרו: יש איזשהו matching ואני לא יודע בדיוק להגיד לך "אחד לאחד" מהו ה- matching אבל יש אחוזיוּת בענין הזה ויש כמובן הקשר להיבט סוציואקונומי ולהיבט של כמות בישוב.

רפ"ק מנדי רוטרו: יש איזשהו matching ויש איזושהי התאמה, יש איזשהו קריטריון שהמשרד לבטחון פנים עושה.

רפ"ק מנדי רוטרו: יוצא כך שיוצא 'קול קורא' בתחילת שנה, ראש רשות שנענה ל'קול הקורא' הזה, מתחייב להגיע לתכנית, מתחייב לעשות את הדברים שבהתאם לקריטריונים ובמידה והוא עונה לקריטריונים אז - - -

טלב אלסאנע: אתה יודע שיש מצב סוציואקונומי, או שישוב לא יכול לעמוד במאצ'ינג, וברוב הישובים הערבים יש קול אחד או שניים, עד שלושה אז התוצאה היא שיישוב שהוא חזק, עשיר, יכול לשלם ולקבל את השירות, נכנס לפרוייקט, ואילו ישוב חלש לא נכנס לפרוייקט.

טלב אלסאנע: אז נהנים עשירים וסובלים עניים.

רפ"ק מנדי רוטרו: אדוני יושב הראש, זה לא בדיוק כך, זה לא בדיוק כך, לפחות לא בישובים האלה.

רפ"ק מנדי רוטרו: כי אם לשיטתך לענין הזה, אז רוב הישובים לא היו נכנסים לתכנית.

רפ"ק מנדי רוטרו: הם רואים את המצוקה והם מבינים את הטענות האלו אבל כן נכנסים לישובים כאלה כי מבינים את החשיבות.

טלב אלסאנע: במסגרת הפרוייקט מה אתם עושים ומה האפקטיביות של הפרוייקט?

טלב אלסאנע: האם זה שינה?

טלב אלסאנע: האם זה הוריד?

טלב אלסאנע: מה במבחן התוצאה?

רפ"ק מנדי רוטרו: ישנם הרבה מקומות שטוענים ואומרים "כל הכבוד לתכנית".

רפ"ק מנדי רוטרו: התכנית בעיקרה היא תכנית של איגום משאבים, כמו שדר' אבו עסבה הציג קודם, של איגום משאבים, להיכנס למשרד, לשולחן עגול ואולי צריך ולהשאיר את האגו מחוץ למשרד ולשאול: מה אנחנו עושים לטובת אותה תכנית נגד אלימות.

רפ"ק מנדי רוטרו: אם לוועדת אכיפה מגיע נציג של הרווחה ונציג של ההורים ונציג של ועד התלמידים וכל אחד מהם לוקח אחריות לגבי החלק היחסי שלו בטיפול באלימות, כך אנחנו מגיעים לתוצאות טובות יותר.

רפ"ק מנדי רוטרו: בהרבה מן הישובים מגיעים לתוצאות ממש טובות.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ד"ר יאסר חוג'ראת: לגבי "עיר ללא אלימות", אנחנו אחד הישובים שנכנסו, ושוב, הכניסה ל"עיר ללא אלימות" גם תלויה בישוב.

ד"ר יאסר חוג'ראת: האמת היא שמי שנכנס ומי שנשר מ"קול קורא" יכול כבר לקבל ובדרך כלל הם פתוחים לזה.

ד"ר יאסר חוג'ראת: עיקר התכנית הוא במישור החינוכי-חברתי ומעט באכיפה וכל ישוב מקבל את התקציב שלו לפי הגודל שלו אז ביר מכסור כדוגמה, מקבלים 360,000 שקל בשנה מתוך זה חצי תקן למנהל תכנית וכמובן שיש מאצ'ינג אבל אם אתה לוקח כדוגמה, אצלי, אני לא שם מאצ'ינג - כסף נזיל כי אין לי כסף נזיל.

ד"ר יאסר חוג'ראת: לקחתי מישהו מתוך כח האדם כמנהל הפרויקט וזה ה- matching שלי, תכנית טובה, מתבצעת בצורה טובה, כמובן מדגישה ובעיקר מטפלת בנוער שמסתובב בלילה, במגרשים מוארים, אם עושים אותה כמו שצריך זה יכול עושים להקטין את ממדי האלימות, אבל כמובן לא למגר את זה לאפס, אבל, התכנית היא בעיקר טובה ואני ממליץ לכל ראשי הרשויות להצטרף ואנחנו מבקשים גם כאן מן המשרד לבטחון פנים לפתוח את זה ליותר רשויות ערביות כי זה ממש נחוץ.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: תחילה אני מברך על הדיון ואני מקווה שהוא יתרום ולו במעט למלחמה בתופעה שהפכה לסכנה קיומית לחברה הערבית אבל, ברור שאנחנו "עשירים" באיבחון המחלה אבל, לא כל כך עשירים בתכניות ובתרופות.

מסעוד גנאים: אני אחלק את זה לשניים ובקצרה, לא אאריך כי אני מסכים עם כל מי שדיברו לפניי מבין חברי הכנסת וראשי המועצות ובטח עם חברנו דר' חאלד אבו עסבה.

מסעוד גנאים: אם אני משווה את זה לעץ אז יש את השורשים ויש את הפרי.

מסעוד גנאים: אנחנו רואים את הפרי המר, היריות, האלימות, הם הפרי, הפרי המר והנתונים שנתן השר לבטחון פנים אתמול לפיהם 80% ממקרי הרצח בכל ישראל הם אצלנו בחברה הערבית ואנחנו מעל 50% מכל השאר, אם זה שוד או אם אלו הצתות אבל, צריכים לטפל בשרשים וכדי לטפל בשרשים אלו תכניות שהן לא פשוטות, כי הן במישור החינוכי התודעתי, אנחנו מדברים על ערכים שלנו בחברה וגם צריך להפסיק את ה'פינג פונג' הזה שבסוף מפספסים אתו את הלחימה באלימות.

מסעוד גנאים: אני מתכוון שעל המשטרה להפסיק להאשים את ראשי הציבור הערבי שהם לא משתפים פעולה.

מסעוד גנאים: אנחנו תמיד אומרים את זה.

מסעוד גנאים: אנחנו מוכנים ואנחנו משתפים ואנחנו עושים כדי למגר את האלימות.

מסעוד גנאים: לאסוף את הנשק, את הסמים וכל הדברים האלה ועל המשטרה לקיים ולשאת באחריות ולאכוף את החוק להעניש את האחראים, העבריינים האלה.

מסעוד גנאים: אנחנו גם לא מכחישים את זה שיש אחריות עלינו כחברה, כחברה ערבית, כולנו, אם אנחנו מחנכים או ראשי רשויות או חברי כנסת, אחריות שצריך למלא אותה.

מסעוד גנאים: אני מקווה שביחד כולנו נצליח באמת לעמוד בפני הגל הזה, הצונאמי הזה, שהוא בסוף מסכן את קיומנו כחברה הערבית.

טלב אלסאנע: תודה רבה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

טלב אלסאנע: אנחנו בשלב שבו לא מגלגלים אחריות אלא מקבלים אחריות ודורשים מאחרים שיקבלו אחריות אגב, אין ספק שמבחינת הסמכות, הרי אפשר לקבל אחריות אבל אם אין לך סמכות אז איך אתה יכול לבקש?

טלב אלסאנע: אז יש אנשים יש להם גם את האחריות וגם את הסמכות.

טלב אלסאנע: נבקש מנציג משרד החינוך להתייחס גם לענין האחריות, המדיניות, והתכניות שהמשרד מריץ כדי להתמודד עם הופעה, אם זה בהווה ואם זה בעתיד, ענין האלימות בתוך בתי הספר, גם בקרב בני הנוער.

מוחמד אלהיב: ככלל הבעיה היא בעיה הוליסטית.

מוחמד אלהיב: אנחנו לא נתאר עכשיו את כל הגורמים המשפיעים על סף האלימות בתוך המגזר הערבי בכלל אבל, היא בעיה כל כך מורכבת.

מוחמד אלהיב: משרד החינוך בכלל בשנים האחרונות עיגן כל כך הרבה משאבים למניעת האלימות במסגרת שפ"י, יש תכניות מפורטות שהן בבית הספר היסודי, ובבית הספר העל יסודי.

מוחמד אלהיב: בבית הספר היסודי יש תכנית שהמשרד פיתח אותה לפני שלש או ארבע שנים, תכנית "מפתח הלב" והתכנית האחרת של היעוץ החינוכי, שמטפלת בצורה כל כך מקיפה ועמיתיי יתייחסו אליה לעומק, בחלק של החינוך העל יסודי - - -

טלב אלסאנע: התכניות טובות אבל האם תוכל להתייחס לפריסה של התכניות?

מוחמד אלהיב: שתי התכניות האלו, "מפתח הלב" היא בכל בתי הספר הערבים במדינת ישראל, ללא יוצא מן הכלל, מכיתה א' עד כיתה ח' בבית הספר היסודי ובעל יסודי היא בכל בתי הספר התיכוניים ללא יוצא מן הכלל.

מוחמד אלהיב: יש לנו את הכח היעוצי-חינוכי בתוך בתי הספר, בכל בית ספר יש יועצת חינוכית או יועץ חינוכי ויש פיקוח של היועצים הבכירים מטעם משרד החינוך שמפקח על אכיפת כל התכניות שהמשרד בונה אותן.

מוחמד אלהיב: ביעד הסופי אנחנו מצפים שההתנהגות, הפנים בית ספרית בין תלמידים שונים לבין מורים לבין קהילה, תהיה התנהגות טובה והתנהגות חינוכית ולא התנהגות אלימה.

מוחמד אלהיב: אנחנו כמובן לא אומרים שההתנהגות היום בבית הספר הערבי היא מאה אחוז סטרילית ונקיה מאלימות כי יש אלימות אבל, יש גם פעולות אינסופיות לצמצום האלימות בתוך בתי הספר.

מוחמד אלהיב: מצד אחר, משרד החינוך, מזה שנתיים, משנת תש"ע, הפעיל במסגרת חוק חינוך חובה, גילאי 17, 18 מתוך כשבעים רשויות שנכנסו לחוק חינוך חובה, 31 רשויות מתוך המגזר הלא יהודי השתלבו במסגרת תכנית הזו והתכנית הזו או החוק הזה מאגד בתוכו משאבים רבים שכוללים גם הקצאה של תקני קב"סים, קציני ביקור סדיר, למניעת נשירה ולמלחמה בנשירה, ומצד אחר המשרד הקצה לכל רשות שנכנס למסגרת חוק חינוך חובה, מה שנקרא כיתות חממות, חממה חינוכית, שמקבלת גם תלמידים אשר הוחזרו מן הרחוב אל בית הספר, ומספרם בכיתה לא עולה על עשרים וחמישה תלמידים.

מוחמד אלהיב: המשרד העביר סכום של כ-90,000 שקל כעבור כל חממה חינוכית כזו ויש רשויות עם חמש חממות, שבע חממות, חממה אחת וכו'.

מוחמד אלהיב: בנוסף הוקצו כיתות שנקראות כיתות אתגר והן גם מטפלות בתלמידים שמתקשים בכיתות י"א וי"ב ובנוסף, אמרנו שחלק מבתי הספר, חלק לא גדול, קיבלו גם כיתות טכנולוגיות על מנת לתת מענה גם לתלמידים שקשה היה לשלב אותם בתוך בתי הספר ולא היה להם מענה.

מוחמד אלהיב: מעבר לזה - - -

אחמד טיבי: בחינוך הלא פורמאלי.

אחמד טיבי: מה שיעור התלמידים הערבים המעורבים בחינוך הלא פורמאלי לאחר שעות הלימודים בהשוואה לתלמידים יהודים?

אחמד טיבי: האם נכון ששיעור הערבים הוא 5% מן התלמידים בהשוואה ל- 30% מן התלמידים היהודים?

מוחמד אלהיב: שוב, משרד החינוך, במסגרת החינוך הבלתי פורמאלי, יש שתי פונקציות מרכזיות שמשרד החינוך מקצה אותן לרשויות המקומית ובאמצעותן אנחנו מפעילים את כל החינוך הלא פורמאלי, אלו יחידות נוער, בפן אחד שתפקידו הוא לטפל בכל תרבות הפנאי והחלק השני הוא קידום נוער, שתפקידו לטפל בנוער בסיכון.

מוחמד אלהיב: ברוב הרשויות הערביות במדינת ישראל זה מופעל, אני יכול להגיד שאפילו כמעט במאה אחוז מן הרשויות המקומיות יש יחידות נוער ויש יחידות של קידום נוער ועכשיו, בעקבות חוק הנוער, שרק לאחרונה נחקק, כל הרשויות המקומיות תקבלנה פונקציה של יחידת נוער, המשרד ישתתף בכ-90 אלף שקל עבור כל יחידה ולפי ההסכם בין משרד החינוך לבין המרכז לשלטון מקומי, הרשות המקומית תצטרך לשלם גם סכום של 40,000 שקל כ-matching ואז היחידה הזו תופעל ברשות שאין בה יחידת נוער - - -

טלב אלסאנע: לגבי היועצים, יועצים חינוכיים בבתי הספר הערביים.

מוחמד אלהיב: בכל מדינת ישראל, במגזר הערבי, להוציא את הנגב, יש יועצים חינוכיים בכל בתי הספר.

מוחמד אלהיב: בנגב, מתוך כמאה בתי ספר יש כששים יועצות חינוכיות, יש מחסור של שלושים יועצים חינוכיים, ואנחנו, כמשרד חינוך, בחמש השנים האחרונות הכשרנו שתי כיתות של יועצים חינוכיים בדרום אבל חלק מהן אחרי שהכשרנו אותם, עזבו את הנגב ועברו למחוזות אחרים, אם זה לצפון ואם זה לירושלים ואם זה למרכז אבל, שאר בתי הספר שאין בהם מענה, בפיקוח המייעץ הבכיר שלנו במחוז אנחנו נותנים מענה לכל בעיה.

טלב אלסאנע: אתה מסכים שזה אילתור?

טלב אלסאנע: הרי זה לא מענה.

קריאה: מענה אמיתי היה צריך להיות יועץ בכל בתי הספר.

מוחמד אלהיב: כן, לפעמים אין לנו יועצים אבל אנחנו במקביל, הכשרנו יועצים ואנחנו כבר לשנים הקרובות נכשיר יועצים, בשלב הזה יש לנו קבוצה של כעשר יועצות שעכשיו משתלמות באוניברסיטה במכללה בדרום וכולן בנות הדרום על מנת שגם לא תעזובנה את הדרום אחרי הכשרתן.

טלב אלסאנע: לגבי השירות הפסיכולוגי בתוך בתי הספר.

מוחמד אלהיב: שוב, לפי מפתח אחיד לכל הרשויות, אם זה מגזר יהודי ואם זה מגזר ערבי - - -

טלב אלסאנע: נתון של המגזר הערבי לעומת נתון של המגזר היהודי.

מוחמד אלהיב: המגזר הערבי גם כן, כמו המגזר היהודי, מקבל כ 70% השתתפות במשרד מבחינת - - -

קריאה: 28%.

מוחמד אלהיב: אמרתי כ- 70%, בסדר.

ד"ר יאסר חוג'ראת: הבעיה של המועצות היא שהן להן כסף, הן לא יכולות - - -

קריאה: אי אפשר לקדם את המטרות כי הן מותנות.

קריאה: כשזה מותנה קשה לנו לקבל.

קריאה: ה- matching הזה הורס אותנו.

מוחמד אלהיב: אני לא יכול לשנות את החוק ואנחנו כפקידי משרד לא נוכל לשנות את הנוהל הזה.

מוחמד אלהיב: תוכלו לפנות אל הגורמים המוסמכים כדי לבקש שינוי אבל, כל הרשויות המקומיות היום במדינת ישראל במגזר הערבי, יש בהן פסיכולוג.

טלב אלסאנע: אתה מציג תכניות שיש אבל מבחינה מעשית, מבחינת התוצאה, בפועל, במסגרת ההתמודדות עם תופעת האלימות, האם אתה מרוצה מן המדיניות הקיימת ומן התכניות שאתה מציג, מבחינת מבחן התוצאה?

טלב אלסאנע: אנחנו רואים שיש אלימות שהיא חורגת ובמקום שבית ספר ייחנך נגד אלימות בית הספר הפך לפעמים למקור שמייצר את האלימות שמגיעה אל הקהילה ויש לנו כיתות במספר ישובים שמגיעות למקרי רצח.

מוחמד אלהיב: בית הספר הערבי הוא מאגד בתוכו את כל הילדים של כל השכונות, של כל השבטים, של כל המשפחות שבלילה מסתכסכות אבל בבוקר כל הילדים נפגשים שם אז בית הספר הוא מקום חברתי מקום חינוכי אבל, המחנכים, המורים היועצים עושים עבודת קודש לא רק כדי למגר את תופעה האלימות אלא גם לחנך לסבלנות, לסובלנות ולקבלת האחר.

טלב אלסאנע: אמר פה דר' חאלד אבו עסבה על חברה במשבר, חברה במשבר זהות, חברה במעבר, האם יש תכניות לגבי הענין של הזהות, לגבי ההתמודדות עם אלימות ולא רק הישגים ולימודיים עם תחרותוית אלא יותר סבלנות, יותר תכנים ערכיים, יותר יחס אנושי, יותר ניתוב של הכעס לכיוונים חיוביים ויצירתיים?

מוחמד אלהיב: אתן את זכות הדיבור לחברותיי מאגף שפ"י.

עינב לוק: שלום, אני מנהלת את היחידה לפיתוח אקלים בטוח וצמצום אלימות במערכת החינוך ונמצאת אתי קרן שמנהלת את היחידה בנושא של צמצום אלכוהול וסמים.

עינב לוק: אני אתייחס למספר דברים שהעלו כאן.

עינב לוק: אציג את הנתונים מתוך המיצ"ב שנמצאים בשקיפות מלאה ואומר מה הנתונים של המיצ"ב אומרים על אקלים ואלימות, ואציג את התכנית המערכתית של משרד החינוך שפועלת בנושא של קידום אקלים.

עינב לוק: רק להגיד שמשרד החינוך בשנתיים האחרונות, שם את הנושא האלימות כיעד מרכזי של המשרד ותיקצב את הנושא הזה בתיקצוב ייעודי ופועל בשיתוף פעולה מלא עם המשרד לבטחון פנים בנושא של תכנית "עיר ללא אלימות".

עינב לוק: לגבי הנתונים של המיצ"ב אנחנו רואים – ואני אתייחס כמובן למגזר הערבי בלבד, אנחנו רואים ששיעור גבוה של תלמידים במגזר הערבי דוברי ערבית בהשוואה לדוברי עברית במגזר מדווחים כי הם מעורבים באלימות חמורה ועקיפה, לעומת דוברי עברית ששם אנחנו רואים את האלימות המתונה של דחיפות ומכות, זאת אומרת אלה ההבדלים בין שני המגזרים.

עינב לוק: הילדים בבתי הספר, על פי נתוני המיצ"ב, 17% מתלמידי בתי הספר בכיתות ה' ו-ו' מדווחים שהיו מעורבים באלימות, היו קרבנות לאלימות, ב כיתות ז' ו-ח' - - -

ג'מאל זחאלקה: כשאת אומרת "תלמידים" - האם בנים ובנות?

עינב לוק: כן, בנים ובנות מדווחים.

עינב לוק: 13% מכיתות ז'-ט' מדווחים ו- 9% מכיתות י"א, כלומר, אנחנו רואים ירידה עם הגיל אבל יחד עם זאת, במגמות לאורך שנים, מיצ"ב יש לו ארבע מדידות: מתשס"ח עד תשע"א אנחנו רואים מגמה בכיתות ה' יסודי וחטיבות הביניים של ירידה מתונה במהלך השנים האלו לעומת י' ו-י"א עלייה משמעותית מתש"ע ל- תשע"א.

עינב לוק: אלה הנתונים של מיצ"ב שהיה חשוב לי להציג פה.

עינב לוק: לגבי התכנית של משרד החינוך, משרד החינוך, כמו שאמרתי, הוציא בתחילת תש"ע - - -

ג'מאל זחאלקה: האם יש הבדל בין בנים לבנות?

ג'מאל זחאלקה: זה חשוב מאד.

עינב לוק: אני יכולה להביא את הנתונים, אין לי אותם כרגע בפילוח.

ג'מאל זחאלקה: יש הבדלים עצומים.

עינב לוק: נכון, אין לי אותם בצורה מדוייקת ולכן אני לא רוצה להגיד בצורה לא מדוייקת.

עינב לוק: בתחילת תש"ע פירסם משרד החינוך חוזר מנכ"ל חדש "קידום אקלים בטוח לצמצום אלימות" והציב סטנדרטים לכל מערכת החינוך, מהו טווח התגובה שיש להגיב כשקורים אירועי אלימות ומהי התכנית שבתי הספר צריכים לעשות כדי להתמודד עם התופעה.

עינב לוק: חוזר המנכ"ל פורסם בכל מערכת החינוך והכשרנו כ- 300 אנשים מקצועו שמתמחים בתחום של קידום אקלים וצמצום אלימות והם מגיעים לבתי הספר.

עינב לוק: כרגע נמצאים בתכנית - - -

גאלב מג'אדלה: כמה מתוך השלש מאות הם מן האוכלוסיה הערבית?

עינב לוק: אני כבר אומרת.

עינב לוק: מתוך השלש מאות מדריכים יש ששים וארבעה ימי הדרכה שמוקצים למגזר הערבי, 248 בתי ספר נמצאים בתכנית עצמה וזה כמובן בנוסף לכל מה שנאמר כאן, שכל בתי הספר פועלים בתכניות הקיימות של "מפתח הלב", "כישורי חיים" אלו תכניות ששייכות לכל המערכת, כל התכניות האלו, ובנוסף להן לקחנו קבוצה של 248 בתי ספר שהמפקחים סימנו כבתי הספר שכדאי להשקיע בהם עבודה אינטנסיבית, ללוות אותם עם מדריך צמוד לבית הספר, - - -

טלב אלסאנע: האם התכנית הזו רצה בפועל או שהיא לעתיד?

עינב לוק: התכנית הזו רצה כבר מתחילת תש"ע באופן אינטנסיבי ב 248 בתי ספר, מתוכם 22 בתי הספר שאותרו כבתי ספר במיקוד עם אלימות ברמה גבוהה ולשם מגיעים מדריכים ותיקים ומנוסים יותר והם מגיעים לשם בצורה הרבה יותר אינטנסיבית, - - -

גאלב מג'אדלה: האם בוחנים את התופעות, האם יש מערכת ש- - - ?

עינב לוק: אני אגיד את הכל - - -

גאלב מג'אדלה: לא, סליחה, כמה מתוך ה-22 שזומנו מן החברה הערבית?

עינב לוק: הכל חברה ערבית, כל מה שהצגתי הוא רק לגבי המגזר הערבי, כל מה שאני מציגה הוא לגבי החברה הערבית.

עינב לוק: בבתי הספר האלה, כשאנחנו מגיעים לשם, המדריך מגיע לבתי ספר, הוא מעביר איבחון לכל התלמידים שאלון אינטרנטי מאד ארוך, קורים לו שאלון אח"מ, הילדים ממלאים אותו באינטרנט והוא בודק גם את ממדי האלימות מנקודת ראותם של התלמידים, כמה הם נפגעו אלימות פיזית, מילולית, גניבה וסחיטה, נשיאת נשק, הטרדה מינית, התנהגויות סיכון, צריכת אלכוהול, סמים וכו' וכמובן, במקביל לזה, הוא בודק את החוויה שלהן.

עינב לוק: באיזו מידה הם מרגישים מוגנים בבת הספר, מרגישים שייכים, מרגישים שמתייחסים אליהם בכבוד, מרגישים שיש להם יחסים טובים בינם לבין התלמידים האחרים, בינם לבין המורים, באיזו מידה ההורים שלהם מעורבים בנעשה בתוך בית הספר זאת אומרת, האיבחון הוא מאד מאד מקיף, שואלים אותם על התחושה שלהם, באיזו מידה ההורים מצליחים לטפל בבעיות האלימות וכמובן הוא בודק גם את המיקום, איפה מתרחשת האלימות?

עינב לוק: במסדרון?

עינב לוק: בהסעה?

עינב לוק: בכיתות?

עינב לוק: הוא בודק וממפה את כל היקף התופעה ועל סמך הנתונים צוות בית הספר, יחד עם המדריך, בונים תכנית התערבות, על סמך הנתונים.

עינב לוק: אחרי שנתיים מעבירים שוב את השאלון לכלל התלמידים ובודקים את מדדי השיפור, באיזו מידה היה שיפור בין בתי הספר ואני חושבת שכדאי להגיד שבכל בתי הספר בממוצע ראינו ירידה משמעותית של מדדי האלימות.

עינב לוק: בבתי הספר שנמצאים בתכנית יש ירידה של 18% במדדי האלימות, הילדים מדווחים שהם מרגישים ירידה משמעותית באלימות, הם מדווחים על עלייה של 10% בתחושת המוגנות, יש ירידה בכל התנהגויות הסיכון, למרות שאנחנו לא עובדים בממוקד על כל התנהגות סיכון אנחנו עובדים על התחושה שלהם בתוך בתי הספר, על היחסים שלהם בתוך בתי הספר, על הערכים, מחזקים את הקשר של ההורים ושל הקהילה עם בית הספר, יש בתי ספר שעושים דברים מדהימים, עושים הדרכות לאמהות על הצבת גבולות בבית, על יחסים בין ההורים לילדים ובאמת נעשית עבודה מעמיקה בכל התחומים ואנחנו רואים ירידה בכל - - -

טלב אלסאנע: אנחנו מעוניינים לראות תלמידים שהתייחסו לשאלה איך מריצים אצלם בבית הספר את התכנית הזו - - -

עינב לוק: אני חושבת שזה יהיה מעניין לשמוע.

עינב לוק: חשוב להגיד שבאלימות החמורה נמצאה הירידה המשמעותית ביותר בבתי הספר האלה וגם ירידה באלכוהול ובסמים - - -

מוחמד ברכה: מהו מבחן הזמן של הירידה?

עינב לוק: חשוב להגיד שאנחנו מדברים על תכנית של שלש שנים.

עינב לוק: במהלך שלש שנים אנחנו מצפים לראות את השינוי.

עינב לוק: לפעמים בשנה הראשונה שמופעלת התכנית לא ניתן לראות שינוי משמעותי, לפעמים כשמציפים את הבעיה ומתחילים לדבר עליה בכיתות, בחדר המורים, מזמינים את ההורים לא רואים שינוי משמעותי ולפעמים הגרפים מראים איזושהי עלייה קטנה בנתונים.

עינב לוק: אחרי פרק זמן של שנתיים שלש אנחנו רואים את התוצאות האלו.

עינב לוק: אני חושבת שאורך הזמן הזה, כיוון שהתכנית לא עוסקת רק בגבולות ובתקנון ובאכיפה ובענישה, אלא עוסקת בערכים, בהטמעת היחסים בתוך בתי הספר ובהכנסת ההורים כחלק מן השותפים המשמעותיים שלנו בתוך התהליך, היא חייבת להיות תכנית ארוכת טווח ואנחנו עומדים על כך, אנחנו לא מאפשרים לבתי הספר להעביר שאלונים מיד אחרי שנה אלא באמת נותנים להם לחוש חוויית הצלחה מתוך התהליך שהם שותפים לו.

עינב לוק: אני רוצה להגיד שגם בנסיון שלנו בבתי הספר במגזר הערבי, לוקח זמן לייצר שיח על רגשות, שיח שבאמת מאפשר לדבר על הדברים בצורה כנה וחופשית ולכן תהליך ארוך טווח מצליח לייצר את התהליך הזה.

עינב לוק: נקודה נוספת שאני רוצה להתייחס אליה היא טיפול בתלמידים עם בעיות התנהגותיות קשות.

עינב לוק: כולנו יודעים שמעבר לעבדה מערכתית כמו שתיארתי - - -

טלב אלסאנע: בין תלמידים נושרים!?

עינב לוק: צריך להשקיע באותם תלמידים שאנחנו מזהים אותם כתלמידים עם בעיות התנהגות.

עינב לוק: יש לנו תכנית חדשה שנקראת "עוצמה" של טיפול בתלמידים עם בעיות התנהגות.

עינב לוק: כרגע הוכשרו לתכנית מדריכים מכל הארץ, ויועצים, השנה פועלים בתכנית, זו תכנית שפותחה על ידי פרופ' תמי רונן מן האוניברסיטה בתל אביב, זו שיטה קוגנטיבית התנהגותית, ויש היום חמישים ושש קבוצות בחמישים וששה בתי ספר במגזר הערבי שמפעילים את התכנית.

עינב לוק: דבר נוסף, השירות הפסיכולוגי, כפיילוט, השנה, התחיל ברשות אחת ערבית בה הקמנו מרכז טיפולי לתלמידים עם בעיות התנהגות ובשנה הבאה יפתחו מרכזים טיפוליים לילדים עם בעיות התנהגות בשירותים הפסיכולוגיים נוספים.

מוחמד ברכה: שאלה בבקשה.

מוחמד ברכה: מבחינת התכנים שאתם מתמקדים בהם, אני מתרשם – ותקני אותי אם אני טועה, שהתוכן מתמקד בהטפה ושל התנהגות טובה וכו'.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום להפיץ בתוך הפעילות הזו גם ערכים מכוננים משותפים של בני החברה הערבית, שהם ערכים גם פדגוגיים, גם חברתיים וגם לאומיים.

מוחמד ברכה: פדגוגיים זה ברור, חברתיים - הכוונה לשילוב של אנשים מסטטוס חברתי שונה, לאומיים - לראות את המשותף, האזרחיים וכו'.

מוחמד ברכה: אני חושב שאנחנו ניכשל כולנו, במערכת החינוך, אם נתמקד רק בסוגיה של "זה לא בסדר" ו"זה לא טוב" כי זה לא מספיק, צריך לייצר היגד שבנוי על ערכים מכוננים.

מוחמד ברכה: האם זה נלקח בחשבון והאם אתם מקבלים ייעוץ של אנשי מקצוע ערביים שמעורים בחיי החברה ובתרבות הערבית על מנת לעצב את המכוננים האלה?

גאלב מג'אדלה: בהמשך לשאלה של חבר הכנסת, לא ציינת את זה אבל מתוך הנחה שזה נכון, אני רוצה לשמוע את זה ממך, ה'קאדר' שהכשרתם – האם עם מחנכים ערבים ואנשי חינוך ערבים?

גאלב מג'אדלה: והדבר השני הוא הסמליות שבדבר, אמרת ששם התכנית "עוצמה" ואני רוצה לשמוע שם ערבי שמדבר על גם ערך אבל גם על מסר.

גאלב מג'אדלה: "עוצמה" זה בסדר, אבל תכנית שמופעלת בישוב ערבי, השם שלה צריך להיות בערבית.

עינב לוק: כמובן שאגיד שאנחנו עוסקים בהכשרת מדריכים ודרך אגב, כל המדריכים שתיארתי כאן הם יועצים חינוכיים מבתי הספר, במגזר הערבי בדרך כלל, שהם יועצים שהובילו תהליכים משמעותיים בתוך בתי הספר, יועצים מצטיינים שהם הגיעו לעבור את תהליך ההכשרה להיות מדריכים בתחום של קידום אקלים וצמצום אלימות.

עינב לוק: ברובם, רוב המדריכים שמגיעים אל בתי הספר בחברה הערבית, הם יועצים חינוכיים מן המגזר הערבי, למעט במקרים בהם אנחנו לא מצליחים עדיין לגייס מדריכים כאלה, אנחנו נעזרים באנשי מקצוע שאינם דוברים ערבית שמגיעים יחד עם יועצים חינוכים ומדריכים מן המגזר הערבי וחשוב להגיד שנעשה תהליך מאד משמעותי ואמרתי, התכנית עצמה אין לה פרוטוקול אחיד לכל בית ספר ובית ספר אלא שכל - - -

מוחמד ברכה: האם יש פרוטוקולים?

מוחמד ברכה: האם אתם יכולים להביא את הפרוטוקולים האלה שנוכל לעיין בהם ולהתרשם?

מוחמד ברכה: על מה מדברים ואיך?

עינב לוק: בוודאי.

עינב לוק: אני רק רוצה להגיד שהתכנית עצמה יש לה קווים ועקרונות מנחים אבל כל בית ספר בונה לעצמו את התכנית המתאימה לו, לצרכים הקהילתיים, התרבותיים, למבנה הבית ספרי, ליחסים בתוך בית הספר, זה מותאם לנתונים שעלו מתוך האיבחון הבית ספרי זאת אומרת, כל תכנית היא שונה מבית ספר לבית ספר כאשר העקרונות הם אותם עקרונות אבל מותאמים לנתונים, לאיבחון הבית ספרי ולצרכים הקהילתיים.

מסעוד גנאים: הערה מתוך ידיעה כי העברת את הנתונים האלה כאשר הייתי מורה, במיוחד כישורי חיים - - -

עינב לוק: נכון.

מסעוד גנאים: הבעיה היא לא בתכניות.

מסעוד גנאים: תכניות יש מאד נפלאות אבל היישום הוא הבעיה.

מסעוד גנאים: הבעיה היא ביישום וגם במעקב אחרי היישום של התכניות האלו.

מסעוד גנאים: לא רק להסתמך על זה שמנהל הבית הספר או מי שאחראי ידווח על רמת האלימות אצלו או שיישום התכנית הוא באחוז כזה וכזה.

מסעוד גנאים: זו הבעיה.

מסעוד גנאים: אנחנו לא משלים את עצמנו, בתי הספר הם לא חממה ולא בבועה, הם לא מנותקים מן המציאות ולא מן החברה אבל, אנחנו מקווים שלפחות בית הספר יהיה רחוק קצת מן העולם האלים שסביבו - - -

חנין זועבי: התנאים של בתי הספר מייצרים אלימות.

חנין זועבי: הצפיפות, התנאים עצמם, הפיזיים, יוצרים אלימות.

מסעוד גנאים: רק רציתי להגיד שעל משרד החינוך בעצמו לעקוב, לעקוב אחרי הנתונים האלה ויישומן.

ד"ר יאסר חוג'ראת: שניה, אני רק רוצה להבהיר.

ד"ר יאסר חוג'ראת: אני ממלא את מקומו של חבר הכנסת טלב אלסאנע ולכן לא מדברים בלי רשות שלי.

ד"ר יאסר חוג'ראת: אני רק מקפיד יותר עכשיו.

טלב אלסאנע: ברשותך שאלה, דר' יאסר, בקיצור, אמרת שיש עלייה באלימות בחטיבות העליונות, בתיכונים, מכיתה י' עד י"א.

טלב אלסאנע: האם משרד החינוך בדק מה הגורם או הגורמים לזה והאם יש לו תכניות לטפל בזה?

אבו עסבה: האם אני יכול להמשיך את השאלה?

אבו עסבה: אני מכיר את הנתונים של המיצ"ב, אני שואל האם יש נתונים אחרים שהם לא של המיצ"ב והם לא בדיוק תואמים את המיצ"ב?

אבו עסבה: שתיים, האם אתם עושים הערכה חיצונית חוץ מן ההערכה הפנימית של משרד החינוך לבדיקה אקלים בית ספרי?

עינב לוק: יש לנו כרגע שני כלים שמודדים את היקף התופעה של האקלים הבית ספרי, האחד הוא המיצ"ב והשני הוא ניטור אלימות, שנעשה בהדרכתו של פרופ' עמי בנבנישתי וראמ”ה והנתונים האלה יפורסמו בקרוב, כרגע הם לא נמצאים בידי כי הם עדיין לא קיימים לפרסום.

עינב לוק: הנתונים של המיצ"ב נעשים על ידי ראמ”ה ונמצאים בשקיפות מלאה - - -

קריאה: ראמ”ה היא יחידה במשרד החינוך.

עינב לוק: אמרתי, בנוסף לזה יש את המחקר של ניטור אלימות שאמור להתפרסם בקרוב.

עינב לוק: הנתונים שהצגתי על התכנית המערכתית, אני רק רוצה להגיד ולדייק, שאני חושבת שבבתי הספר האלה, לעומת כל התכניות שהן תלויות בשאלה באיזו מידה בתי הספר לוקחים אז ברגע שמגיע מדריך שמלווה את בית הספר במהלך השלש שנים ומגיע כל שבועיים לבית הספר, הוא בודק מה בתי הספר עושים בתכנית, הוא מלווה את התהליך וברגע שמנהלי בתי הספר לוקחים אחריות מלאה על התהליך הם מצליחים לצמצם בצורה משמעותית את שיעורי האלימות ולכן - - -

טלב אלסאנע: מבחינת משרד החינוך, מיציתם את הזמן שעומד לרשותכם.

טלב אלסאנע: נעבור.

קריאה: בענין בטחון וחינוך.

קריאה: מדובר על בטיחות בבתי ספר ערביים כי התכנית הזו, בחודש הבא, אמורים להתחיל ליישם אותה.

טלב אלסאנע: בקצרה.

טלב אלסאנע: שאלות קצרות ותשובות קצרות, כדי להתקדם.

אריה מור: אני מאגף בטחון, בטיחות וחירום במשרד החינוך.

אריה מור: קודם כל החלטת ממשלה מוסיפה המון כח לתהליך.

אריה מור: אנחנו התחלנו לפני שנתיים לצמצם את הפער, אני תיקננתי באגף שלי חמישים וארבעה תקנים ברשויות, תקנים של מנהלי בטחון, בטיחות וחירום ברשויות המקומיות במגזר הערבי, כדי לצמצם את כל הפער, כדי שהם יהיו יחד, יחד עם כל הקב"טים ומנהלי הבטיחות בכל המגזר.

אריה מור: הכשרנו אותם גם בנושא בטיחות, גם בנושא חירום וגם בנושא בטחון.

אריה מור: לגבי החלטת הממשלה תיקצבנו באופן נקודתי גידור והכנה של כל התשתיות במגזר הלא יהודי, לפי סדר עדיפויות.

אריה מור: 50% מן התקציב של מחוז צפון הלך רק למגזר הערבי.

אריה מור: - - -

טלב אלסאנע: מבחינת היעד תוך פרק זמן - -

אריה מור: ב- 2012 את כל נושא הגידור והאמצעים הטכניים נסיים לצורך הענין אבל, נושא האבטחה הוא החלטה לארבע שנים כשאנחנו מתחילים את התהליך ב-2012, ב-8 לינואר, עת החזרה ללימודים, ב-134 רשויות, התהליך עם משטרת ישראל בעיצומו, אנחנו רואים מגמות חיוביות בהשתתפות של הרשויות יש כמה בעיות, אנחנו נתגבר על הכל ונמצא פתרונות.

אריה מור: הדבר הנוסף שהוא קשור לענין הזה הוא שחלק מאותה החלטה הוא 22 תקני שוטרים, 22 תקני שוטרים שאחד עשר מהם יהיו ב- 2012 ואחד עשר ב- 2013 שזה גם מוסיף כח, שוטר עם קטנוע, למטרה אחת ויחידה, מתן מענה לאותם מוסדות ולאותה אבטחה.

אריה מור: זה משהו חדש, אני מעריך שיהיו קשיים בהתחלה אבל המטרה ברורה.

אריה מור: יש את התקציבים ואנחנו, כמו שאומרים, בכיוון הנכון.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יעקב סלמה: אני עוסק במתן שירותי דת לכל העדות.

יעקב סלמה: אנחנו מוציאים את הפוטנציאל והיכולת של אנשי הדת שינצלו כל במה אפשרית כדי שיתנו הסברה נגד אלימות, אם זה במסגדים, בכנסיות, בבתי לוויות ובכל מקום אחר.

יעקב סלמה: עשינו חמש הכשרות לאנשי הדת שלנו, כדי שיידעו להסביר לבני הנוער, גם בבתי הספר וגם בתוך המסגדים ואנחנו מוכנים לשתף פעולה עם כל גוף אחר שמוכן להירתם למשימה הזו, נגד אלימות.

יעקב סלמה: אנחנו הקמנו גוף בינ-דתי של אנשי דת מכל העדות והגוף הזה פועל גם בבתי ספר וגם בישובים, בעיקר נגד אלימות ומשקיעים הרבה מאד שעות בהפסקת האלימות או בעצירת האלימות אחרי התפרצות של אלימות באחד הישובים או במקרים דומים, ומשקיעים הרבה מאד שעות כדי שהמעגל הזה לא יתפשט בהמשך.

יעקב סלמה: אנחנו הקמנו את מועצת ראשי הדתות בהשתתפות כל ראשי הדתות בישראל וגם אותם רתמנו להסברה נגד אלימות ועשינו יום עיון לכל ראשי הדתות והכותרת שלו והתכנים היו "ראשי הדתות נרתמים למאבק באלימות".

יעקב סלמה: הכרזנו בסוף אוקטובר על יום נגד אלימות, כל האימאמים שלנו, עובדי המשרד וגם אימאמים אחרים, ביקשנו מהם שיקדישו את יום דרשת יום ששי של סוף אוקטובר נגד האלימות וכך זה היה.

יעקב סלמה: אני מודה שזו פעילות לא מספיק גדולה ולדעתי צריך להקים איזשהו גוף שיסנכרן את כל הפעילות של כל הגופים ביחד, כי כל אחד מושך בכיוון אחר, אין תיאום בין כולם, אם יקום גוף אחד שירכז את כל הפעילות הזו ברמה ארצית, לדעתי, התוצאות יהיו הרבה יותר טובות.

טלב אלסאנע: תודה.

טלב אלסאנע: רעיון מצוין.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עומר עסאם: קודם כל אני מברך על הכנס הזה.

עומר עסאם: ראשית כל יש לנו יעד כהתאחדות ארצית של ועדי הורים במגזר הערבי, היעד המרכזי שלנו הוא תכנית נגד אלימות וההישגים.

עומר עסאם: התחלנו עם כנסים, עשינו כנס אחד באום אל פאחם, עשינו כנס בבקה אל גרביה, מלווה אותנו דר' חאלד אבו עסבה בכל הנושא הזה.

עומר עסאם: יש לי שתי שאלות למשרד החינוך.

עומר עסאם: משרד החינוך, יש הבדל בין תיאורטי למעשי.

עומר עסאם: הם מדברים על תכניות יפות ואני אישית, אני לא איש משרד, יש לי אנשים שעובדים במשרד אבל אני מסתובב בהרבה מקומות.

עומר עסאם: כבר עברתי מאז שנבחרתי בארבעים ושמונה כפרים וערים.

עומר עסאם: מה שקורה הוא שאתם נותנים תכניות לבתי הספר אבל אתם לא עוקבים אחרי התכניות האם הן מיושמות.

עומר עסאם: אתם לא נותנים את אנשי המקצוע.

עומר עסאם: אני גם חבר בעירית נצרת בתכנית "עיר ללא אלימות".

עומר עסאם: מה עשינו במשך שלש שנים?

עומר עסאם: קנינו רכב קטן?

עומר עסאם: האם זו התכנית?

עומר עסאם: אתם לא עוקבים אחרי הדברים.

עומר עסאם: אתם מזריקים תקציבים, אני אתן לך דוגמה הכי קטנה.

עומר עסאם: בשנת הלימודים הזו, 2011-2012, הזרמתם 60 מליון ש"ח ₪ לילדים כדי לקנות ספרים, לעזור להם בקניית ספרים, איפה הכסף הזה?

עומר עסאם: חזר לאוצר.

עומר עסאם: למה?

עומר עסאם: לא השתמשו בו.

עומר עסאם: יש לכם בעיה, משרד החינוך, גם הנציג של הבטחון, מה הוא אומר?

עומר עסאם: הוא אומר שיש לנו ויש לנו ויש לנו, אם תהיה רעידת אדמה, אדוני, או תהיה מלחמה, איפה הילדים שלנו יהיו?

עומר עסאם: האם חשבתם על זה?

עומר עסאם: האם יש לנו מקלטים?

עומר עסאם: שלחתי לכל השרים, ואתה יודע מה ענה לי נשיא המדינה?

עומר עסאם: אני מצטער שאתם חיים בצורה כזו, איפה אנחנו חיים?

עומר עסאם: בכוכב אחר?

עומר עסאם: אתה יודע מה הבעיה של משרד החינוך?

עומר עסאם: שאתם לא עוקבים אחרי.

עומר עסאם: אתם נותנים כסף, מזרימים כסף אבל אתם לא יודעים איפה נמצאת הבעיה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עולה עג'מי: שלום, אני מעמותת "נשים נגד אלימות", אני מצטערת אבל נמאס לי לברך אתכם על דיונים שמעלים את כל נושא האלימות בכנסת.

עולה עג'מי: אתן הסבר קצר, אני רוצה להתמקד בכל נושא האלימות נגד נשים ערביות.

עולה עג'מי: לפני חודש וחצי הציג מרכז המחקר והמידע של הכנסת ש- 98.

עולה עג'מי: 5% מן התיקים של רצח נשים ערביות נסגרו מחוסר ראיות, ב-2011 עשר נשים נרצחו מתוך שש עשרה, עשר נשים ערביות, רק תיק אחד פוענח והסבר לזה הוא מאד חשוב.

עולה עג'מי: דבר אחר שגם מאד חשוב להתמקד בו, גם לבירור תופעת האלימות הוא כל נושא החוקרים והחוקרות הערביות שנמצאים באגף המשטרה לחקירת האלימות.

עולה עג'מי: יש ששה חוקרים שהם מתוך שמונים חוקרים לאלימות, ששה, ארבעה מהם ערבים ושניים מדברים ערבית, זה מה שאמרה המשטרה.

טלב אלסאנע: האם אפשר לחזור על ההערה האחרונה?

עולה עג'מי: לגבי מספר החוקרים והחוקרות של אלימות נגד נשים, יש ששה חוקרים או חוקרות ערביות מתוך שמונים, ארבע מהן ערביות ושתיים מדברות ערבים - - -

חנין זועבי: יש שבע עשרה.

חנין זועבי: כך אמרו בדיון האחרון, במשטרה יש שבע עשרה.

חנין זועבי: הם אמרו: יש לנו שבע עשרה.

עולה עג'מי: יש תקנים לשבע עשרה אבל בפועל יש פחות.

עולה עג'מי: הערה נוספת, לגבי כל התכניות שנמצאות במשטרה, במשרד החינוך, אם זה "עסא", "מצילה", "עיר ללא אלימות", יש הרבה תקציבים שמקצים לתכניות הללו אבל אנחנו מפסידים הרבה אחוזים מן התקציבים ממשרד למשרד או ממשרד לחברה ממשלתית כדי לסיים את התכנית ואחר כך זה עובר למועצה המקומית, עושים מיפוי לשנה או לשנה וחצי ואז, ברגע שאנחנו עומדים לבצע את התכנית הכסף נגמר, התקציב נגמר ולכן אין ישום של התכניות.

עולה עג'מי: לסיכום, עשיתי עבודה התנדבותית ב-2011, עקבתי אחרי כל הדיונים שהיו בנושא האלימות בחברה הערבית, נגד נשים או בכלל, יש הרבה מסקנות והרבה המלצות, אני פונה לכל המשרדים ולכל חברי הכנסת, שתעקבו אחרי ההמלצות שיצאו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: האם יש התייחסות מטעם המשרד לבטחון פנים?

תנ"צ אפי ברכה: אמרנו את זה בוועדה המפורסמת שחברת הכנסת חנין זועבי היתה בה, יש שבעה עשר חוקרים דוברי ערבית, ישנן שתי חוקרות ערביות ויש גם דוברות ערבית.

טלב אלסאנע: יש הבדל בין דוברי ערבית לבין ערבים.

תנ"צ אפי ברכה: אתה צודק, אדוני, זה כולל אנשים שהתגייסו, - - -

טלב אלסאנע: תדייקו.

טלב אלסאנע: החבר'ה מנוסים בדברים האלה.

טלב אלסאנע: שואלים אותך על חוקרים ערבים, תגיד כמה ערבים.

תנ"צ אפי ברכה: אמרתי חוקרים בערבית.

טלב אלסאנע: לגבי חוקרים ערבים.

תנ"צ אפי ברכה: אין כרגע מולי את מספר החוקרים הערבים אבל אני יכול להגיד לך - - -

טלב אלסאנע: אז תביא לנו את הנתון הזה.

תנ"צ אפי ברכה: באלימות שבעה עשר חוקרי בערבית.

תנ"צ אפי ברכה: זה כולל מספר אנשים שהם קיבלו - - -

טלב אלסאנע: חשוב לא רק לדבר את השפה כי חשוב גם הרקע.

טלב אלסאנע: לכן באלימות בתוך המשפחה, יש בעיה עם הקודים.

תנ"צ אפי ברכה: זה שאני מדבר ערבית לא אומר שאני לא מכיר את המנטליות.

טלב אלסאנע: גם תרבות, גם ערבים, גם הווי, במובן הרחב שלהם, לכן, אל תלמדו אותנו מה אנחנו, אנחנו יודעים מה אנחנו.

עולה עג'מי: אני רוצה גם שתבדקו מן ה- 26 ערים או מועצות מקומיות שהן ערביות שיש בהן תכנית "עיר ללא אלימות", בכמה מהן יש ועדות ואני שואלת את זה בכוונה.

תנ"צ אפי ברכה: אין באף אחת, לא.

עולה עג'מי: מה פתאום 'אין אף אחת'?

טלב אלסאנע: שמעתי שלאחרונה הכניסו אבל שם משרתים את התושבים לא משרתים את הועדה הממונה אלא את התושבים שנמצאים.

טלב אלסאנע: אנחנו נתקדם, רבותי.

אבו מך: אנחנו מודים על ההזמנה ואנחנו מאד שמחים להיות כאן.

אבו מך: אני יצאתי מן הבית ביום חמישי אחד כשהתחלתי את הקדנציה שלי, בשעה 07:30 ובחמש עשרה דקות לפני שמונה התקשרו אלי ואמרו לי שיש רצח בעיר.

אבו מך: אחרי רבע שעה מאז שהתחלתי.

אבו מך: אני למדתי עריכת דין ועבדתי גם בתחום הפלילי ועכשיו אני ראש עיר.

אבו מך: אני אומר כך: הבעיה היא יותר באכיפה משתי סיבות: הראשונה, אין ספק שיש מחדלים מטעם המשטרה ויש גם מחדלים מטעם האוכלוסיה.

אבו מך: למשטרה אין כח אדם מספיק למגזר הערבי ואותו הכח שיש הוא עסוק בצווי הבאה ובפקודות מאסר של הוצאה לפועל מאשר לפעול נגד אלימות.

אבו מך: מצד שני, אנחנו במגזר הערבי עדיין לא מצליחים להבין שאנחנו צריכים לשתף פעולה עם המשטרה במקרים כמו מקרה של רצח, כי יש הרבה אנשים שיש להם אינפורמציה בבית ובסופו של יום הוא אומר:

אבו מך: אני מעדיף לא למסור את הפרטים למשטרה אלא להשאיר את זה בבית.

אבו מך: ויש לזה סיבה אבל, גם במשטרה צריכים לדעת שצריך להגדיל את אחוז השוטרים הערבים במשטרה כי ברגע שאנחנו מגיעים לישיבה כזו ואני רואה שאחד מן המגזר הערבי יושב ביניכם והוא מדבר אתנו אז בטוח שהאכיפה תתחיל להיות יותר רצינית כי אתם צריכים להבין שאתם צריכים להעביר מסר למגזר שאתם באתם לאכוף את החוק ויש לכם חלק מן החוק, שייכים לאותו החוק, הבעיה היא שאנחנו מגיעים לכאן ואני מסתכל, ועם כל הכבוד לכבודכם ולכולכם, אנחנו צריכים לראות גם אחד מאתנו יושב ביניכם.

תנ"צ אפי ברכה: תעודדו אנשים להתגייס אלינו.

אבו מך: האם אתה רוצה שאני אתן לך עכשיו תשובה רצינית?

אבו מך: יש הרבה אנשים שהגישו בקשות להתגייס וסירבתם להן.

אבו מך: זו שיחה ארוכה, בוא לא ניכנס לזה.

אבו מך: לגבי משרד החינוך, משרד החינוך צריך לדאוג קודם כל - - -

טלב אלסאנע: לגבי מספר המתגייסים שהגישו בקשות ונדחו – מה הסיבות?

אבו מך: טוב, הבעיה היא שאם מישהו מבקש מן המגזר הערבי להתנדב אז מקבלים אותו אבל מי שרוצה להתגייס קשה לו מאד להיכנס.

אבו מך: זו העובדה שבשטח.

אבו מך: לגבי משרד החינוך, משרד החינוך צריך לדאוג קודם כל שיהיו לנו בתי הספר עם 25-30 תלמיד בכיתה ואחר כך לעשות תכניות.

אבו מך: הכסף שאתם משקיעים לתכניות - תנו לנו את הכסף ואנחנו נבנה בתי ספר כי ברגע שיש לנו בתי ספר נורמאליים, שיש בהם עד שלושים תלמיד בכיתה, אפשר יהיה לדבר אתם על אלימות.

אבו מך: התלמידים הערבים הם כמו כל התלמידים במדינה, ההבדל היחידי הוא שאני מגיע לעיר כמו בקה, שיש כיתות עם ארבעים ושניחם תלמידים, אפילו תכניסי ארבעים ושנים מלכים לתוך חדר אחד בטוח שתהיה אלימות.

אבו מך: מה את חושבת, ארבעים תלמידים בכיתה ו' שאת מכניסה אותם לחדר אחד, אז מה את חושבת, שלא תהיה אלימות?

גאלב מג'אדלה: חדר לא תקני.

אבו מך: וגם המקלטים.

אבו מך: אז הבעיה היא רצינית ולא פשוטה.

אבו מך: יש בְּבקה היום בתי ספר בלי יועצים חינוכיים וזה גם אסון אחד גדול, ודווקא איפה?

אבו מך: מקום שיש בו אוכלוסיה ענייה.

אבו מך: מדוע?

אבו מך: - - -

טלב אלסאנע: אז זה לא רק בדרום, לפי מה שאני שומע, שיש בתי ספר ללא יועצים חינוכיים - - -

אבו מך: הבעיה לצערי הרב היא דווקא במקום שבו אתה צריך יועץ אז אין לך יועץ שם.

אבו מך: לכן אני חושב שצריכים לעשות ישיבות ולחלק את הועדה הזו למספר ישיבות.

אבו מך: אחת תדון בענישה, באכיפה, מה הסיבות לאלימות שיש במגזר הערבי, מה תפקיד משרד החינוך, משרד החינוך צריך לקום ולהגיד ולמקד את הבעיות שישנן ולהתחיל שלב שלב.

אבו מך: כי בסופו התוצר הסופי הוא אלימות אבל לאלימות הזו יש רקע, יש רקע, לכן אם אנחנו נחפש היום איפה יש אלימות במגזר הערבי או היהודי אני אגיד לך איפה, האלימות היא ברובה במגזר הערבי ובמגזר היהודי במקום שיש עיר עולים חדשים, במקום שיש מזרחים יש שם אלימות, מדוע?

אבו מך: כי שם לא מקבלים תקציבים משום מקום.

אבו מך: אתם רוצים שאנחנו נתפקד בצורה נכונה כראשי רשויות אבל מצד שני תנו לנו תקציבים, בקושי יש לנו תקציב למים וביוב אז אתם רוצים למגר את האלימות?

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אבו מך: ברשותך, משפט אחד ואסיים.

אבו מך: רוצה רק להגיד לכם שבבקה, רק כדי שתדעו על מה אני מדבר, מאז שהוקם חוצה ישראל, כביש חוצה ישראל, אחוז ההכנסה לחנויות בעיר ירד ל 65%.

אבו מך: 65% תארו לעצמכם שעם חוצה עכשיו אף אחד לא עבר דרך בקה, אותה חנות שהיתה מכניסה ביום מאה שקל מכניסה היום 45 שקלים, מאותם 45 שקלים הוא צריך גם לפרנס את המשפחה וגם לשלם מסים וגם וגם.

גאלב מג'אדלה: הכביש נבנה על אדמת בקה והזכיון הוא ל"דור אלון".

קריאה: גם לקחו פרנסה, גם לקחו את הכביש וגם לא נתנו פרנסה.

קריאה: "דור אלון" צריכה להתפרנס, הטייקונים.

טלב אלסאנע: תודה.

מוחמד ברכה: רבותי, אני לא ארבה במלים על האחריות שנדרשת מאתנו כפרנסי הציבור הערבי, אם כחברי כנסת, אם כחברי מועצות, אם כמחנכים, אנשי דת, וראשי בית, תא משפחתי.

מוחמד ברכה: אם אני אאשים אז אני אאשים את עצמנו גם בענין הזה אבל, אני גם מאשים בעיקר את המדינה ואני גם מצטרף לדבריו של דר' יאסר ראש מועצת ביר אל מכסור, ואני מחכה, מבחן ההוכחה חל על המדינה ורשויותיה.

מוחמד ברכה: יש מי שחושב שהמדינה יוצאת נשכרת מהתרחבות מעגל האלימות בקרב הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: שאנשים פחות דואגים לענייניהם הקולקטיביים ולזכויותיהם ולמאבקם האזרחית, ומתבזבזים בתוך המיץ של עצמם.

מוחמד ברכה: אני אומר לכם, האלימות היא אש, אש יכולה להתחיל בטייבה אבל להסתיים בנתניה, היא יכולה להתחיל בשפרעם ולהסתיים בקרית אתא ולכן אל לו לאף אחד לחשוב שהוא יכול להרוויח מהתרחבות האלימות בקרב הציבור הערבי, והשתיקה, או עצימת העין או אפילו מתן אור ירוק להתרחבות תופעת הנשק הבלתי חוקי וגם הנשק החוקי שגם לפעמים משתמשים בו לעניינים שלהם, כל זה נגמר בצורה כזו או אחרת.

מוחמד ברכה: מה שלא נגמר כאן, אדוני יושב הראש, ואני פה רוצה להסב את שימת לבם של הנוכחים, לאלימות לא שבתוך הערבים אלא אלימות נגד ערבים.

מוחמד ברכה: יש תופעות שהולכות ומתרחבות בתקופה האחרונה של אלימות כנגד אזרחים ערבים על רקע לאומי גזעני.

מוחמד ברכה: הדוגמה, מה שקורה נגד הסטודנטים הערבים בצפת.

מוחמד ברכה: אנחנו לא מרגישים שיש טיפול נכון למיגור התופעה הזו, על אף שההערכה שלנו היא שהאנשים שמבצעים את המתקפות האלו הם מוּכָּרִים פחות או יותר.

מוחמד ברכה: למשל לפני מספר ימים, לפני שבועיים, ביום של המשחק הסופר-קלאסיקו, בין ריאל מדריד לברצלונה, פועלים שעובדים בסביבה של ירושלים ולנים בבית שמש, התקלקלה להם הטלוויזיה, יצאו לראות את המשחק באחד מבתי הקפה והם קיבלו מכות רצח.

מוחמד ברכה: הם קיבלו מכות רצח ועד היום לא שמענו שום דבר על תפיסת אותם חוליגנים, פשיסטים, שמסתובבים כדי לצוד ערבים.

מוחמד ברכה: אני חושב שזו גם הענין של 'תג מחיר' שהוא נושא, עד לפני כמה חודשים היתה לנו אשליה לחשוב שזה נמצא רק בשטחים הכבושים אז עכשיו אנחנו רואים שזה מתרחב למקומות אחרים ולמסגדים.

מוחמד ברכה: אני חושב שצריך לתת את הדעת לא רק על אלימות שקיימת בתוך הציבור הערבי ועל ההתרחבות של שימוש בנשק בלתי מורשה וכו' אלא גם יש הרגשה, אדוני יושב הראש, יש הרגשה שדמו של האזרח הערבי יכול להיות הפקר במקומות מסויימים במדינת ישראל ורשויות החוק לא עושות מה שהן צריכות לעשות בענין הזה.

מוחמד ברכה: אני מבין שהתפקיד של המשטרה הוא להילחם באותן תופעות שהן מסריחות ושצומחות על אותו הבִּיצה, אני יודע שהמשימה העיקרית היא לייבש את הביצה אבל, המשטרה וזרועות הבטחון הן האחראיות לבטחונו של האזרח ואין רשות אחרת שהיא יכולה לעשות את זה ואם המצב של הבטחון האישי מופקר עד כדי כך אז כנראה שהמשטרה לא ממלאה את תפקידה כראוי.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: היו מקרים במדינות שונות בהן המשטרה הצליחה להתמקד ולהוריד את רמת האלימות ואת הפשיעה, לא רק אלימות ככלל.

טלב אלסאנע: אני זוכר את מי שיצא למשל להיות מועמד בארצות הברית על רקע ההישג בתחום הזה אז יכול להיות שאם תלמדו אתם יכולים להגיע להיות ראשי ממשלה בישראל, כמו ג'וליאני.

טלב אלסאנע: דבר נוסף, אמר דר' חאלב חסבי משפט מאד חכם, אל"ף, אם אנשים חשים שבטחונם האישי מאויים ואין מי שיגן ומי שאמור לעשות לא עושה אז הם גם יגייסו, ירכשו נשק, וגם ינסו להגן על עצמם בעצמם.

טלב אלסאנע: זו אחת הסיבות - - -

מוחמד ברכה: וח'אלד אבו עסבה מכיר את זה היטב, תקשיב, בז'אן יש אדם שאויים, והוא לא מצא מזור בתלונה למשטרה אז הוא הלך לקבוצת פשע אחרת מפלג פשע אחר, קבוצות מגנות ועושות את השירות, מספקות את הבטחון בבקום בו המשטרה נכשלה - - -

טלב אלסאנע: אוי ואבוי, אוי ואבוי אם זו תהיה הכתובת לאנשים שזקוקים להגנה והמחדל הזה כנראה שהוא מצמיח תופעות מאד חמורות שמהן ניזונה הפשיעה.

תנ"צ אפי ברכה: הנושא של הפשיעה, ואני מציע לא נקרא לזה "תג מחיר" אלא נקרא לזה פשיעה לאומית כי זו פשיעה.

תנ"צ אפי ברכה: לא "תג מחיר".

תנ"צ אפי ברכה: אנחנו הקמנו כח ספציפי מיוחד שייטפל בזה, שילוב של מספר יחידות ואני מאמין שאנחנו נראה תוצאות בקרוב.

תנ"צ אפי ברכה: אנחנו כמובן שמנו שם את מירב האמצעים - - -

קריאה: גם בצפת אנחנו רוצים לשמוע תוצאות.

תנ"צ אפי ברכה: נשמע, אדוני, אני מאמין שנראה תוצאות בקרוב.

טלב אלסאנע: מאה אחוז.

טלב אלסאנע: אנחנו נמשיך עם נציג משרד ממשלתי.

טלב אלסאנע: נשמע התייחסות של משרד המשפטים.

טלב אלסאנע: מי נמצא כאן?

טלב אלסאנע: אני מקווה שלא התייאש מכל כך הרבה פשיעה.

טלב אלסאנע: משרד הרווחה?

שאול ברקוביץ: אני קצין מבחן מחוזי לנוער במחוז חיפה והצפון ואני מייצג כאן את שירות המבחן לנוער.

שאול ברקוביץ: מה שהיה חשוב לי להביא לידיעת כל הנוכחים הוא ששירות המבחן לנוער מקפיד על כך שאחוז קציני המבחן הערבים יהיה פחות או יותר -ולפעמים אפילו מעט יותר, זהה לאחוז המופנים מקרב בני הנוער הערביים שמבצעים עבירות, ושכל תכנית טיפול שיש לשירות למבחן לנוער מיושמת גם במגזר הערבי, אני מדבר על טיפול קבוצתי לעברייני אלימות, טיפול קבוצתי לפוגעים מינית ויש לנו פעילות שטח שמיועדת בעיקר לנערים שמבצעים עבירות אלימות, וכל התכניות האלו מיושמות גם על מופנים מן החברה הערבית.

שאול ברקוביץ: יש לנו יחידה מיוחדת שעוסקת בקטינים שנעצרו במחוז חיפה והצפון שמרבית האוכלוסיה הערבית שמטופלת בשירות המבחן מטופלת במחוז שאני מנהל אותו.

שאול ברקוביץ: מתוך תשעה עובדי מעצרים ששה הם עובדים ערבים כדי לתת את המענה המיידי והטוב ביותר לנערים ערבים שנעצרו, כולל נערים שנקראים שב"חים, שוהים בלתי חוקיים שאנחנו אמורים לכתוב תסקיר לבית המשפט לגביהם.

אבו מך: התחלתם לכתוב תסקירים לגבי שב"חים?

אבו מך: ממתי אתם כותבים לשב"חים תסקירים?

שאול ברקוביץ: קטין לא יכול להישפט במדינת ישראל מבלי שהוגש תסקיר.

אבו מך: האם אתה בטוח?

שאול ברקוביץ: במאה אחוז.

טלב אלסאנע: בסדר, זה לא הויכוח.

טלב אלסאנע: לגבי התקנים, גם מבחינת קציני שירות המבחן וגם לגבי עובדים סוציאליים, האם יש התייחסות של משרד הרווחה, האם יש מחסור בתקנים כדי להתמודד עם התופעה של האלימות בתוך המשפחה ובתוך החברה ככלל?

טלב אלסאנע: האם יש התייחסות?

טלב אלסאנע: אני יודע שתסקיר מבחן, במקום שבועיים או שלשה לפעמים לוקח חודשיים או שלושה ושלושה חודשים ואנשים עצורים וממתינים לקבלת התסקיר.

שאול ברקוביץ: יכול להיות שזה קורה יותר עם בגירים מאשר עם קטינים, אנחנו משתדלים להגיש את התסקיר מוקדם ככל האפשר.

שאול ברקוביץ: לפעמים אנחנו מבקשים דחייה כדי לבדוק תכנית טיפול אבל לא מתוך בעיה של כח אדם, לא בשירות המבחן לנוער, בכל אופן.

שאול ברקוביץ: באופן כללי אני יכול להגיד שהיינו שמחים לקבל תקנים נוספים אבל את מה שיש לנו אנחנו מחלקים בצורה כזו לפי אחוז המופנים אלינו מכל מגזר.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

רדא ג'אבר: שתי נקודות.

רדא ג'אבר: האחת היא פרקטית והנקודה השניה היא עקרונית.

רדא ג'אבר: בפרקטית אני רוצה להמשיך את מה שחבר הכנסת ברכה אמר לענין הפשיעה.

רדא ג'אבר: אנחנו עושים הנחות אם אנחנו לא מפלחים את האלימות לשני פלחים.

רדא ג'אבר: הפלח הראשון הוא אלימות רגילה, כמו נוער, שכנים או סכסוכים שהם רגילים, ושזה משרד החינוך, חינוך ומתנ"סים ודברים כאלה שזה בסדר - - - בתשובה להערת חברת הכנסת חנין זועבי שלא נשמעה אני אומר שכן, אבל זו לא הבעיה העיקרית של המגזר הערבי עכשיו כי הבעיה העיקרית – וצריך להגיד את זה בצורה מאד חריפה – היא שיש ארגוני פשיעה ויש פשיעה מאורגנת שכמעט ומשתלטת על המרחב הציבורי של הציבור הערבי ועל הישובים הערבים בישראל והיא כמעט נותנת את הטון בכל עיר ועיר ובישוב וישוב.

רדא ג'אבר: רוב המקרים הקטלניים ומקרי האלימות הקשים והאמל"ח וההשתלטות על הנתח הזה, הוא של אנשים שהשתלטו על המגזר הערבי בנקודה הזו, וכאן, לא אני כאזרח פשוט צריך לעשות את זה כי זה נמצא לפתחה של המשטרה ושם המשטרה צריכה לנקוט יד מאד קשה כדי לרסק את הגופים האלה.

רדא ג'אבר: ואנחנו, יש לי הרגשה שאנחנו לא מדברים על זה בצורה פומבית, או שאנחנו כחברה לא כל כך מתמודדים עם האגוז הקשה הזה וצריך להתמודד עם הדבר הזה.

רדא ג'אבר: זה הענין הפרקטי שהמשטרה צריכה לעשות.

רדא ג'אבר: נקודה שניה שהיא מאד עקרונית, אנחנו לא התייחסנו – או מסרבים להתיחס – ליחס שלנו עם המשטרה, ליחס של הערבים למשטרה.

רדא ג'אבר: אנחנו לא מאמינים למשטרה –ואת זה אמרה חברת הכנסת זועבי, יש חוסר אמון מוחלט במשטרה.

רדא ג'אבר: אמרו פה אנשים ומר רייאן אמר את הדבר, יש סוג של מחשבה שלמשטרה יש אג'נדה בטחונית כלפינו ולא אג'נדה אזרחית.

רדא ג'אבר: כך אנחנו חשים כלפי המשטרה וגם המשטרה מן הצד השני, המשטרה מתייחסת - - -

טלב אלסאנע: האם המשטרה מודעת לתחושה הזו ומה היא עושה כדי לשנות?

רדא ג'אבר: אני רוצה להשלים כדי שהם ישיבו גם לטיעון הזה כי התמונה היא מורכבת, יש גם לנו טיעונים כלפי המשטרה וגם למשטרה יש טיעונים כלפינו על שאנחנו לא משתפים פעולה, באים לעצור אנשים והמשטרה מתמודדת עם אנשים שלא סומכים עליה ומתקשה לאכוף את החוק במגזר הערבי.

רדא ג'אבר: יש חוסר אמון מוחלט בין המשטרה לבין הציבור הערבי וחוסר האמון הזה הוא הדדי.

רדא ג'אבר: כאן צריך לעשות פעילות וגם אנחנו, פעם ראשונה - ואני פונה אל המשטרה, פעם ראשונה שחברי הכנסת, הרי לפני עשר שנים לא יכולת לשמוע חברי כנסת לא מבל"ד ולא מחד"ש ולא מהחזית הדמוקרטית אומרים למשטרה: בואו תעשו פעילות בתוך החברה הערבי, אף פעם לא היית שומע דבר כזה.

רדא ג'אבר: הפעם יש הזדמנות, אנשים אומרים לכם:

רדא ג'אבר: בואו תעשו את הפעילות שלכם כי אנחנו רוצים שירות אזרחי, ואני ממקד את המילה אזרחי, אני לא רוצה לשתף פעולה עם המשטרה אלא אני רוצה לקיים את חובתי כאזרח, המלים האלו רק מייצרות חוסר אמון במשטרה וכל הדוברים, גם אנשים ששיכלו את הבנים שלהם, אומרים לכם: חושבים שהמשטרה משתפת פעולה עם העבריינים, חוסר האמון הזה צריך להבקיע אותו ולא מבקיעים אותו עם דיבורים אלא מבקיעים אותו עם מעשים.

רדא ג'אבר: תפענחו את מקרי הרצח, תעשו את הפעילות בצורה שיטתית ואז אתה תראה שגם אנחנו, את החלק שלנו, כחברה נעשה.

טלב אלסאנע: הדברים ברורים.

רדא ג'אבר: אנחנו, ב"קרן אברהם", וזה הכובע שאתו באתי, אנחנו מפעילים מיזם מאד יחודי בתחום הזה של יחסי אמון בין המשטרה לבין החברה, בחברה רב תרבותית כמו החברה הישראלית ומנסים להבין למה.

רדא ג'אבר: למה המשטרה ככה, היחס שלנו כלפיה וגם היחס של המשטרה כלפינו, מנסים לבנות תכניות גם להעצים את החברה הערבית שאנחנו נהיה מעורבים גם בסדר העדיפויות של המשטרה בכל עיר ועיר וישוב וישוב, ולא נאפשר לאף אחד שיקבע לי בטייבה, למשל, שאני רוצה רק קנסות על חגורה ולא להתמודד עם עבריינים שמשתוללים עשרים דקות ברחובות טייבה, בין תשע לתשע ועשרים, וקרב יריות בין ברחובות, לא משטרה - וגם אני כאזרח, אל תצפו ממני שאני ארד, אחשוף חזה ואתמודד עם העבריינים בתוך הישובים שלי.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יסמין יחיא: אם לומר את האמת, אני לא יודעת למה להתייחס מכל הדיון שנקבע פה.

יסמין יחיא: עלו כמה דברים ושאלתי את עצמי, הרי אנחנו בוועדה ערבית ואנחנו מנהלים את זה בשפה העברית.

יסמין יחיא: למה לא מדברים את זה בשפה הערבית?

יסמין יחיא: אם אתה דיברת על המנטליות הערבית ודיברתם על שצריך להכיר את החברה אז יש כמה דברים שאני צריכה לשתף בהם בשפה הערבית שלי, זו הזכות שלי והיא לא מתקיימת פה, פה, בכנסת, שיש בה חברי כנסת ערביים.

יסמין יחיא: מצד שני אני רוצה להתייחס גם למשטרה שתמיד – כיועצים - מזמינים אותנו לשתף פעולה אתכם ואני לא מרגישה את הבטחון הזה.

יסמין יחיא: אני מאד מפחדת לשלוח את הילדים למשטרה אני לא רוצה להיות במקום הזה שיגייסו - - - אתה מעיר על החיוך שלי בהקשר של בטחון ואני לא יודעת מה מסתתר מתחת לחיוך הזה, כי אני מאד מפחדת.

יסמין יחיא: אני רוצה להציג את הכובע השני שלי, אני מטפלת בילדים שנפגעו מינית, אני מטפלת במרכז "רימונים" וכשאני מבקשת מן ההורים לשלוח את הילדים למשטרה לדבר אז הם אומרים: אנחנו לא רוצים שהמשטרה תגייס את הבנים שלנו להיות משת"פים במשטרה ואתם נתפסים מבחינה בטחונית - ואני אומרת את זה כיועצת - שקשה לי לשתף פעולה עם המשטרה, כשאני נכנסת למקום הזה וגם כשנכנסים אלי לבית הספר עם מדים של שוטרים זה מכווץ אותי במקומי, ואני לא חושבת שאלה סתם הרגשות כי זה ממש מקומם אתי לפעמים שאני רואה אתכם בתפקידים שהם ממש מנוגדים, כעוזרים, וגם כדברים שאני חווה אתכם כתוקפניים ולפעמים אוייבים.

יסמין יחיא: אז אני מאד רוצה לומר לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע, שאני רואה המון אנשים שהם צריכים להיות פה ולא נמצאים אתנו היום, אני לא רואה מפקחים ערביים, ראיתי חלק מהם, אני לא רואה משפ"י אנשים גם מן החברה הערבית, אני לא רוצה להגיד מגזר ערבי ואני שומעת את זה מכם וזה מאד מכעיס אותי.

יסמין יחיא: אני רוצה להזמין עוד אנשים שאנחנו לא נהיה תגובתיים כי על מנת לבנות משהו יחודי, שגם עם התרבות שלנו, עם הדברים שאנחנו כואבים אותם, ודברים שאנחנו צריכים לבנות אותם לא כמשהו תגובתי לאירוע שקרה אלא כמשהו מניעתי וטיפולי.

יסמין יחיא: תודה.

טלב אלסאנע: תודה על הכנות והדברים והעצות הטובות - - -

אברהים מואסי: רבותי, צהרים טובים.

אברהים מואסי: אני בא מבקה, בקה עיר מרכזית, הסטטיסטיקה המצערת מראה שהפונקציה עולה, מספר ההרוגים ומספר הנפצעים, המריבות, הקטטות, תמיד עולה אצלנו.

אברהים מואסי: בנוסף לדברי עורך הדין אבו מוך, ראש העיר, שהתכנון במגזר הערבי הוא מרכיב חשוב - התכנון והבניה.

אברהים מואסי: הוא מרכיב חשוב מאד למניעת אלימות.

אברהים מואסי: ישובים מתוכננים כפי שהם.

אברהים מואסי: הנתונים אומרים שזו חממה כמקור לאלימות ואני אתן מספר על בקה אל גרבייה שיש שלש מאות בתי עסק בתוך הישובים, יש לנו עוד מספר של תושבים של חמשת אלפים שהם לא נחשבים במשרד הפנים, כל בבקה עשרים וחמישה אלפים, אבל ישנם עוד חמשת אלפים ראשי צאן שחיים בתוך הבתים שלנו ובשכונות, זה מקור לריב, זה מקור לאלימות.

אברהים מואסי: אתן שתי דוגמאות שהיו בבקה בשנה שטרם הסתיימה.

אברהים מואסי: מפעל "המרכז" מעסיק שבעים פועלים, צריכת המים היא 60,000 קוב והנתונים מראים על היקף העסק הזה.

אברהים מואסי: היתה קטטה, בין בעלי המפעל לבין השכנים, כי כבר עשרים שנה הם סובלים מן המטרד הסביבתי-חברתי ובריאותי הזה.

אברהים מואסי: בצדק הם טוענים שהמפעל הזה פוגע בהם ויש חששות שזה גורם לסרטן, אמנם זה לא אבל מה לעשות, כשהחששות גוברים - - -

ד"ר יאסר חוג'ראת: מי נתן לו רשיון עסק?

ד"ר יאסר חוג'ראת: הרי זה העיריה.

אברהים מואסי: אדוני, אנחנו לא ניתן, לא נמנע מהם לעשות עסקים כל עוד אין איזור תעשיה, הפתרון לזה שיהיה איזור תעשיה ופיתוח כלכלי.

אברהים מואסי: אני מבקש מחברי הכנסת וממקבלי ההחלטות, לפנות למועצה הארצית לתכנון ובניה ומיד, ליישם את כל התכניות שתוכננו במגזר הערבי, מספיק דיבורים.

אברהים מואסי: תודה רבה.

קשוע עבד אלסלם: סלאם עליכום.

קשוע עבד אלסלם: אני ממלא מקום ראש העיר טירה ויש לנו תכנית "עיר ללא אלימות".

קשוע עבד אלסלם: לצערי תכנית "עיר ללא אלימות" לבדה לא יכולה לעשות כלום.

קשוע עבד אלסלם: בשביל תקציבים ממשרד החינוך צריך מאצ'ינג, בשביל תקציבים ממשרד רווחה צריך מאצ'ינג ולכן אנחנו נמצאים בתכנית "עיר ללא אלימות" ללא תקציבים אבל המשרדים מסביב.

קשוע עבד אלסלם: אני אדבר על טירה שהיא 24,000 תושבים, שיש 15 תקנים ברווחה, ואני פונה אליכם עכשיו, אל הרווחה, שיש לה חמישה עשר תקנים של עו"סים כשמגיע לה שמונה עשר אבל בפועל, מה שנתן משרד הרווחה לפני הדיווחים שלו כאילו 24,000 זה שמונה עשר אבל, אם נאמר את האמת אז בשביל 24,000 ביישוב הערבי צריך עשרים או עשרים ושניים.

קשוע עבד אלסלם: תקן עו"ס ללחימה באלכוהול ובסמים אין לנו כי גזרו את זה מאתנו מאז.

קשוע עבד אלסלם: לגבי משרד החינוך מה שאמר, דר' אבו עסבה, מה שאמר בקשר למשרד החינוך, שהדיווחים שאתם מקבלים, לצערי, מה שאתם מקבלים מן המפקחים שלכם על זה אתם אומרים: זו אמת, זו תורה שירדה מסיני אבל חבר'ה, זו טעות, אנחנו היינו בוועד הורים ונלחמנו כדי לדווח למשרד החינוך על בית ספר שמייצר אלימות אצלנו שנים על שנים, עד שהגענו לשלטון, ורבנו אתכם ועם המפקחים שלכם ואפילו עם מנהלת המחוז ועם וכולם, בסוף שיכנענו אתכם שבית הספר הזה אלימות והחלטנו את מה שהחלטנו.

קשוע עבד אלסלם: בית הספר הזה כמעט נסגר, ומשרד החינוך אמר את זה, בית ספר כזה הייתי סוגר אם הייתי יודע את הנתונים האלה, ומה שקרה אתו זה בדיוק מה שקרה היום בכפר קאסם, מאה ושבעים תלמידים בשנתיים, זה מה שהיה אצלנו לפני מספר שנים.

קשוע עבד אלסלם: לגבי הרצח, המקרה הכואב, וחלק מן המשפחות השכולות נמצאות כאן, קודם כל אין פיענוח רצח, אני אקח עכשיו והייתי אומר עשרים וחמש אבל, לפני יומיים היה מקרה רצח בטירה, שדיבר עליו דר' אחמד טיבי, זה היה בטירה ולא בטייבה, הרצח היה שמונים מטר מן האוטו המשטרתי, וזה ויכוח מיוחד, לא ויכוח רגיל, כי נתנו ג'יפ טויוטה וג'יפ טויוטה נותנים לא לוויכוח שהוא ויכוח רגיל אלא לוויכוח מיוחד והרכב שירד עבר ליד הרכב המשטרתי ולא עשו כלום.

קשוע עבד אלסלם: אנשים צעקו: תראו הם לא עושים שום דבר, לא יודע למה, זה משהו שאתם תענו עליו.

קשוע עבד אלסלם: עשרים וששה מקרי רצח בטירה, אם אנחנו חוזרים מספר שנים אחור, רק מקרה אחד פוענח מתוך העשרים וששה.

כמאל ראיין: האם יש לכם תכנית "עיר ללא אלימות?

כמאל ראיין: "

קשטע עבד אלסלם: יש לנו תכנית "עיר ללא אלימות".

כמאל ראיין: וזה אחרי התכנית!?

קשוע עבד אלסלם: אחרי.

קשוע עבד אלסלם: התכנית כבר שנתיים.

קשוע עבד אלסלם: אני רוצה להגיד לכם, בעשרים וששה מקרי הרצח, אדוני יושב הראש, מעשרים וששה מקרי רצח פוענח רק מקרה אחד, רק מקרה אחד והמקרה הזה הוא השומר של רכב פד-אקס שמביא את הכסף לבנק הפועלים והוא יהודי.

קשוע עבד אלסלם: לצערי, זה מקרה היחיד שפוענח.

קשוע עבד אלסלם: לגבי העדים, בטירה היו ארבעה עדים שהגיעו למשטרה והעידו, אחד מהם התלונן על מישהו שנכנס לשטח של הבית שלו, בחור מוכר כבחור טוב, אפילו מחליף אימאמים במסגדים, יש לו משפחה, יש לו מספר ילדים, הוא פעם התלונן במשטרה, אחרי זה האנשים, העבריינים האלה ירו עליו על הבית שלו, התלונן עוד פעם, במשטרה אמרו בפה מלא: אנחנו נגן עליך.

קשוע עבד אלסלם: אתה איש שלנו.

קשוע עבד אלסלם: אל תפחד, אנחנו אתך כל הזמן.

קשוע עבד אלסלם: ועד הסולחות הגיע אליו הביתה אמרו לו: בוא לעשות סולחה בינך לבינם ותוריד את התלונה.

קשוע עבד אלסלם: אמר להם: לא, יש לי את המשטרה, המשטרה תגן עלי, אף אחד לא יתקרב אלי.

קשוע עבד אלסלם: לצערי, אחרי פחות מחודש הבן אדם נרצח.

קשוע עבד אלסלם: נהרג.

קשוע עבד אלסלם: עוד שלושה שנשארו, שניים מהם ירו להם ברגליים והם עכשיו נכים, ואחד ברח לחוץ לארץ.

קשוע עבד אלסלם: זה לגבי העדים שאתם מבקשים, אתם לא תקבלו עוד עדים, לא תקבלו עוד עדים, לא תקבלו שיתוף, איזה שיתוף אתם רוצים מאתנו, כמו שאמר חברי כאן, אנחנו רוצים אבל אנחנו לא יכולים, מי רוצה למות?

קשוע עבד אלסלם: מי רוצה שירצחו את המשפחה שלו?

קשוע עבד אלסלם: עכשיו אני רק אדבר קצת, ברשותכם, דיברנו על החינוך והרווחה ולא אדבר על זה שוב, לגבי הדיווחים על בתי הספר, אני רוצה רק תשובה לפני שנסיים, ואני חושב שב"עיר ללא אלימות" צריכים קודם כל, התכנית הזו ליישם אותה בכנסת, קודם כל להביא את "עיר ללא אלימות" לכנסת, חברי כנסת והשרים שייכנסו לתכנית "עיר ללא אלימות", שידעו שהם מונעים ממני מן הישוב שהוא במצב סוציואקונומי 3 או 4, טירה רשומה עכשיו כמצב סוציואקונומי 4.

קשוע עבד אלסלם: ב- 2009 הקמנו התחלנו לעבוד על זה שתהיה לנו קבוצת כדורסל.

קשוע עבד אלסלם: היום יש לנו שלוש מאות שחקני כדורסל, אני הגשתי ל"טוטו-ווינר" אמרו לי שיש לי אולם כדורסל, אני משחק גם בטייבה וגם בכפר סבא וגם ברמת הכובש, כל משחק בישוב אחר כדי שיוכלו לשחק השחקנים האלה.

קשוע עבד אלסלם: לצערי ה"טוטו ווינר" נותן לי אולם בששה מליון וחצי שקל.

קשוע עבד אלסלם: אולם חדש.

קשוע עבד אלסלם: אז אומרים: לא, אתה מקבל מאתנו 60% ו-40% מאצ'ינג.

קשוע עבד אלסלם: לך תמצא מאצ'ינג 40%.

קשוע עבד אלסלם: הגעתי עד מפעל הפיס, במפעל הפיס יש יושב ראש חדש, עוזי דיין, קיבל אתנו וניסה לקדם את הענין, ישבנו וסיכמו שכן, הם יתנו את ה 40%, למה?

קשוע עבד אלסלם: כי בכל השנים שעברו "טוטו ווינר" ו"מפעל הפיס" הם אויבים, מתנגדים אחד לשני, אחרי כמה שבועות אני מקבל מכתב תשובה שיושב הראש של ה"טוטו ווינר" מסרב.

קשוע עבד אלסלם: לא יעשו במשותף, אז מתי יהיה לנו אולם ספורט?

קשוע עבד אלסלם: מתי החבר'ה האלה נקח אותם לתוך אולם הספורט?

ד"ר חיים מהל: אין כבר מה להגיד, אמרו פה את הכל, אני מוותר.

דר' אילנה פיפלקס: שמענו מספיק על מה שעושים ומשרד הבריאות ישתדל לעשות כמה שיותר.

דר' אילנה פיפלקס: אין לי מה להוסיף.

טלב אלסאנע: הערות קצרות של המשרד לבטחון פנים לגבי הדברים החמורים שנאמרו כאן, בקצרה.

חנין זועבי: הם לא ענו על כלום.

טלב אלסאנע: בסדר, נשמע התייחסות.

סנ"צ אביעד סוהר: הנה שמעתם את הערבית שלי.

טלב אלסאנע: זהו קידום.

טלב אלסאנע: אפשר להגיד שהתקדמת.

סנ"צ אביעד סוהר: ואני אשכנזי.

סנ"צ אביעד סוהר: קודם כל שָׁטַחְתי פה מספר גדול של צעדים שאנחנו –כמערכת- כן התחלנו לבצע ומבצעים כל העת, והם ברי השלכה על כל מה שעוד עשוי להתבצע בענין הזה.

סנ"צ אביעד סוהר: גם פיצול המחוזות, גם אותם אורגנים שהם כוחות משטרה יעודיים לטיפול במגזר הערבי ואני רק ממליץ על דבר אחד:

סנ"צ אביעד סוהר: גם אני יכול מפה לבוא ולהגיד להטיל אשמה בכל אחד מן הגורמים שהיו פה, כל אחד שיעשה את המיטב בתחום שלו, אני לא מסיר אחריות מן המשטרה, חלילה, למשטרה יש את האחריות שלה - - -

חנין זועבי: אתם לא עניתם לכלום.

טלב אלסאנע: סליחה, חברת הכנסת חנין, נמשיך.

טלב אלסאנע: יהיו לנו עוד ישיבות.

סנ"צ אביעד סוהר: ממש ב"מילה אחת".

סנ"צ אביעד סוהר: אנחנו כן, לפחות מה שנתתי כאן מקודם - - -

טלב אלסאנע: אל תחזור על מה שאמרת.

טלב אלסאנע: אני מבקש התיחסות למה שאמר ראש העיר, דברים מאד חמורים, שאנשים התלוננו, אחר כך לא נתתם הגנה, אחר כך נורו, אלה דברים - - -

סנ"צ אביעד סוהר: במילה אחת אתיחס לעובדה שהעלה קודמו, שאנחנו מתיחסים באוריינטציה לאומנית או בטחונית או אוריינטציה פלילית והתשובה היא חד משמעית – באוריינטציה פלילית.

סנ"צ אביעד סוהר: כמי שבקי בתהליכים ובאופן שבו מתנהלים הדברים אני אומר לכם את זה באופן מוחלט.

סנ"צ אביעד סוהר: לענין התיק הספציפי הזה אני באמת לא מכיר את המקרה, המקרה הזה של ארבעה עדים שאחד מהם נרצח ושניים נפצעו, אני באמת לא מכיר, אני רק יכול לומר, שגם אנחנו נעשה את המיטב כדי לשפר, אני מוכן לבדוק.

גאלב מג'אדלה: ותחזיר תשובה לוועדה.

סנ"צ אביעד סוהר: אני אחזיר.

טלב אלסאנע: רבותי, אני מודה לכל המשתתפים.

טלב אלסאנע: לסיכום של הישיבה, הועדה הזו תתמודד עם סיבות העומק של האלימות.

טלב אלסאנע: אנחנו יודעים שאלימות היא תוצאה ויש לה הרבה סיבות.

טלב אלסאנע: אנחנו לא נסתפק בהצהרות וסיסמאות אלא אנחנו דורשים תכניות שנתיות ומקיפות בתחום של החינוך, של האכיפה, גם מבחינת השלטון המקומי וגם מבחינת המערכת של משרד הפנים ומשרד הרווחה.

טלב אלסאנע: אנחנו מאמינים שצריך מדיניות מערכתית משולבת, שילוב כוחות בין הקהילה והשלטון המקומי לשלטון המרכזי כולל הצבת יעדים ומעקב אחרי השגתם.

טלב אלסאנע: היום אנחנו מקימים ועדת משנה של הוועדה למלחמה בסמים לנושא הזה ספציפית וממנים את דר' חאלד אבו עסבה ליועץ הועדה, שתקיים ישיבות פעם בחודש, כאשר כל פעם נתמקד במשרד ממשלתי, נקבל סקירה כולל התוויית תכנית שנתית, גם לגבי השאלה מה הולכים לעשות במהלך השנה, להציג את התכנית, נקיים דיון על התכנית ונקיים גם מעקב על מה שנעשה במשך השנה כדי לראות מה עושים.

טלב אלסאנע: לא להסתפק רק במה שאומרים אלא לוודא שאת מה שאומרים מיישמים בפועל.

טלב אלסאנע: הישיבה הזו היא הצפת הנושא, לא התמקדנו בסוגיה ספציפית אבל הישיבות הבאות יהיו יותר ספציפיות ויותר פרטניות.

טלב אלסאנע: אני מודה לכל המשתתפים ושתהיה לנו הצלחה במאבק.