הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 118, 2011-12-19 10:00

שלמה מולה: שלום, בוקר טוב.

שלמה מולה: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הועדה לקיום מעמד האישה בנושא מניעת אלימות ורצח בתוך המשפחה.

שלמה מולה: יושבת ראש הועדה, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, נמצאת בחוץ-לארץ וביקשה שאנחנו נקיים את הדיון.

שלמה מולה: אנחנו נקיים את הדיון כהמשך דיון למה שהיה לפני כשנה בענין הזה.

שלמה מולה: לאחרונה נראו מקרי רצח והתאבדות בקרב עולי אתיופיה ועוד מקרה נוסף בקרית ארבע.

שלמה מולה: ה"טרור" הזה נגד נשים הפך להיות לאיזושהי תופעה שהחברה הישראלית מתמודדת אתה בשנים האחרונות.

שלמה מולה: אני רוצה בפתח הדברים להגיד שגם כמי שהגיע מקרב העלייה מאתיופיה, כל נושא הרצח הוא דבר זר בכלל ולעלייה מאתיופיה בפרט.

שלמה מולה: מכאן אפשר להניח שהתופעה הזו של רצח, התאבדות ואלימות בתוך המשפחה היא תופעה של מעבר בין שתי המדינות, המעבר הבינ-תרבותי, והתופעות האלו הן תופעות קשות מאד.

שלמה מולה: לפחות ממה שאני יודע לומר, יש גופים שונים, גם משרדי ממשלה וגם ארגונים אחרים שעושים עבודה, משתדלים ומתאמצים אבל, הלכה למעשה, כשאנחנו בוחנים, אז המאמצים האלה, בסופו של דבר, לא מצליחים להוריד משמעותית את התופעה של הרצח.

שלמה מולה: יש כאן מספר סוגיות שאנחנו נצטרך לברר היום.

שלמה מולה: יש גם החלטות שהתקבלו בשנה שעברה ואנחנו נבקש ממשרדי הממשלה לתת התייחסויות לאותן החלטות.

שלמה מולה: אני יודע שהופנו שאלות לשר הרווחה וגם בקשות לשרת הקליטה ואנחנו נשמח לדעת מה השתנה מן השנה שעברה.

שלמה מולה: אני לא משלה את עצמי, אנחנו לא נגיע למצב שבו לגמרי מפסיקים את התופעה, זה יהיה יומרני מדי אבל, אני חושב שאפשר לצמצם אותה בצורה משמעותית.

שלמה מולה: למרבה המזל היום, בעיקר לגבי טיפול בעולי אתיופיה, יש אלפי סטודנטים אקדמאים שהם יכולים להיות גם מגשרים, מפשרים ומסייעים, גם לצורך העברת תוכניות מניעה וגם לצרכי חקירה ולכן, אני חושב שכדאי וחשוב שנשמע מספר יוצאי אתיופיה אקדמאים שהם שותפים לתהליך החברתי הקשה הזה שבו אנחנו מצויים.

שלמה מולה: עד כאן הפתיח שלי.

שלמה מולה: קודם כל, האם נמצאת כאן מנהלת מחלקת הרווחה של קרית מוצקין?

שלמה מולה: מן הסוכנות, הגברת מירה, אם את יכולה לתאר לנו את האירוע שקרה בקרית גת, מה אתם יודעים עליו?

שלמה מולה: זאת כמובן, בחלקים שאותם אתם יכולים לספר בלי להיכנס למה שעדיין בחקירת המשטרה.

שלמה מולה: מה נודע לכם לפני כן?

שלמה מולה: מה עשיתם עם זה?

שלמה מולה: האם זו היתה הפתעה או לא היתה הפתעה?

שלמה מולה: ואני יכול לומר שיש תכניות שהסוכנות מפעילה יחד עם משרד הקליטה, אם כן, האם התכנית הזו הופעלה במרכז הקליטה?

מירה קידר: אני ודאי מנועה מלתת פרטים על האירוע שהיה, אני רק יכולה לומר שמדובר ברצח בין שני אנשים במרכז הקליטה, שלא היו – ככל שאנחנו יודעים – לא היו בקשרי זוגיות ביניהם, כל אחד היה גרוש ממערכת נישואין אחרת ואף אחד מאנשי הצוות לא ידע ולא היה ער לדברים.

מירה קידר: אנחנו עד היום לא יודעים אם היתה מערכת זוגית ביניהם או לא.

מירה קידר: הייתי שם במרכז הקליטה יום אחרי האירוע הקשה, במסגרת ההתארגנות שלנו עם העולים האחרים, כי כל מקרה כזה מעורר פחדים ורגשות מאד שליליים בקרב עולים ובקרב עולות ואנחנו שומעים גם – בעקבות אירוע כזה – איומים של גברים על הנשים שלהם.

מירה קידר: באותו היום הוצאנו מן הבית, ממרכז קליטה אחר, עולה שהיתה מאויימת ברצח, ויש לנו ב"קנה" עוד מספר אירועים שאתם אתחנו מתמודדים עכשיו.

מירה קידר: אני רוצה להתייחס, חבר הכנסת שלמה מולה, למה שהעלית בראשית הדברים שלך, לגבי הדיון שהיה לפני שנה.

מירה קידר: לפני שנה היה כאן דיון משותף לשתי הועדות, הועדה לקידום מעמד האישה והועדה לעלייה וקליטה.

מירה קידר: הצגתי בדיון ההוא את התכנית שאנחנו עושים שהיא "זוגיות במעבר", תכנית שפיתחנו עם דר' מלכה שבתאי וורדה עשהאל ממשרד הרווחה, תכנית מאד "כבדה", של שמונה-עשר מפגשים לעולים ולעולות, זוגות נשואים יוצאי אתיופיה, לאו דוקא אוכלוסיית קצה אלא גם לאוכלוסיה הנורמטיבית.

מירה קידר: יש לנו עדויות והערכות ומשובים לפיהם התכנית אפקטיבית ובמקומות שבהם היא פועלת יש ירידה באלימות, ירידה באיומים ובמיוחד ירידה בסכסוכים, כי הדברים מתחילים, בדרך כלל, עם אי הבנות וסכסוכים.

מירה קידר: לצערי, למרות הסיכום של הדיון מלפני שנה, לפיו התכנית הזו תתוקצב ותתופעל בתוך מרכזי הקליטה שלנו, לא קיבלנו סיוע מן המדינה ויותר מזה, גם התרומות שהסוכנות היהודית מפעילה באמצעותן את התכניות הן מצומצמות כך שהיום התכנית הזו פועלת בשני מרכזים בלבד, בקרית-ים ובצפת.

מירה קידר: זה חבל כי יש לנו כלי אפקטיבי וב'כסף קטן' אנחנו יכולים לעשות עבודה מאד משמעותית.

שלמה מולה: האם ניסיתם במהלך השנה לדבר עם משרדי הממשלה?

מירה קידר: בוודאי.

מירה קידר: יושבת כאן חברתי שרה כהן והיא תדבר ותתייחס למה שמשרד הקליטה עושה ובמיוחד בישובי הקבע, כי יש שם התפתחות יפה והיא תתאר אותה.

מירה קידר: אני מדברת מתוך מרכזי הקליטה שלנו, אנחנו לא הסתייענו על ידי אף גורם ותכנית שהיא "שווה", שפיתחנו אותה במשך ארבע שנים, שמכילה שמונה עשר מפגשים, שעולים רוצים אותה, גברים מגיעים לתכנית הזו, משתתפים השתתפות מלאה, אז התכנית הזו יושבת על המדף כי אין לנו תקציב להפעיל אותה.

שלמה מולה: תודה.

שלמה מולה: אני מבקש מנציג העיריה, תודה שבאתם, התחלנו כבר את הדיון.

שלמה מולה: אני יודע שהמקרה שהיה בקרית מוצקין – גם מידיעה אישית – שהם לא עולים חדשים אלא יחסית ותיקים.

שלמה מולה: כדי שאנחנו נוכל להיכנס לדיון, האם תוכלו לספר לנו בכל זאת מה ידוע לכם, האם המשפחה היתה מטופלת אצלכם, האשה במיוחד, אני מבין שהגבר היה גם בעפולה.

שלמה מולה: מה ידוע לכם?

שלומית בן יוסף: בני הזוג היו גרושים כשבע שנים, כאשר הגבר גר בעפולה, האישה התגוררה בקרית מוצקין, יחד עם ארבעת ילדיה.

שלומית בן יוסף: היה קשר עם מחלקת הרווחה - - -

שלמה מולה: אני יודע שהיא טיפלה גם באמא קשישה.

שלומית בן יוסף: בתוך הבית גם אמא קשישה, כן.

שלומית בן יוסף: היא טופלה אצלנו במחלקת הרווחה בעיקר על רקע קשיים כלכליים.

שלומית בן יוסף: לא בגדר הזה.

שלומית בן יוסף: היא אף פעם לא התלוננה על אלימות או על איזושהי תחושה שהיא מאויימת, היה גם נסיון – וזה נתברר בדיעבד כי בדקנו, התברר שהיה נסיון לשיקום היחסים ביניהם.

שלמה מולה: כמה זמן היו פרודים?

שלומית בן יוסף: הם היו גרושים שבע שנים ובמהלך התקופה הזו התברר שהוא נישא, הוליד שלושה ילדים והספיק להתגרש אבל במקביל.

שלומית בן יוסף: במהלך שבע השנים האלו, כנראה אחרי שהוא התגרש ממנה הוא שוב עשה נסיון לשיקום היחסים.

שלומית בן יוסף: כנראה שהיא שיתפה פעולה עם זה כי היא הזמינה אותו לסופי שבוע ובחודשיים האחרונים הוא הגיע אליה כמעט לכל סופשבוע.

שלמה מולה: במהלך התקופה האחרונה, מתי היתה אצלכם בשירותי הרווחה, לפני האירוע, הטרגדיה הזו?

שלמה מולה: האם את יכולה להגיד מתי?

שלומית בן יוסף: היא היתה כשבועיים לפני.

שלומית בן יוסף: היא לא שיתפה בכלל את העובדת הסוציאלית בנסיון הזה לשיקום היחסים.

שלמה מולה: האם העובדת הסוציאלית היא יוצאת אתיופיה?

שלומית בן יוסף: לא.

שלומית בן יוסף: יש לנו עובדת מתוך הקהילה האתיופית שמגשרת והיא בקשר מאד אינטנסיבי עם המשפחות, היא מלווה את העובדות והן עובדות די צמוד ביחד.

שלומית בן יוסף: היא לא שיתפה את העובדת הסוציאלית בנסיון הזה לשיקום היחסים.

שלמה מולה: מה קורה עם הילדים?

שלומית בן יוסף: כרגע יש בן 21, בוגר, שרק השתחרר מצה"ל בימים אלה ויש שלש קטינות בנות 14,12, ו-10.

שלומית בן יוסף: הם קמו מן ה'שבעה' אתמול ועכשיו אנחנו מתחילים להיערך לבניית תכנית עבורם.

שלמה מולה: כמה משפחות יוצאות אתיופיה יש אצלכם?

שלומית בן יוסף: מאתיים וחמישים משפחות בקרית מוצקין.

שלומית בן יוסף: מטופלות מאה וחמישים.

שלמה מולה: האם לא נראה לך שכדאי לכם שיהיה עובד סוציאלי מקצועי יוצא אתיופיה, בהתחשב בכך שיש לכם מאה וחמישים משפחות?

שלמה מולה: כמה עובדים סוציאליים יש בשירותי הרווחה בקרית מוצקין?

שלומית בן יוסף: יש עשרים ושניים והאמת היא שכן, זו מחשבה - - -

שלמה מולה: אני מציע לחשוב על זה טוב.

שלמה מולה: וורד, אני מבין שעלייך ללכת.

ורד פאר-סוויד: אני עדיין נשארת.

שלמה מולה: הגברת שרה כהן, התייחסי גם לתכניות שאתם מפעילים בשיתוף עם ארגונים, גופים ויוזמות, וגם כמשרד שהוא מכליל את משרדי הממשלה האחרים בנושא קליטת עלייה, ואני רוצה שנקבל גם התייחסות לגבי מה שמירה קידר העלתה, את התכניות שהובאו בפנינו בשנה שעברה כפיילוט.

שרה כהן: אנחנו, במסגרת המקום של המשרד לקליטת עלייה, בכל מה שקשור לנושא של אלימות במשפחה, מהווים גורם משלים לעבודה של רשויות המדינה - שזו האחריות הפורמלית שלהן, והמקום שלנו הוא בעיקר מתן הערך המוסף של הצורך בהכנסת תהליך עבודה רגיש תרבות בתוך מערכת השירותים האוניברסאלית.

שרה כהן: זה אומר, שפיתחנו, יחד עם משרד הרווחה, שהוא במקרה הזה השותף המרכזי שלנו, עם עם המשטרה ועם גורמים נוספים שהם רלבנטים כמו הרשויות המקומיות, את התכנית "קשרים" שהיא היום התכנית המרכזית שעוסקת בתהליך של התמודדות רגישת-תרבות עם בעיית האלימות במשפחה בקרב האוכלוסיה של העולים.

שרה כהן: על מנת לשבר את האוזן, נכון להיום ההשקעה המרכזית בתכנית היא השקעה של משרד הקליטה, במסגרת התכנית הוכנסו עובדים סוציאליים שהם דוברי רוסית ואמהרית אל המרכזים למניעת אלימות במשפחה ברשויות המקומית - - -

שלמה מולה: האם העובדים הסוציאלים האלה הם במימון שלכם?

שרה כהן: נכון.

שלמה מולה: לא של משרד הרווחה!?

שרה כהן: התכנית היום פועלת בסדר גודל של כשלושה מליון שקל כשמתוכם שני מליון ומחצית הם מתקציב משרד הקליטה.

שרה כהן: התחלנו עם מליון ומאתיים אלף שבעיקרם יועדו להכנסה, בראשית הדרך, בשלהי 2004, לנושא של יוצאי חבר העמים כי באותה עת עיקר מקרי הקיצון היו נשים שנרצחו מתוכם ומקרי הקיצון, בין מקרי הרצח, משקפים רק את המקרה הקיצוני ביותר של האלימות במשפחה ולא משקפים באופן כללי את הבעיה עצמה אבל, באותה העת, עיקר מקרי הקיצון היו בקרב יוצאי חבר העמים ועיקר העובדים הסוציאליים שנכנסו מן התקציב הזה היו לטובת מטופלים שהם יוצאי חבר המדינות.

שרה כהן: הכנסנו אז גם עובדים סוציאליים שהם דוברי אמהרית ותוך כדי הבחינה שלנו - גם המסמך שאני מרכזת בו את הנתונים ועוקבת אחריהם באופן שוטף, הראה שינוי במגמת מקרי הרצח זאת אומרת, שמה שאנחנו רואים הוא שיותר עולות יוצאות קהילת אתיופיה נרצחו והתהליך הזה, במקביל למספר צעדים שתיכף אפרט אותם, הביא גם לגידול מאד משמעותי בתקציב שלנו ממשרד הקליטה, לטובת העסקת עובדים סוציאליים שהם דוברי אמהרית במרכזים למניעת אלימות במשפחה.

שרה כהן: אנחנו - - -

שלמה מולה: כמה עובדים סוציאליים דוברי אמהרית יש?

שרה כהן: יש היום כעשרים עובדים סוציאליים דוברי אמהרית וכעשרים עובדים סוציאליים דוברי רוסית.

שרה כהן: ראה את היחס ביניהם.

שלמה מולה: האם כל אלה מועסקים - - -

שרה כהן: בחלקיות משרה שונות.

שלמה מולה: כמה משרות מלאות בסך הכל?

שרה כהן: אולי סאיד יוכל גם להגיד.

שרה כהן: חמש עשרה מישרות מלאות שכרגע הן ליוצאי אתיופיה ושתים עשרה מישרות וחצי עבור יוצאי חבר המדינות.

שרה כהן: במקומות שונים הם עובדים בהיקפים שונים של חצאי משרה ושלושת רבעי משרה זאת אומרת שבפועל יש הרבה יותר עובדים מאשר המשרות עצמן.

שלמה מולה: סך הכל שתים עשרה משרות וחצי?

שרה כהן: ליוצאי חבר המדינות וחמש עשרה ליוצאי אתיופיה.

סאיד תלי: צריך רק לציין, שרה, שבחלק מן המקומות יש הקצאה תקציבית ואין עובד.

שרה כהן: תיכף אתייחס לזה.

שרה כהן: מה שאני רוצה לומר כדי לשקף את התמונה המלאה, אחרי מליון ומאתיים הראשונים שהקצינו, הוספנו תקציב של חצי מליון שקל רק לטובת יוצאי אתיופיה, משרד הרווחה הוסיף חצי מליון מטעמו לנושא של יוצאי אתיופיה ובשנת 2011 הקצינו תקציב נוסף של 780,000 שקל מתקציבי החומש לעובדים סוציאליים בששת יישובי החומש, זאת אומרת, ששה העובדים סוציאליים הנוספים התפקיד שלהם מחולק לשני מרכיבים: פרטני וקהילתי, שהוא בא מן המקום שלנו, בתהליך שאנחנו חושבים שהוא התהליך הנכון, של רצף, דרך הנושא של העלאת מודעות, הסברה, שיתוף הקהילה, טיפול שהוא טיפול רגיש תרבות ועבודה שהיא עבודה עם כלים שונים שאתם אנחנו יכולים להנגיש את השירות ליוצאי הקהילה.

שרה כהן: המשמעות היא שבעת האחרונה התקציב שלנו ליוצאי אתיופיה, מהווה את חלק הארי מתוך התקיב שמופקד.

שלמה מולה: לגבי העבודה ההוליסטית, מה שהוצג לנו בשנה שעברה, כאן, בוועדה הזו, יחד עם דר' מלכה שבתאי ומה שמירה ציינה, השאלה שלי האם באמת בניתם מודל עבודה על בסיס מה שאתם עושים, או שאתם את לא אימצתם התכנית?

שרה כהן: יש להבחין כאן בין התהליך שנעשה על פני רצף במקומות שונים.

שרה כהן: המודל שמירה הציגה אותו ואני מכירה אותו, שנקרא "זוגיות במעבר", הוא מודל שנעשה עבור מרכזי הקליטה.

שרה כהן: המודל הזה מתייחס לחלק מתוך תהליך ההתמודדות עם אלימות במשפחה והוא כרגע מאומץ על ידי משרד הקליטה, במסגרת ישובי החומש וכרגע אישרנו את העבודה עם האגודה הישראלית לתכנון המשפחה, בששת ישובי החומש, יחד עם שתי היועצות האקדמיות שליוו את התכנית במרכז הקליטה, שהן דר' מלכה שבתאי וורדה עשהאל, הן תיכנסה להפעלת תכנית בישובי החומש.

שרה כהן: מה שקשור מבחינתנו, למשמעות הרצף ולמידה מתוך תכניות - - -

שלמה מולה: אני מניח שבמסגרת תכנית החומש - - -

שרה כהן: עם תקציב נוסף שהושקע מבחינתנו.

שלמה מולה: אני מבין שבמסגרת תכנית החומש קרית מוצקין לא שם ואני לוקח את קרית מוצקין כדוגמה.

שלמה מולה: תכניות החומש הן בעשרה ישובים בלבד, אבל, עד כמה שאני מבין, יוצאי אתיופיה פרושים בכל הארץ, אז השאלה היא, מעבר לתכניות החומש, האם יש לכם תכניות - ונשאל גם את משרד הרווחה, האם יש לכם תכניות שהן גם reaching out, שהן גם מתן פתרונות, זה מה שאנחנו שואלים.

שרה כהן: אני חוזרת ומנסה להסביר.

שרה כהן: התכנית "זוגיות במעבר" היא תכנית מסויימת מתוך המכלול שקיים כרגע.

שרה כהן: המכלול הוא מכלול של התקציב שניתן באמצעותנו עבור העסקת העובדים, שהם לא רק בישובי החומש אלא בישובים שונים באיזורים שונים ברחבי הארץ והתהליך שאנחנו מקיימים יחד אתם, כשם שציינתי גם קודם, הוא תהליך שמכיל בתוכו גם את המרכיב הפרטני וגם את המרכיב של העלאת המודעות ברמה הקהילתית תוך שימוש בכלים כמו הצגות וקשר עם הקהילה.

שרה כהן: אני רוצה להגיד משהו שמתחבר למה שאמר סאיד, יש קושי במציאה של עובדים סוציאליים שהם דוברי אמהרית לנושא של אלימות במשפחה ואני אומר מדוע.

שרה כהן: אם אנחנו בוחנים את המקום של ה"ערך המוסף המקצועי" הגדול ביותר של איש מקצוע, אז הוא שהוא יוכל לעבוד עם כל אחד, ואין שום סיבה שעובד סוציאלי יוצא קהילת אתיופיה שלמד והוא איש מקצוע עם כלים מקצועיים, שיעבוד באופן כללי עם כלל האוכלוסיה ואנחנו רואים את זה ומעודדים את זה.

שרה כהן: לדעתי זה היתרון הגדול ביותר של קליטה של איש מקצוע אל תוך מערכת השירותים.

שרה כהן: יש עובדים סוציאליים שהם בני הקהילה שלא רוצים שכל הזמן יחזירו אותם לעבודה עם בני הקהילה זאת אומרת שהם רוצים לעבוד עם אוכלוסיות אחרות ואני חושבת שזה לגיטמי וצריך לכבד את זה.

שרה כהן: ברמה של תוצאה, במקומות שונים, כמו בקרית מלאכי, מחפשים עד היום עובד סוציאלי שהוא דובר אמהרית למרכז למניעת אלימות במשפחה ולא מוצאים.

שרה כהן: חלק מן הפתרונות שלנו הוא יצירה של מה שאנחנו גם רואים כיום בספרות המקצועית ובכלל בקרב המסרים של אנשי מקצוע שבאים וגם מתוך התיקוף של האקדמיה, שהיצירה של השילוב, של איש מקצוע, שהוא בן הקהילה ודובר השפה, יחד עם איש מקצוע שהוא מתוך מערך השירותים, השילוב של שני אנשי המקצוע ביחד יוצר את הערך המוסף הגדול ביותר ברמה המקצועית להתמודדות עם הצרכים השונים של האוכלוסיה.

שרה כהן: זה נותן את היכולת לאפשר 'גם וגם', במיוחד לאוכלוסיה שנמצאת פרקי זמן שונים במדינת ישראל ואז צריך להתאים את מה שאתה יכול לתת גם בהתאם למקום שהאנשים נמצאים היום בישראל.

שרה כהן: עוד משפט אחד לפני סיום, אנחנו באופן שוטף מפיצים חומרים, נמצאת פה אידה שהיא מנהלת האגף למידע ופרסום, "הנורות האדומות" שנעשות בשיתוף עם הרשות לקידום מעמד האישה מופקות במספר שפות כולל בשפה האמהרית וזה מצוי כאן.

שרה כהן: כל העלונים של "הנורות האדומות" מבחינתנו מופקים בשש שפות, יש לנו כאן, וכל הדברים האלה מופצים באופן שוטף על ידי המשרד לכל אוכלוסיית היעד.

שרה כהן: לסיום, אנחנו רואים באופן משמעותי גידול במספר האנשים שפונים לטיפול ובעיקר הגברים.

שרה כהן: אנחנו רואים את זה כאחד מן ההישגים היותר משמעותיים של הטיפול.

שרה כהן: הבחינה שלנו את התכנית "קשרים" מראשית הפעלתה ב 2005 ועד עכשיו, מראה שיש כמעט הכפלה של היקפי האוכלוסיה שמגיעים ופונים ומבקשים לקבל טיפול.

שרה כהן: אחוז הגברים דוברי האמהרית שמקבלים את הטיפול במסגרת "קשרים" הוא בלי פרופורציה לגברים שמגיעים - גם לוותיקים וגם לעולים יוצאי חבר העמים - שזה אומר שנעשתה כאן פעולה תשתיתית שגורמת לגברים להרגיש שהם יכולים להגיע ולקבל את העזרה ואת ההתייחסות.

שרה כהן: לגבי הדברים שמירה אמרה, הנושא של התקציבים, תקציבי הרווחה למרכזי הקליטה, הוא נושא שמצוי כרגע על סדר היום בשיח שמתקיים בין שלושה מנכ"לים, מנכ"ל משרד הרווחה, מנכ"ל משרד הקליטה ומנכ"ל הסוכנות היהודית.

שרה כהן: מירה קידר התבקשה להגיש מסמך למוטי וינטר - שהיום מונה מטעם משרד הרווחה לבחינת כל סוגיית העבודה הסוציאלית והמקום של שירותי הרווחה במרכזי הקליטה, וזה נמצא כרגע בעיצומו של התליך של בחינה, כי המשמעות של הפנייה של הסוכנות היא לא רק לגבי תכנית "זוגיות במעבר" אלא לכל נושא ולכן נדרשת ראייה שהיא יותר כוללת.

שלמה מולה: סאיד, אני מבקש לשאול אתך באופן אישי, האם אתם באמת שבעי רצון ממה שקורה בכל הארץ, עם הנושא של ההתמודדות עם בעיית האלימות בכלל ותופעות קיצוניות שכאלו בפרט?

שלמה מולה: האם יש לכם חשיבה הוליסטית?

שלמה מולה: איפה אתם עובמדים בעבודת המטה שלכם?

שלמה מולה: אם נקודת הקצה - כמו שירותי הרווחה בקרית מוצקין - רוצָה לבקש מכם סיוע מקצועי בתחומים האלה, האם יש לכם כזה?

שלמה מולה: מה אתם עושים?

שלמה מולה: בנוסף, לגבי התופעה של האלימות, במיוחד של גברים יוצאי אתיופיה, האם עשיתם עבודת מטה בנושא התיחסות מיוחדת לגבי גברים אלימים?

שלמה מולה: פתרונות שהם אפשריים?

שלמה מולה: סדנאות?

שלמה מולה: מקלט לגברים?

שלמה מולה: פתרונות של משרדי הממשלה או שלא עשיתם עבודת מטה כלל ואגב, השאלה הזו היא לא רק לגבי יוצאי אתיופיה אלא באופן כללי.

שלמה מולה: אחר כך אבקש את ההתיחסות של המשטרה לענין הזה.

שלמה מולה: ענה על החלק שלכם.

סאיד תלי: קודם כל אני חושב שלא נכון להתכנס רק בעקבות מקרה רצח ולצערי, אני לא מדבר רק על רצח של אתיופים אלא בכלל יש מגמה שבה אנחנו מוזמנים לדיונים רק בעקבות - - -

שלמה מולה: תעשו עבודה אז לא יהיו.

שלמה מולה: מאד פשוט.

שלמה מולה: נעשה חלוקת עבודה: אתם תעשו את העבודה שלכם כמו שצריך ואנחנו לא נזמן דיונים.

שלמה מולה: לא יכול להיות שאנחנו נקיים פה דיון, יתקבלו החלטות ואני אומר לך שלפחות בהתאם לחלק מן ההחלטות שהיו, עד כמה שאני התרשמתי, גם לפני שבאתי לכאן, כמעט לא עשיתם שום דבר אבל אני רוצה לשמוע ממך מה עשיתם אז לא להטיף לנו מוסר על קיום הדיון.

סאיד תלי: אתייחס רק לקרית מוצקין שכן מקבלת – ותתקנו אותי אם אני טועה, במסגרת המרכז של חיפה, גם - - -

שלומית בן יוסף: לא, אנחנו לא מקבלים, לא.

סאיד תלי: בעקרון - ולכן אני גם שואל על קיום דיונים רק בעקבות רצח, כי אני מטיל ספק בהנגשה של הטיפול באלימות בכלל רק על סמך המספר של הנרצחות.

סאיד תלי: כי למשל, בשנת 2006 נרצחו ארבע עולות מאתיופיה ובשתי השנים העוקבות נרצחו שתיים.

סאיד תלי: האם זה אומר שבשנת 2008 ו-2009 המצב היה טוב?

רוני דסה אקלה: לא.

סאיד תלי: אני אומר שעל מנת לבחון את המצב של הטיפול, גם בעולות מאתיופיה וגם בכלל, צריך להסתכל על כל המשתנים, כולל על הנתון של מספר הנרצחות אבל לא רק.

סאיד תלי: למשל, אם אתה מסתכל על הסיכום לשאלה 'מה נעשה?' אז אני יכול להגיד שבמסגרת המשרד שלנו, גם במסגרת התכנית "קשרים" שמשותפת למשרד לקליטת עלייה - - -

שלמה מולה: אתה מתייחס לתכנית הזו, תכנית של ששה ישובים - תכנית חומש.

סאיד תלי: לא, לא, - - -

שלומית בן יוסף: לא, לא, - - -

שלמה מולה: רק רגע

סאיד תלי: התכנית עובדת בארבעים ישובים.

שלמה מולה: רק רגע, אני רוצה שאתה תתן לנו פריסה ארצית של ההתמודדות שלכם עם מניעת אלימות ולאו דוקא בקרב עולי אתיופיה אלא גם במיגזר הלא יהודי וכל המיגזרים במדינה.

סאיד תלי: אתן נתונים שמתייחסים ל-2010.

סאיד תלי: ישנם כיום 88 מרכזים, בשנת 2010 היו 86.

סאיד תלי: השנה נוספו שניים, שטיפלו במעל 10,000 משפחות, כמעט 7,500 נשים, כמעט 1,000 ילדים וכמעט 3,000 גברים.

סאיד תלי: יש שלושה עשר מקלטים מתוכם שבעה לכלל האוכלוסיה, שניים לאוכלוסיה הערבית, שניים מעורבים, אחד לאוכלוסיה החרדית ואגב, בהתייחס לנתון שמופיע במסמך שאתם הגשתם, בשנת 2011, מתוך 700 שסודרו במקלטים כמעט 70 הן עולות מאיתיופיה.

סאיד תלי: זה מעבר לאחוז היחסי שלהן באוכלוסיה אבל יש לזכור שכשאישה מגיעה למקלט היא במצב של סכנה מאד גבוהה, לאישה לא קל ללכת למקלט ובטח לאישה שחיה בקהילה סגורה וזה אומר שמדובר על מקרים שיש מצב שנמנע שם רצח או נמנעה שם פגיעה חמורה.

סאיד תלי: אלה נתונים שלא מופיעים.

סאיד תלי: כנ"ל לגבי מספר הנשים שטופלו במרכזים.

סאיד תלי: גם האחוז של העולות מאתיופיה הוא כמעט 8% כלומר, אלו נשים שלא מופיעות בכותרות של העתונים אלא בחדרי חדרים, מקבלות טיפול שאולי אתו יִמַנָע משהו, אולי הן יצאו מן המעגל של האלימות.

סאיד תלי: אין ספק שיש השקעה תקציבית וגם - - -

שלמה מולה: מה התקציב שלכם בנושא מניעת אלימות במשפחה?

סאיד תלי: אין לי כרגע את המספר המדויק אבל אני יכול להעביר אותו.

סאיד תלי: אני לא רוצה 'לשלוף' סתם.

שלמה מולה: האם יש גידול בתקציב משנה שעברה?

סאיד תלי: אין ספק שיש גידול.

סאיד תלי: אני לא אומר שזה מספיק.

סאיד תלי: יש לא מעט תכניות שהיינו רוצים להרחיב אפילו את תכנית "קשרים" וגם את התכנית "עו"ס משטרה" ויש המלצות שלנו, הרי דיברת על עבודת מטה ועבודת המטה שלנו מדברת וכוללת היום את תכנית "עוס משטרה", שזו עו"ס שמקיימת קשר רציף עם תחנת משטרה וזה על מנת להגביר ייעוץ והפנייה, גם של הורים וגם של נשים לטיפול.

סאיד תלי: אנחנו יודעים שטיפול יכול לצמצם ולהוציא אנשים ממעגל של אלימות.

סאיד תלי: זו המלצה שדורשת כמובן גידול תקציבי.

סאיד תלי: נתון נוסף.

סאיד תלי: משנת 2004 ועד היום פועלת ועדה שבודקת מקרי רצח.

סאיד תלי: כל מקרה רצח מגיע לוועדה, שדנה על בסיס החלטת ממשלה מ-2002 ונתון מאד חשוב הוא שכ-50% מן המקרים שהגיעו אל הועדה לא היו מוכרות, לא לרווחה ולא למשטרה.

סאיד תלי: כלומר, הנושא של גיוס - ודיברת קודם על reaching out, על גיוס, על לגרום לנשים לפנות, יש שם מחסור, יש שם בעיה.

סאיד תלי: אני לא בטח שזו אחריותן הבלעדית של הרווחה ושל המשטרה או של משרד הקליטה זה משהו יותר כולל.

שלמה מולה: שרה אמרה שיש להם כחמש עשרה מישרות וחצי, חלקיות או מלאות, לטיפול בעולי אתיופיה ושתים עשרה משרות לטיפול בעולים מחבר העמים.

שלמה מולה: כמה יש לכם למיגזר הלא יהודי אם בכלל?

שלמה מולה: האם יש לכם - - -

סאיד תלי: למיגזר הערבי?

שלמה מולה: כן.

חנין זועבי: פה בכנסת אומרים לא יהודי, לא אומרים ערבי.

סאיד תלי: במיגזר הערבי, מתוך 88 מרכזים, ישנם 18 מרכזים.

סאיד תלי: יש שני מקלטים ויש כמובן – ותיכף אתן את הנתוון המדויק.

שלמה מולה: כמה פניות יש?

סאיד תלי: יש פחות פניות.

סאיד תלי: אחוז הגברים הערבים שפונים לטיפול הוא מאד נמוך אלא אם כן החוק מפנה אותם כמו בתי משפט או קציני מבחן או נשים גם כן, יש - - -

חנין זועבי: יש עלייה.

סאיד תלי: יש עלייה אבל היינו רוצים לראות יותר - - -

חנין זועבי: יש חוסר בטחון.

סאיד תלי: כמובן, אני לא נכנס לסיבות ולרקע אבל אין ספק שזה נכון.

סאיד תלי: יש מרכזים כמו בלוד, כמו בחיפה, מקומות שמטפלים בשתי האוכלוסיות, עדיין יש מקומות בהם אין דובר ערבית או דוברת ערבית, או ממחסור או מסיבות אחרות אבל, נראה לי שזה דיון בפני עצמו.

חנין זועבי: התכניות לא מותאמות לתרבות ועל זה גם דיברנו בוועדה.

חנין זועבי: תכניות שמטפלות גם בקרבנות, בנשים, הן לא מותאמות גם לתרבות, זה לא רק ענין של שפה.

סאיד תלי: יש השקעה רבה בהתאמות.

סאיד תלי: לא מתאימים תכנית לכל סקטור וסקטור, הרי בסופו של דבר, אלימות במשפחה, בתשתית העמוקה שלה יש לה מכנה משותף של שליטה והפעלת כוחניות על נשים.

סאיד תלי: נכון שיש תרבויות שונות וצריך להתאים ואת זה אנחנו עושים, יש השתלמויות, יש ימי עיון, יש הכשרות, יש חוברות שמופצות, יש הדרכות מקצועיות, כלומר, הדברים האלה קורים יום יום ויש כמובן עדיין, למשל, אם אנחנו מוציאים משהו כמו שכרגע עבדנו על איזשהו מסמך מאד מקיף של איבחון מסוכנות, כל זה עובר, כשאנחנו מפיצים אותו ומנסים להטמיע אותו במקומות שבהם מטפלים בערבים אז אנחנו מנסים לעשות איזושהי התאמה תרבותית, מתרגמים את זה לא רק מילולית כמו שמתרגמים שלטים ברחובות העיר.

סאיד תלי: מגיעים ליישם את זה גם בעבודה עם האוכלוסיה האתיופית וגם בזו שהיא עם עולים ממקומות אחרים.

אורנה נחמני: שלום ובוקר טוב לכולם.

אורנה נחמני: אמנם צר לנו להגיד 'בוקר טוב' בכל בוקר שאנחנו קמים ושומעים על איזשהו מקרה רצח אני יכולה להגיד שאני לוקחת את זה באופן אישי כטרגדיה אמיתי.

אורנה נחמני: המשטרה, מאז הרבה שנים, נערכה כבר לנושא הזה, גם ככלל לנושא של אלימות בין בני זוג, אם זה הקמת מערך מיוחד של חוקרים, הנחיות מיחדות לחוקרים, בקרה ופיקוח וספציפית לגבי מיגזרים מסויימים, ומיגזרים ספציפיים שלהם יש שוני תרבותי או מגוון תרבויות שאנחנו צריכים להתמקד בהן בנושא של החקירות, אנחנו עושים זאת באמצעות מהשתלמויות ובאמצעות הקשרים שלנו עם המשרדים השונים.

אורנה נחמני: יושב הראש בעצם אומר – ואני חושב שזו בעצם רוח הדברים, שגם מועברת בתוך המשטרה, היא הנושא של הפניה למערכות טיפוליות.

אורנה נחמני: ברגע שמגיעים אלינו – וזה מובנה אצלנו בנהלים, ברגע שמגיעים אלינו, גם נפגעי עבירות אלימות וגם הפוגעים עצמם, הנוהל שלנו מחייב לנסות להפנות אותם.

אורנה נחמני: כמובן שאם הם לא רוצים ואין סכנה ממשית אז אין לנו אפשרות וזה לא חוקי להפנות אותם לגורמי טיפול ולהכריח להעביר הפניה לטיפול אבל אנחנו מכשירים את החוקרים שלנו לעודד את אותם האנשים שמגיעים שיפנו לקבלת טיפול מתאים גם במרכזים למניעת אלימות וגם, במקרים קיצוניים שבהם יש מסוכנות גבוהה, כמובן הפניה למקלט.

אורנה נחמני: לצערנו, שני המקרים שאירעו לאחרונה לא היו מוכרים למשטרה - - -

שלמה מולה: המקרה בקרית ארבע כן היה מוכר.

אורנה נחמני: המקרה של קרית ארבע נמצא כרגע בחקירה ובדיקה.

אורנה נחמני: היו מוכרים למשטרה, זה מקרה של רצח לא במיגזר.

אורנה נחמני: כן, הם היו מוכרים אבל אני מדברת כרגע על שני מקרי הרצח בקרב אתיופים, הם לא היו מוכרים כלל ואפילו הרצח שיה בקרית גת, בכלל לא ברור לנו עד היום שהיתה איזושהי מערכת זוגית בין השניים וכמובן הכל כרגע בחקירה וזה מה שכרגע ידוע לנו.

אורנה נחמני: אנחנו יודעים שהבעיה המרכזית היא כמובן אי דיווח, אי דיווח בזמן וחוסר אפשרות להגיע ולבצע גם פעולות אכיפה וגם פעולות טיפול בְּמקום שצריך.

אורנה נחמני: זו אחת הבעיות המרכזיות בנושא של מניעה - - -

שלמה מולה: לגבי הרחקה באמצעות צו הרחקה של בית המשפט או כשאתם מבקשים להרחיק, בקרב העולים מאתיופיה, כל הנושא של הרחקת גברים מייצר הרבה מאד אלימות ללא טיפול.

שלמה מולה: השאלה היא אם אתם מודעים בכלל לכך שהתופעה הזו של הרחקת גברים ללא טיפול אינטנסיבי, מזמינה אלימות קשה?

אורנה נחמני: אנחנו יודעים שבעקרון יש כל מיני דברים שמהווים קטליזטורים להסלמה באלימות.

אורנה נחמני: בין היתר, גם גם הרחקה, כשאין מקום שקולט אותם.

אורנה נחמני: אנחנו עובדים בשיתוף עם רשויות הרווחה, אנחנו מציעים לו להגיע לרשויות הרווחה, לא תמיד האדם רוצה.

אורנה נחמני: אנחנו, מבחינת אכיפה, מוטל עלינו לבצע אל"ף את הפעולות שהחוק מקנה לנו, סמכויות ש - - -

שלמה מולה: האם יש לכם המלצה לחקיקה בענין?

אורנה נחמני: לא חשבתי על זה מספיק לעומק.

אורנה נחמני: יש לנו המלצות שאנחנו חושבים שצריך למצוא פתרון קלט לאותם אנשים שמורחקים מן הבית למשל.

סאיד תלי: יש פתרון כזה, משרד הרווחה, יש בשנתיים האחרונות דירות שלב שקולטות.

סאיד תלי: יכול להיות שצריך עוד מקומות אבל כרגע יש שני דירות שלב שהן עבור מורחקים מן הבית, כדי לתת מענה לאותם גברים שהורחקו.

סאיד תלי: בשנה שעברה היו ששים גברים כאלה.

אורנה נחמני: כאמור, אנחנו יודעים והצענו כל מיני הצעות בכל מיני פורומים, גם ברשות לקידום מעמד האישה, שאנחנו חושבים שצריך ונכון ליישם אותן לגבי אלימות בכלל ובין בני זוג בפרט.

אורנה נחמני: אנחנו מקווים שמשהו יקרה.

אורנה נחמני: אנחנו רוצים ש"עוס משטרה" יהיה בכל תחנת משטרה.

שלמה מולה: בכמה תחנות יש לכם?

אורנה נחמני: כרגע יש בשש עשרה תחנות.

שלמה מולה: מתוך?

אורנה נחמני: מתוך 72 או 73 תחנות.

שלמה מולה: כמה תחנה אחת עולה?

שלמה מולה: האם את יכולה להגיד או שאת רוצה לבדוק?

אורנה נחמני: אני לא יכולה להגיד, משרד הרווחה מקצה את התקציב לזה.

אורנה נחמני: זו חצי משרה.

אורנה נחמני: אנחנו חושבים שזה באמת מאד חשוב.

שלמה מולה: האם זה פיילוט?

אורנה נחמני: לא.

אורנה נחמני: זה פרוייקט ש"רץ" כבר שנים, זה פרוייקט ש"רץ" שנים והוא מוכיח את עצמו.

שלמה מולה: אני מבקש בענין הזה - ואלה מסקנות ביניים בשיחה הזו, אני מבקש שאתם תדווחו לנו על העלות של התחנות, אנחנו נפנה אליכם, אנחנו צריכים לדעת ויחד עם משרד הרווחה והמשרד לבטחון פנים נרצה לקיים על זה דיון בנפרד.

שלמה מולה: תגידו כמה זה עולה, תעשו עבודה מקצועית.

שלמה מולה: אני לא יודע אם צריך את כל שבעים ושתיים התחנות אבל תגידו לנו לפחות לגבי המקומות שנראה לכם שהם היעילים ביותר.

שלמה מולה: אני מציע לשתף אנשי מקצוע נוספים, ארגוני נשים וארגוני עולים, קבוצות שיש להן ענין וכמובן את משרד הקליטה, עם גופים נוספים, תבדקו, תעשו עבודה מעמיקה ותודיעו לנו.

שלמה מולה: נחזור אליכם.

רוני דסה אקלה: ראו, אני גם מסתכל על הנתונים שנמצאים לפנינו, כשפעלנו המספר ירד, כשלא פעלנו המספר עלה, זה אומר שכל מה שאנחנו מדברים עליו כרגע הוא תקציב.

שלמה מולה: מה המקצוע שלך?

רוני דסה אקלה: אני עובד סוציאלי במקצועי ולכן גם על חלק מן הדברים שנאמרו יש לי הערות.

רוני דסה אקלה: אני לא חושב שעובד סוציאלי שסיים עכשיו את התואר שלו ומשתלב, יכול להיות טוב למניעת אלימות.

רוני דסה אקלה: לדעתי, אלימות לא התחילה עכשיו, אלימות היתה, ובלי שיתוף של זקני הקהילה, או של אנשים בקרב הקהילה, המניעה שאנחנו מדברים עליה היא בעייתית.

רוני דסה אקלה: אני רואה שכל יום אבא שלי יוצא בשעות הבוקר וחוזר בשעות הערב, אז אני יכול להיות מסייע אבל זו לא תכנית עבודה שנתית, ממוקדת, ואני מסכים אתך ולכן אני רוצה לשלב, כל הדברים שאנחנו מדברים עליהם כרגע, ללא שילוב של בני הקהילה, זקני הקהילה יחד עם עובדים מקצועיים יהיה קשה מאד למנוע.

רוני דסה אקלה: דבר נוסף, אני רואה את המסמך של ישראל למען יהודי אתיופיה ואנחנו הדגשנו את זה בעבר, גבר שמורחק מן הבית ואין לו לאן להגיע, לאן ללכת ואיפה להיות, הסיכוי שול לחזור ולרצוח את האישה הוא גבוה מאד.

רוני דסה אקלה: אנחנו יודעים את זה ואנחנו גם התרענו על זה חשוב מאד לתת את הדעת על זה.

רוני דסה אקלה: שמעתי עכשיו שיש מסגרות אבל אף אחד לא יודע עליהן.

רוני דסה אקלה: אפילו שאנחנו רוצים להפנות את הגברים שמורחקים מן הבית כדי שיוכלו להגיע לאותן מסגרות כדי שלפחות ישנו שם או יקבלו טיפול אבל אני לא רואה שגם הנושא הזה מגיע עם האינפורמציה הזו.

רוני דסה אקלה: לדעתי, בלי עובדים סוציאליים שדיברנו עליהם ואני שומע גם כרגע, שאין עובדים סוציאליים מן הקהילה האתיופית שמוכנים לטפל בעולי אתיופיה, אני לא חושב כך, אני יודע שיש עובדים סוציאליים שרוצים לטפל אבל הם מועסקים דרך קבלני כח אדם לתקופה של ששה חודשים או שנה וזה - - -

שלמה מולה: האם יש בעיית העסקה?

רוני דסה אקלה: ההעסקה היא בעייתית.

רוני דסה אקלה: הם לא יכולים לבוא ולעשות עבודה ללשה חודשים או שנה ואחרי שנה נגמר התקציב והולכים הביתה.

רוני דסה אקלה: אז כל אחד בודק את המקום שבו הוא יכול להתקדם.

שלמה מולה: שרה, העובדים שאתם מעסיקים אותם, בחמש עשרה או שתים עשרה המישרות, האם הם עובדים שלכם או עובדים של משרד הרווחה?

שלמה מולה: מה הסטטוס שלהם?

שרה כהן: העובדים מועסקים על ידי משרד הרוווחה באמצעות התקציב שעובר למרכזים למניעת אלימות במשפחה.

שלמה מולה: זאת אומרת שמעסיקים שלהם הם המרכזים עצמם.

שרה כהן: הרשות המקומית.

שרה כהן: התקציב שלנו פועל משנת 2004 ורק הולך וגדל.

שרה כהן: זה דבר אחד שצריך להגיד.

שרה כהן: נכון הוא שאין בסיס תקציב שהוא מסומן לנו בספר התקציב של משרד הקליטה שהוא קבוע, אבל, מרבית התקציב שלנו היא מתקציבים שהם תקציבי פעולות.

שרה כהן: ברמה של תוצאה האנשים מועסקים כבר לאורך זמן, בפרק זמן שהוא מאד ממושך ותקן אותי, סאיד, אם אני טועה, אבל, מרבית העובדים שמועסקים במרכזים למניעת אלימות במשפחה, באופן כללי במשרד הרווחה הם מתקציבים - - -

שלמה מולה: לא, אני שאלתי לגבי סוג ההעסקה שלהם.

שרה כהן: אני חזרתי ואני השבתי, אני מעבירה התחייבות חשב אחת לשנה למשרד הרוחה, משרד הרווחה מעביר את התצקיבים לרשויות המקומיות והם מועסקים על ידי הרשויות המקומיות ולא על ידי עמותות.

שרה כהן: הרשות מוסיפה עושה את ה- 25% שלה במתכונת הנהוגה הקיימת במשרד הרווחה, זאת אומרת שעל הבסיס של התקציב שלי עוד מתווספים 25% של משרד הרווחה ובחלק מן המקומות, אני רוצה להגיד, נעשה כבר תהליך מאד חיובי לפיו הם נקלטים למשרות עם תקן ברשות המקומית.

שרה כהן: בנתניה, לדוגמה, - - -

שלמה מולה: כבר הרבה שנים בנתניה.

שרה כהן: נכון, זה התחיל כתהליך ובסוף הרשות המקומית מעסיקה אותם במישרה בתקן.

שרה כהן: זה המנגננון - - -

שלמה מולה: טוב, תודה.

רוני דסה אקלה: אמשיך משום שלפני שלושה שבועות היה דיון בנושא של העסקת עובדים באמצעות תקן ממשלתי או על ידי נציבות שירות המדינה, ואין בין בני הקהילה שמועסקים על ידי משרדי ממשלה.

דובר: במשטרה יש, במשרד הקליטה יש, במשרד הרווחה אין.

דובר: זו היתה המגמה, עובדים יוצאי אתיופיה.

דובר: במשרד הרווחה כרגע, צריך לדייק, יש משרדים שכן מעסיקים.

רוני דסה אקלה: ולכן, גם הרשות, ואני מכיר את הרשות טוב מאד, אני נפגש אתם הרבה, העסקה של עולי אתיופיה, עובדים סוציאליים של עולי אתיופיה, מועסקים לא דרך הרשויות אלא דרך גוף שני, חברות בת, שם פתרו את הבעיה, גם מבחינת - - -

שלמה מולה: אני לא רוצה להיכנס לענין הזה, זה ענין לדיון אחר ולמקום אחר.

שלמה מולה: אנחנו רוצים להתמקד בפתרונות ולנתח את התכניות הקיימות.

שלמה מולה: מה ששרה הציגה, למשל, הן תכניות מצוינות, כך אני מתרשם, אני גם חושב שהן אפקטיביות אבל - - -

רוני דסה אקלה: אני לא חושב שבאתי מול מה שמשרד העבודה עושים.

רוני דסה אקלה: במשרד העבודה עושים, במשרד הרווחה עושים וזה מצוין אבל, מה שאני מציע הוא שישתפו את בני הקהילה בחשיבה, בעשייה, לא בני הקהילה שמועסקים, אלא גם כאלה שיכולים לסייע בנושא הזה.

רוני דסה אקלה: דבר אחרון, אי אפשר להעסיק עובד סוציאלי בחצי מישרה, כי גם נושא של פרנסה יש לו חשיבות רבה מאד, אם מחפשים בהיקף של חצי מישרה אז לא ימצאו עובד סוציאלי לבני הקהילה האתיופית.

צגה מלקו: מופיעה כאן עלתקן של בת העדה, אני אגיד לכם שקודם כל הנרצחת האחרונה קרית מצקין היתה קרובת משפחה שלי, סבא שלי וסבתא שלה אחים.

צגה מלקו: אני במשך חמש עשרה שנה או עשרים שנה, בתוקף תפקידי, כשניהלתי את השידור באמהרית גם בתור שדרנית, בכל ישיבה השתתפתי ודיווחתי.

צגה מלקו: לצערנו הרב, אני אגיד לכם, "בגדול" נכשלנו.

צגה מלקו: יש כשלון טוטלי.

צגה מלקו: אם זה משרד הקליטה או משרד העבודה והרווחה, כולם אומרים שכל אחד עושה אבל במבחן התוצאה נכשלנו.

צגה מלקו: עובדה - האלימות ממשיכה.

צגה מלקו: למה זה קורה?

צגה מלקו: צריך לעשות בדק בית.

צגה מלקו: למה זה קורה?

צגה מלקו: האם הטיפול נכון או לא נכון?

צגה מלקו: לא באנו לפה לחלק ציונים או להאשים אנשים.

צגה מלקו: מה שקורה במציאות הוא שיש כשלון טוטלי.

צגה מלקו: כולנו.

צגה מלקו: אתן דוגמה.

צגה מלקו: בתחום שאני מופקדת עליו בתקשורת, היה שיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם משרד הקליטה והפרוייקט הלאומי, ישבנו עם משרד הקליטה, היתה תכנית עם הסברה וזה לא הצליח.

צגה מלקו: יש כמה סיבות לכך שהוא לא הצליח: אל"ף, לגבי תנאי העסקה של עובדים סוציאליים, שאנחנו מדברים, כמה עובדים סוציאליים שאלתם או נשאלו או שהיה פרסום מכרז שלא ניגשו לעבוד בכלל עם הקהילה?

צגה מלקו: אי אפשר להגיד היום שבני העדה לא רוצים לעבוד עם הקהילה, זה לא כך, אני מאמינה שיש אנשים שרוצים לעשות, חלק מן האנשים שאני מכירה מועסקים כעובדים סוציאליים בתחום הבריאות, לצורך הענין זה בתחום של מניעת התפשטות h.i.v.

צגה מלקו: אנשים שהם עובדים סוציאליים לא עובדים עם תקן אלא עובדים עם קבלנים.

צגה מלקו: אז מי יבוא לעבוד בזה?

צגה מלקו: האם בדקתם את זה?

צגה מלקו: בי"ת, תמיד אנחנו מדברים כשקורה רצח, אבל אנחנו צריכים לדבר על זה כל הזמן, כל הזמן.

צגה מלקו: אם הדבר הזה אין לו פתרון והפתרון לא עולה אז צריכים לדבר על זה וצריך לעבוד.

צגה מלקו: לא רק על האישה, איפה הגבר האלים הזה?

צגה מלקו: הגבר האלים הזה, למה הוא הגיע למצב הזה?

צגה מלקו: אם הוא היה כל הזמן מטופל והתקבלו פה החלטות, באתי, סיכמתי, אני אגיד לכם, אני לא מגזימה, לפחות במאה ישיבות השתתפתי והחלטות יוצאות יפה אבל שום דבר לא מיושם אז האם יש מעקב?

צגה מלקו: ואני הייתי מבקשת מחבר הכנסת שלמה מולה, איפה המעקב?

צגה מלקו: מה נעשה?

צגה מלקו: איפה ההחלטות הקודמות?

צגה מלקו: האם רק כל פעם כשקורה רצח אז אחננו באים ויושבים, בכנסת, מקום מכובד, מקום יפה, שומעים, כל משרד בא ומדבר על בעיות תקציבית שלו ועל מה שהוא עושה, אין עובדים סוציאליים וזהו אבל, איפה המעקב?

צגה מלקו: גימ"ל, מדובר בקהילה של יוצאי אתיופיה, יש לנו תרבות שונה וכולם יודעים, אני לא מזלזלת בעבודה של זקני העדה ולזקני העדה יש משמעות.

צגה מלקו: כשזקני העדה עבדו אז היה פתרון, לא מאה אחוז אבל יכלו לעזור הרבה.

צגה מלקו: לזקנים שלנו, למבוגרים שלנו יש מעמד, לקאסים שלנו יש מעמד, נכון שבחברה המודרנית לאנשים האלה אין מעמד אבל בקהילה יש מעמד שיכול להשפיע.

צגה מלקו: לכן, הייתי הולכת ומבקשת היום, יישום של ההחלטות.

צגה מלקו: המעקב, צריך להיות מעקב, איפה הוא נעשה?

צגה מלקו: אנשים עושים עבודה, אם זה משרד הקליטה ואם זה משרד הרווחה ואם זה המשטרה, כולם עושים, אבל אם ככה אז איזה מעקב?

צגה מלקו: למה נכשלנו?

צגה מלקו: וההחלטות – למה לא יישמנו אותן?

חנין זועבי: תודה רבה.

חנין זועבי: אולי לפעמים אנחנו חוזרים ומתחילים מנקודת האפס מבחינת הדיון פה בוועדה למעד האישה ואנחנו לא חוזרים על ההמלצות האחרונות ומשם ממשיכים.

חנין זועבי: כי היו דיונים, כלומר, בכל שנה יש עשרות דיונים בנושא ואנחנו צריכים לעקוב, לא רק לעקוב אחרי התכניות של המשרדים אלא גם אחרי ההמלצות שלנו עצמנו, מתוך הועדות האלו, מתוך הועדה לקידום מעמד האישה.

חנין זועבי: למשל, בדצמבר לפני שנה, ב 2010, נעשה דיון על המיגזר הערבי, ושם היו שתי המלצות, יצאנו עם שתי המלצות לגבי הטיפול של המשטרה – ואני לא מדברת עכשיו על הטיפול של משרד הרווחה אלא על הטיפול של המשטרה, לגבי הטיפול של המשטרה, אנחנו התמקדנו בשתי סוגיות.

חנין זועבי: הראשונה אנחנו עמדנו על הנתון לפיו 50% מן התיקים במשטרה, תיקים של אלימות, נסגרים, 50% נסגרים, בגלל חוסר ראיות, זו הסיבה הכי שכיחה והיו עוד סיבות אחרות אבל, 50% מן התלונות נסגרות ולכן, יש עלייה בפניות של הנשים גם למשטרה וגם למקלטים אבל יש גם חוסר בטחון ואמון בטיפול של המשטרה.

חנין זועבי: לגבי מקרי הרצח, רוב מקרי הרצח של נשים ערביות לא מפוענחים, מסקירה סטטיסטית עולה שמתוך 30 או 40 מקרי רצח רק שני תיקים פוענחו ולכן - - -

שלמה מולה: מזה זה 'פוענחו'?

שלמה מולה: אם יודעים שהגבר רצח אז יודעים.

שלמה מולה: האם הסיבות לרצח לא פוענחו?

חנין זועבי: כלומר, לא מצאו אשמים.

חנין זועבי: לא רק בני זוג הם רצח בתוך המשפחה.

חנין זועבי: זה גם בעיה.

חנין זועבי: אחת ההמלצות היתה שאנחנו נגדיר רצח במשפחה לא רק את אותם המקרים שהאשם הוא בן הזוג אלא גם כשמשפחה מורחבת מעורבת במקרי הרצח האלה.

חנין זועבי: הרי רק אחוז מסוים, ואחוז קטן הוא שבו בן הזוג רוצח את האישה אז השאלה היא: למה התיקים נסגרים?

חנין זועבי: בענין האחר, הכשרת חוקרות ערביות, מבין 148 חוקרות שחוקרות את המקרים האלו, רק שתי חוקרות ערביות ולפני שנה ההמלצה היתה שצריכים תכנית של הכשרת חוקרות ולהעלות את אחוז החוקרות הערביות.

אורנה נחמני: יש לנו שבע עשרה חוקרות בשפה הערבית והנתון הזה לא נכון.

שלמה מולה: זו לא השאלה, השאלה היא האם מספיק שהחוקר יודע לדבר ערבית.

אורנה נחמני: יכול להיות שזה לא מספיק אבל הנתון של שניים הוא לא נכון.

חנין זועבי: יש אולי שתי מישרות וזה נתון שהמשטרה בעצמה נתנה לנו לפני שנה.

חנין זועבי: היה דיווח פה מטעם נציג של המשטרה.

חנין זועבי: אני כן רוצה לשמוע את ההתיייחסות שלכם ונשאלת השאלה האם זה מספיק?

חנין זועבי: לגבי משרד הרווחה, במפגשים ובישיבות הקודמות של הועדה דיברנו על שני אלמנטים והיו גם המלצות לגביהם: מחסור בעובדות סוציאליות שמטפלות בנושא של אלימות במשפחה מטעם השלטון המקומי, אני לא זוכרת את הסטטיסטיקה ואת הנתונים, כמה תקנים חסרים או אם יש בעיה באיוש או שיש בעיה בתקנים עצמם ודיברנו גם על הבעיה של הפעלת תכניות שהן מותאמות לתרבות, אז הסכמנו בדיון של השנה, רק לפני חודש, שיש מחסור בתכנית של משפחות אומנות, כי זה לפעמים יותר מתאים לחברה הערבית מאשר לללכת למקלט.

חנין זועבי: הן מרגישות יותר בטוחות שם מאשר ללכת למקלט.

חנין זועבי: אני רוצה להתמקד בנושאים שכבר יש המלצות לגביהם, המלצות מן הועדה ולעקוב אחרי ההמלצות שלנו.

חנין זועבי: חוקרות ערביות, למה האחוז הגדול של תיקים שנסגרים במשטרה הוא בגלל מחסור בעובדים סוציאליים ומחסור במשפחות אומנות יחד עם מחסור בתכניות מותאמות תרבות.

חגית חובב: אנחנו, כפי שאתם רואים, עברנו על ההחלטות וההחלטות הללו של הועדות התקבלו בדרך כלל בוועדת הקליטה.

שלמה מולה: חלקן יחד עם הוועדה לקידום מעמד האישה.

חגית חובב: כדאי שהמעקב ייעשה יחד אתם.

חגית חובב: מצאנו שאין שום מעקב מסודר אחרי ההחלטות.

חגית חובב: היה טוב אם הדבר הזה היה נעשה.

חגית חובב: אחד הדברים שעלו כאן הוא קו החירום בשפה האמהרית.

חגית חובב: האם נפתח?

חגית חובב: מי מפעיל?

חגית חובב: מתי מפעיל?

חגית חובב: אין שום מידע על הנושא.

סאיד תלי: יש קו חירום ארצי - 118 – בכל השפות כולל ערבית כולל אמהרית ורוסית.

סאיד תלי: תתקשרי לשם.

חגית חובב: יוצאות אתיופיה פונות, וצריך גם להנגיש את השירות.

חגית חובב: לא די שיש שירות אלא שהוא חייב להיות מונגש לאוכלוסיה בשפתה ולפי תרבותה.

חגית חובב: אינני בטוחה שהדבר הזה נעשה וחבל.

חגית חובב: הערה נוספת היתה לגבי מורחקים.

חגית חובב: בבקשה למתן צו הגנה, האיש נדרש לחתום, מרחיקים אותו ולא תמיד ברור שהגבר שצריך לחתום – ובדרך כלל זה גבר - על הטופס הזה מבין מה שנעשה, אז גם כאן היתה בקשה שהטופס יהי הגם בעברית וגם באמהרית ובעברית יהיו לידו גם דברי הסבר כי אנשים לא תמיד מבינים.

שלמה מולה: לגבי צו הגנה, על פי המכתב שהופנה לחבר הכנסת דני דדון ולחברת הכנסת ציפי חוטובלי מתאריך 29.11.2010 רשום בסעיף 7: "הועדה מקבלת יוזמת מרכז רקמן באוניברסיטת בר אילן" ואני יודע שצווי ההגנה הם גם באמהרית, אני קיבלתי אותם - - -

שירי לנג: הדבר נעשה בשיתוף עם מרכז רקמן, גם הטופס של צו ההגנה וגם דברי ההסבר שמסבירים כיצד למלא את הטופס תורגמו לאמהרית, ערבית ורוסית.

שירי לנג: יש אותם כאן ואפשר להראות אותם.

שירי לנג: זה עבר לכל הגורמים הרלבנטים, גם למשטרה, ליחידות הסיוע, ללשכות הרווחה וכמובן גם לבתי המשפט.

שירי לנג: אנחנו עומדים להפיץ אותם בימים הקרובים לבתי הדין הדתיים.

חגית חובב: היום יוצאי אתיופיה יותר ויותר מפוזרים ביותר ישון

חגית חובב: בים ולכן, מה ששמענו כאן שבישובים שרק לאחרונה נכנסו לשם, אין עובדים סוציאליים דוברי אמהרית.

חגית חובב: התקן נקבע בזמנו והביאו אותם לאותם ישובים כמו נתניה, למשל, שם יש ריכוז גבוה.

חגית חובב: אנחנו היינו מבקשים שיהיה מיפוי של הפיזור של האוכלוסיה והשירותים הניתנים לה, כי אנחנו מתרשמים באגודה, שאין בהכרח הלימה ביניהם.

חגית חובב: בישובים חדשים שנכנסו אליהם, כמו למשל קרית מוצקין, אין עובדים דוברי אמהרית.

שלמה מולה: סאיד, אני רוצה לשאול אותך: מבחינתכם, החמשה עשר, השנים עשר עובדים סוציאליים במרכזים האלה, המודל המשותף ששרה דיברה עליו, ואני מתייחס אלייך כי התיקצוב מגיע מכם אז מבחינתי המקור הוא משרד הקליטה, הרי אם לא היה משרד הקליטה אז למשרד הרווחה לא היה התקציב והוא לא היה מפעיל את התכנית.

שלמה מולה: השאלה היא, הרי בסוף אנחנו רוצים להגיע לאיזשהן מסקנות מול משרד הרווחה ושר הרווחה, ואני מוכרח להגיד ששר הרווחה הנוכחי הוא איש מצוין, אי אפשר לחשוב עליו אחרת אז אני שואל אותך:

שלמה מולה: אנחנו רוצים להפנות אליו פניה מסודרת של "עקב תקנים" – לא העסקת קבלני כח אדם, לא בגלל עובדים כאלה ואחרים, ולעשות את זה אפילו בצורה מדורגת, "מה שרצינו לבקש ממך לדעת, אם משרד הקליטה יבוא מחר ויגיד: רבותי, לא תיקצבנו, המשרד בסך הכל לא אחראי בנושא הרווחה, אנחנו רק מסייעים, אז אנחנו יוצאים מחוץ לעסק אז מה אתם עושים?" אני מבקש שתאמר לנו, האם אתה חושב שכדאי שתיעשה פניה מסודרת, או שאתם תבנו תכנית שהיא תכנית רצינית מאד, שהיא גם עבור אותן אוכלוסיות שקשורות לאותן שש עשרה תחנות של המשטרה שרוצים להגיע אליהן או אחרת?

שלמה מולה: כי אפשר שתעשו תכנית רצינית מאד של משרד הרווחה, ואם זה תלוי בתקציב אז תאמרו לנו ואנחנו נעזור.

סאיד תלי: קודם כל התכניות הקיימות הן רציניות אבל, עדיין, - - -

שלמה מולה: מעט מאד.

סאיד תלי: רק בגלל שהן גם מוצלחות ויש להן גם תוצאות בשטח אז אנחנו כן רוצים להרחיב אותן למקומות מסויימים על ביסי מיפוי עדכני.

סאיד תלי: יש גם מיפוי עדכני ואנחנו עדיין לא פועלים רק מנתניה, ואז, אשמח מאד אם זה יכול לעזור, אנחנו כבר מחר נגיש, יש תכניות שהוגשו ויש תכניות שאפשר להוציא מן המגירה ולהביא לכאן.

סאיד תלי: אם זה יעזור לנו להרחיב את ה"עוס משטרה" או את ה"קשרים" לעוד מקומות כמו מוצקין או מקומות אחרים אז זה מצוין.

סאיד תלי: רק לגבי קו החירום, ראיתי במסמך של ההמלצות שהיגשתם, יש קו חירום שהוא ארצי, אין ו - - -

צגה מלקו: אין דובר אמהרית שמקבל את השיחה.

סאיד תלי: יש דובר אמהרית, איך את אומרת שלא?

צגה מלקו: בדקנו.

סאיד תלי: מתי בדקת?

סאיד תלי: אני מבקר שם.

סאיד תלי: אני מפקח על הקו הזה.

סאיד תלי: - - -

שלמה מולה: רגע, רגע, אני אשאל אותך שאלה - - -

סאיד תלי: אדוני, אני מציע לכם- - -

צגה מלקו: רגע, לקו הזה, בשידור, אני פרסמתי, אבל לא היה מענה.

צגה מלקו: אנשים מתקשרים ואומרים את זה.

שלמה מולה: אני לא מטיל ספק בזה שיש לכם.

שלמה מולה: רק תגיד לנו כמה שעות, עשרים וארבע שעות?

סאיד תלי: עשרים וארבע שעות.

סאיד תלי: זה בהחלטה וזה קו שמאחד, את תתקשרי אליהם עכשיו, זה קו אחד שמאחד את כל שירותי הרווחה, לא רק בנושא של אלימות.

סאיד תלי: יש עובדים.

סאיד תלי: אם יש בשעה מסויימת מחסור אז זה סתם אבל אני מציע לא להסיק ולא להגיד שאין כלום.

שלמה מולה: אני רוצה לעזור לך, יכול להיות - - -

סאיד תלי: מקומות שאמורים להפנות כלומר, אם יש הליך פלילי במשטרה או הליך אזרחי בבית משפט ואנשי מקצוע, שהוא, הגבר, מגיע אליהם, הם יודעים שיש את המענה ועובדה שיש ששים או שבעים גברים שסודרו, כולל אתיופים, יש כאלה שאולי לא ירצו, זה לא בכפייה.

שלמה מולה: ראה, אם יש איזושהי בעיה של נגישות של השירות אז זה צריך לעבוד בשלושה ערוצים.

שלמה מולה: האחד באמצעות אנשי מקצוע, השני באמצעות אנשי ארגונים שפועלים והשלישי עם מוקדי קליטה של משרד הקליטה, של המשטרה, של בית המשפט ואחרים.

שלמה מולה: בנוסף לזה, אני מציע שתבדקו, בלי להיכנס לפרטי הפרטים שהם יכולים לחשוף את המקור, תגיעו לתקשורת באותן שפות.

שלמה מולה: רק רגע, שניה, אני מדבר על נגישות, זה לא מספיק שיש לך קו כי אם בן אדם פונה אליו ביום אז לא כולם יודעים ומה שאני מנסה לומר הוא שתחשבו על הנגשת השירות.

סאיד תלי: לא כל המלצה שאנחנו ממליצים פה או שהועדה ממליצה, יש לה מיד גיבוי תקציבי ואנחנו יכולים "להריץ" אותה ולהוציא אותה לפועל אבל, יש דברים שכן.

סאיד תלי: הנושא של הגברים והטיפול בגברים הוא משהו שהוא פועל יוצא של חשיבה ותכנון, עובדה שהשירות הוא יחסית חדש, של השנים האחרונות.

סאיד תלי: לגבי השאלה של חברת הכנסת זועבי, לגבי נשים, בשנה החולפת, וזה גם הנתון של השנה, יותר מ-30% מן הנשים שנמצאות במקלטים – ואני הייתי במקלטים – הן ערביות, כמעט שלש מאות נשים, כלומר, זה לא שאין נשים - - -

חנין זועבי: זה לא מה שאמרתי.

סאיד תלי: בסדר אני לא אומר, אבל את אמרת לגבי אומנה, שהפתרון הקיים הוא בעצם - - -

שלמה מולה: "בנוסף" – היא אמרה לך.

סאיד תלי: יש, אז יש, יש למשל בנגב, באיזור הדרום, כי אנחנו ראינו שהפניות של נשים בדואיות ערביות למקלטים הן אחוז נמוך מאד ועדיין יש נשים בסכנה גבוהה אז כן נמצא פתרון דומה למה שכאן מציעים לקהילה האתיופית, שבשיתוף עם שייח'ים ואנשים מכובדים, שהם כן מהווים סוג של משפחות אומנה לנשים האלו ואז האחוז כן עלה, כלומר - - -

חנין זועבי: צר לי שאתה מתייחס לסוגיה הזו בצורה כזו.

חנין זועבי: זה לא ענין של מה אחוז נשים אלא שזה ענין של צורך, יש מחסור.

חנין זועבי: עם כל הפניות, עם כל האנשים שפונים הם כן מקבלים מקום במקלט ועובדה שלא.

שלמה מולה: מאה אחוז.

שלמה מולה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אקצר.

אברהם נגוסה: אני רוצה להפנות אתכם לנתונים של משרד הקליטה בשנת 2008 ו- 2009, שאנחנו רואים שיש ירידה משמעותית במקרים.

אברהם נגוסה: אני זוכר שבשנים האלו, נעשו עבודות מצויינות בשיתוף פעולה עם כל הגורמים.

אברהם נגוסה: אני לא רוצה להזכיר, הכשרת עשרה עובדים סוציאליים, על ידי הפרוייקט הלאומי ואוניברסיטת בר אילן, הוציאו אותן לפעולה בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה - זה היה.

אברהם נגוסה: ואני זוכר גם את חיזוק הפעילות של "בהלצ'ין", עד שמשרד הרווחה בא ולקח את זה - - -

צגה מלקו: מה זה "לקח את זה"?

אברהם נגוסה: פיטרו אותם, הוא לא נותן את התקציב להמשיך את הפעולה.

אברהם נגוסה: ואז זה שוב עולה, לפי הנתונים, וזה אומר לי, זה אומר לנו, לכולנו, שאם עושים עבודה משותפת מקצועית,כל הגורמים ביחד אז יש תוצאות בשטח.

אברהם נגוסה: ואפשר להשתלט, אפשר לשלוט במצב, אם אנחנו רוצים להשקיע ולעבוד ביחד.

אברהם נגוסה: הדבר השני, נאמר פה שיש מחסור של עובדים סוציאליים דוברי אמהרית.

אברהם נגוסה: מה עשינו כדי שלא יהיה מחסור?

אברהם נגוסה: מה שירותי הרווחה עשו?

אברהם נגוסה: מה משרד הקליטה עשה?

אברהם נגוסה: מה המשרדים הרלבנטים עשו כדי שיהיו עובדים סוציאליים?

אברהם נגוסה: האם שיפרו את תנאי העסתקם ומשכורתם?

אברהם נגוסה: מצד שני, האם יצאתם ביזומה כדי להכשיר עובדים סוציאליים דוברי אמהרית, האם יוזמה כזו יצאה מן המשרדים?

אברהם נגוסה: אני בטוח, שבמשטרה, אם יש חוסר כח אדם אז מגייסים אנשים אז האם יצאתם עם זה?

אברהם נגוסה: כלום לא נעשה אז לכן, אם אנחנו לא עושים, אז אנחנו רואים את התוצאות בשטח.

שלמה מולה: אני יודע שאתה פעיל, גם רוני וגם שלמה, ואי אפשר להשאיר את זה רק לאנשי משרדי הממשלה כי גם אתם, כפעילים של הקהילה, צריכים ליזום את האפשרות הזו כדי שהיא תתממש.

שלמה מולה: לא צריך לחכות לישיבה בוועדת עלייה או לישיבה בוועדה לקידום מעמד האישה.

שלמה מולה: אם אתם הייתם יוזמים איזושהי תכנית פעולה ואתם מגיעים ומבקשים שאנחנו נסייע, אני מניח שגם אנחנו - - -

אברהם נגוסה: ציינתי קודם שהיו יוזמות וסגרו את היוזמות האלו.

אברהם נגוסה: אמרתי, היו יוזמות.

אברהם נגוסה: דווקא, מצד הקהילה, קדם צגה הזכירה את היוזמות, נעשה קמפיין, בהסברה, ישבנו ודנו הרבה ולא יצא לפועל.

אברהם נגוסה: למה?

אברהם נגוסה: אמרו: יש תקציב פה, יש חוסר תקציב וכל הדברים האלה.

אברהם נגוסה: אני חושב שבמקום להשקיע הרבה בחגיגות ובטקסים, אנחנו צריכים להשקיע במניעת אלימות.

שולה אגמי: אני רוצה להתייחס למספר דברים.

שולה אגמי: צריך באמת לצאת מן הועדה הזו ולהיצמד להחלטות כי אנחנו כל הזמן דנים ב'מה קורה' ו'מה נהיה' ו'מה עשו' ויש פה המלצות, יש פה החלטות, אז בדיון הבא להתייחס דווקא להמלצות ולהחלטות שהיו בוועדה הקודמת ואז אנחנו מתקדמים הלאה כי אנחנו כל הזמן מדברים על 'מה נעשה'.

שולה אגמי: דבר נוסף, בנושא של העסקת קבלנים.

שולה אגמי: אם יהיו תקנים – ו זו פעם ראשונה שאני שומעת שזה לא תקנים אלא דרך קבלנים, כן לתת לזה, לתת לזה, אם אנחנו פה נאמר לעדה האתיופית שיש לנו תקנים בכל רשות לטובת הענין אז אולי כן נמצא כל מיני אנשים טובים בתוך המערכת שיוכלו כן לבוא ולהציע את עצמם בתפקיד.

שולה אגמי: אולי זו הסיבה שלא מציעים.

שולה אגמי: כי אף אחד לא רוצה דרך קבלן.

שולה אגמי: אני מציעה עוד דבר.

שולה אגמי: - - -

שלמה מולה: אנחנו רוצים שתעזרי לנו, אני מבין שאת מייצגת גם את השלטון המקומי.

שלמה מולה: אני רוצה לבקש ממך, באמצעותך, להגיע אל השלטון המקומי ולשאול אותם: האם העסקה של עובדים - כמו שנאמר לנו, באותם המרכזים האלה, היא באמצעות קבלנים, האם באותן הרשויות, אנשים יכולים לקבל תקני עבודה לפחות על מה שקיים כרגע, או שהאחריות מגיעה בסוף לרשות המקומית?

שולה אגמי: אני מוכנה, אם המנכ"ל שלנו יוציא בחוזר מנכ"ל את הנושא זה.

שולה אגמי: דבר נוסף, הייתי רוצה לראות פה את כל חברות הכנסת ולא אחת.

שולה אגמי: חברות כנסת, התופעה היא תופעה מאד כאובה, היא תופעה שמדברת אל כולנו, הרבה יותר חברי כנסת וחברות כנסת, לנסות, לראות, למשל, היום, אני מוזמנת לשלש ישיבות באותה השעה, זה מצחיק.

שולה אגמי: ורד פאר סוויד, למשל, ניגשה לעוד וועדות.

שולה אגמי: אם תהיה ועדה אחת אז לייחס חשיבות לוועדה הזו, שלא תהיה במקביל לוועדות אחרות, על מנת לראות פה יותר חברי כנסת וחברות כננסת כדי שנוכל להתקדם.

שולה אגמי: וכמו שנאמר כאן, להמשיך עם יישום החלטות בהמשך ועדה, בוועדה הבאה, להתיייחס למה שנאמר שסוכם ולא 'מה נעשה' ו'מה לא'.

שלמה מולה: אני יכול לומר לגבי הועדה הזו, של קידום מעמד האישה, בנושא הזה באופן עקבי מתקיימים דיונים בנושא הזה, רק לפני שלושה שבועות ציינו גם את יום 22.11.

שלמה מולה: את היום הבינלאומי למניעת אלימות, גם התקיימו דיונים, גם במליאה, גם פה וגם בוועדות של הכנסת ובכוונה לא ביקשתי להציג את הנתונים כי היכרנו אותם וידענו אותם, לא חלו בהם הרבה שינויים מלפני שלושה שבועות – אלא אם כן התווספו להם, לצערי הגדול.

שלמה מולה: לגבי ההערה שלך, בדרך כלל חברי כנסת רצים לכל מיני ועדות ולכן, זו הסיבה שהם לא כאן אבל, ההערה שלך נרשמה.

שלמה מולה: ואני רוצה לחזור אל המשטרה.

אפריים ברכה: לגבי נתונים מדוייקים, לגבי חוקרים, יש לנו שבעה עשר חוקרים דוברי ערבית בענייני אלימות במשפחה, יש לנו עשרות חוקרים דוברי ערבית.

אפריים ברכה: לגבי סגירת תיקים בגלל חוסר ראיות, אנחנו נתקלים שם בחוסר שיתוף פעולה מוחלט - - -

חנין זועבי: תמיד אותה טענה.

חנין זועבי: אנחנו צריכים לעזור למשטרה.

אורנה נחמני: יש לי דוגמה חיה לענין הזה.

אפריים ברכה: מה שחשוב הוא שאנחנו נתקלים בחוסר שיתוף פעולה ובנוסף, גם חוסר - - -

חנין זועבי: מה העבודה שלכם?

אפריים ברכה: לא רק שמגיעים לזירה אלא גם משבשים את הזירה, מעלימים ראיות ולכן נוצר המצב - - -

חנין זועבי: האם אתה מאשים את החברה שהיא מעלימה ראיות?

אפריים ברכה: לא אמרתי.

אפריים ברכה: אמרתי שחלק - - -

חנין זועבי: אז לא פלא שאין בטחון, אין בטחון בסיסי בחברה הערבית לגבי הפעילות של המשטרה.

אפריים ברכה: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה - - -

חנין זועבי: תראה אילו טענות, תראה באיזה שיח אתה משתמש פה.

אפריים ברכה: איזה שיח?

אפריים ברכה: אני - - -

חנין זועבי: אתה אומר, אתה מחזיר את האשמה על החברה ואומר שהיא מעלימה ראיות אז אין טעם בכלל לקיום הדיון.

חנין זועבי: אם אין בטחון, אם אין ציפיה שהמשטרה צריכה לעשות את העבודה שלה אז למה לקיים דיון בכלל?

אפריים ברכה: העבודה של המשטרה היא גם על בסיס של אמון ושל שיתוף פעולה עם איסוף ראיות.

אפריים ברכה: כדי לאסוף ראיות צריך אנשים שגם חיפשו, וזה גם, שישתפו פעולה עם המשטרה.

חנין זועבי: מה זאת אומרת?

חנין זועבי: רוב מקרי הרצח נעשים בלי שאף אחד יראה את הרצח.

חנין זועבי: רוב מקרי האלימות נעשים בין הקרבן לבין המבצע.

חנין זועבי: לא נעשים לאור יום.

חנין זועבי: בשכונה, והכל רואים.

חנין זועבי: כל פעם, עם שאילתות, אחרי שאילתות, בדיונים במליאה, בדיונים בוועדות "גוזרים" את אותה הטענה שאין שיתוף פעולה.

אפריים ברכה: הליך חקירה בנוי מעדויות, הליך חקירה לא בנוי ממשהו אחר, ראיות, בלי זה, בלי שיתוף - - -

חנין זועבי: העדויות לא תמיד באות מן הקהילה.

אפריים ברכה: אין מה לעשות כש - - -

חנין זועבי: לא רוצחים לפני כולם.

אפריים ברכה: אם יש עד ראייה בזירה שרואה רצח - - -

חנין זועבי: ואם אין?

חנין זועבי: ואם אין?

חנין זועבי: האם תמיד יש עדים והאם תמיד סומכים על עדים?

שלמה מולה: רגע, השאלה השניה.

שלמה מולה: בכל זאת, אנחנו עוסקים פה בדיני נפשות ובאנשים נרצחים, לא יכול להיות שאדם יירצח ויבואו ויגידו: "אין ראיות" ולא עושים שום דבר.

שלמה מולה: רגע, רגע, אני לא מרחיק לכת.

שלמה מולה: אם סגירת תיקים היא באחוזים גבוהים המשמעות של זה היא שצריך לעשות איזושהי חשיבה מעמיקה, ואני אומר חשיבה מעמיקה, כולל בשאלה אם צריך שינוי חקיקה שהוא יאפשר למשטרה אפשרויות חקירה ודרכים כמו שימוש בטכנולוגיות, למשל, יכולים להיות הרבה מאד דברים, רק רגע, שניה, השאלה היא, המשמעות של זה היא שאם יש, בסופו של דבר, מקרה רצח, בנושא שקשור באלימות בתוך המשפחה, ו-40% מן התיקים נסגרים מחוסר ראיות אז יש לנו בעיה בחברה, יש לנו בעיה חברתית ומקצועית, גם כמחוקקים.

אפריים ברכה: המקרים הם לא רק בגלל אלימות בתוך המשפחה, מקרי הרצח הם לא רק בגלל אלימות בתוך המשפחה, יש לנו מספר תיקים מאד חשובים וצריך לדעת שאנחנו משתמשים בכל הכלים ובאפשרויות לאסוף ראיות.

אפריים ברכה: בין היתר, גם צריך לאסוף עדויות וראיות.

אפריים ברכה: אנחנו נתקלים שם בחוסר שיתוף פעולה כמעט מוחלט.

אפריים ברכה: ללא ספק.

שלמה מולה: אני יכול להגיד לך שחברי הכנסת הערביים מטיפים לנו מוסר כאן, בכל מקום, כל יום, זאת אומרת שהמנהיגות הזו שנמצאת כאן בכנסת כן רוצה לשתף פעולה.

שלמה מולה: אני חושב - - -

אפריים ברכה: בסדר, גם כלפי מטה.

חנין זועבי: גם אם האזרחים פוחדים אז זו האחריות של המשטרה.

חנין זועבי: גם אם האזרחים פוחדים.

חנין זועבי: נגיד שאני פוחדת להגיד שהוא רצח, אני פוחדת, אז זה גם בגלל שהמשטרה לא עושה עבודה טובה ולא נותנת הרגשה של בטחון עצמי לאזרחים.

אפריים ברכה: יש לנו היום גם תכנית הגנה לעדים, כל מי שבא ומשתף פעולה, אנחנו מנסים להגן עליו על הצד הטוב ביותר, ומי שרוצה לבוא להעיד ואומר שהוא פוחד אז אנחנו פועלים כדי לעזור ולסייע לו, והיו גם מקרים, ש - - -

חנין זועבי: מה בשורה התחתונה?

שלמה מולה: עוד מעט נסיים, משרד המשפטים, קודם כל אנחנו מודים לכם על התשובה לפנייה של חברי הכנסת.

שלמה מולה: אתם היחידים שעשו דברים באופן משמעותי.

שלמה מולה: האם, מבחינתכם, אכיפת החוק הקיימת כרגע, לאור התופעות האלו והתמודדות, כשהמספרים לא הולכים ויורדים, האם מבחינתכם, משרד המשפטים, האתם אתם שבעי רצון?

שלמה מולה: האם יש לכם אפשרות או שאתם רוצים לייצר כלים אחרים או שהכלים הקיימים מספיקים?

ליאת יעקובוביץ: יש במספר מישורים.

ליאת יעקובוביץ: לגבי רצח ילדים יש תזכיר חוק של משרד הרווחה בנושא העברת מידע על קטינים, לאפשר העברת מידע בזמן אמת, אפשרות של העברה באופן חריג יותר מידע מן הרגיל, זה תזכיר חוק שכבר הופץ וקויימו לגביו דיונים רבים אצלנו במשרד.

ליאת יעקובוביץ: התסקיר הזה אושר על ידינו בקיץ וזה כרגע קידום חוק שמצוי במשרד הרווחה.

ליאת יעקובוביץ: זו אופציה אחת לגברי נושא של ילדים.

ליאת יעקובוביץ: לגבי אלימות במשפחה, יש מספר תהליכים שמתקיימים במקביל.

ליאת יעקובוביץ: על חלק מהם היו ישיבות אצל גילה גמליאל, סגנית השר, ויש גם החלטת ממשלה שיצאה.

ליאת יעקובוביץ: במקביל יש גם תזכיר חוק על טיפול בגברים אלימים והוא טרם הופץ וגם הוא - - -

שלמה מולה: מי היוזמים של תזכיר החוק של גברים אלימים?

ליאת יעקובוביץ: זה כרגע במשרד הרווחה, שוב, זה גם משהו שאמור לתת מענה לדברים שמתעוררים ועולים פה.

ליאת יעקובוביץ: מעבר לזה, אנחנו במקום שבו מנסים לפעול על פי הדין הקיים ושוב, תזכירי חוק שהופצו והם בשלבים "לפני", שגם הם אמורים "לסגור" איזושהן התיחסויות נוספות לנושא.

שלמה מולה: תודה אדוני יושב הראש.

שלמה מולה: אני רוצה להיכנס לדיון, היו המון דיונים פה, אני לא יודע אם היה מעקב כמו שנאמר וחיפשנו את הפתרון לבעיה מן השורש.

שלמה מולה: אני רוצה לתת נתון מסוים, מאז שאנחנו התחלנו לפעול ב 96', 5,280 זוגות, תתארו לכם, המספר הזה הוא מספר אדיר, אצל כל הזוגות האלה, אף מקרה אלימות ואף מקרה רצח לא קרה.

שלמה מולה: בהתפלגות לפי הגילאים בין הגילאים 28-35 250 זוגות ובגילאים 36-45 950 זוגות, גילאים 46-50 1,150, גילאים 50-60 980 זוגות, 60-65 950, 65-70 880, ו-65-75 120 זוגות.

שלמה מולה: בנוסף לכך, נכון שהנושא הזה של 2008 ו-2009 בנושא של מקרי רציחות בקרב הקהילה ירד.

שלמה מולה: יושבת כאן אישה שמייצגת את הסוכנות היהודית.

שלמה מולה: ביקשה שיהיו מרכזי הקליטה, נותרו מרכזי הקליטה, אני בטוח במאה אחוז שירדו מקרי אלימות כי אנשים שם טיפלו במקרים שאמורים היו להיות במשבר רציני מאד.

שלמה מולה: מה שאני אומר הוא שגם משרד הקליטה, גם משרד הרווחה, אחרי התכנית שהיתה ב 2008, וב-2009, במשך שנתיים, עשרה עובדים סוציאליים הוכשרו, קיבלו הנחיות גם לגבי גורמים תרבותיים של הקהילה, היו צריכים לעבוד יחד בשטח, זה לא שאחרי שנתיים זה נגמר.

שלמה מולה: הפניות עדיין ממשיכות לבוא אלינו, הפרוייקט הלאומי עזר משך שנה אחת, עד סוף אוגוסט 2008 וטיפלנו בעשרים וששה זוגות בתוך השנים האלה, כיום הפניות ממשיכות לזרום, יש פה התעלמות ביודעין מן המוטיבציה ומן הכח הקיים בתוך הקהילה, לכן, הייתי מאד מבקש שהועדה הזו תסיק מסקנות, תשתף את בני הקהילה, אורח החיים שונה, זה לא כמו העולם המודרני כי צריך לטפל בקהילה שלנו.

שלמה מולה: לכן, אני מבקש לתת איזשהו דין מסויים, מקרי רצח – אי אפשר לפתור ולמנוע במאה אחוז אבל אפשר להפחית אותם.

שלמה מולה: זמננו תם.

שלמה מולה: אסכם את הישיבה.

שלמה מולה: תודה לכל המשתתפים, שבאתם ונתתם סקירה.

שלמה מולה: אנחנו לא שבעי רצון, אנחנו נבקש לפנות שוב עם אותן שאלות שהפנינו לשרים הרלבנטים בענין.

שלמה מולה: המשטרה תקח בחשבון את כל הנושא של חוקרות ערביות ותדווח לוועדה.

שלמה מולה: אמרתם שיש לכם חוקרים ערבים אבל אני מדבר על חוקרות ערביות, זה דבר חשוב, אם רוצים להתמודד גם עם ההתמודדות שלכם כשיש בעיה של איסוף ראיות והעלמת ראיות, כמו שאתה אמרת יחד עם קשיים נוספים, הרי שזה נתון חשוב לכם, כדי לאכוף את החוק.

שלמה מולה: משרד הרווחה והמשטרה יציגו תכנית לגבי כל התחנות הרבלנטיות, אותן שש עשרה תחנות שפועלות ואני מציע שבצורה מקצועית תנסו להעביר את התכניות ואנחנו רוצים לדעת אם התכניות האלו מורחבות אם לאו.

שלמה מולה: משרד הרווחה יבדוק אפשרות של ייזום תכנית העסקת יוצאי אתיופיה כעובדים סוציאליים בתקנים.

שלמה מולה: אם יש לכם בעיה של תקנים אז תבדקו ותדווחו על מה שאפשר לעשות.

שלמה מולה: העסקת עובד סוציאלי בחלקי משרה היא לא כל כך נכונה, אני לא רוצה להיכנס כרגע לכל הסיבות של ההעסקה אצלכם.

שלמה מולה: הסוכנות היהודית תדווח לעבודה על הפעילות והתכניות, גם בעקבות הדיון היום והדיונים בחודשים הבאים, האם אתם תמשיכו להפעיל את התכנית שהיא מותאמת תרבות, תכנית "זוגיות במעבר", ותכניות אחרות שנתבקשתם להגיש למנכ"לים והאם הם נתקבלו אם לאו.

שלמה מולה: משרד הרווחה ומשרד הקליטה, תסתייעו ב"בהלצ'ין".

שלמה מולה: תבדקו פעם נוספת האם התכניות שהיו בעבר הן באמת כמו ששלמה ואברהם אמרו שב- 2008, 2009 היתה ירידה משמעותית.

שלמה מולה: אם התכנית הזו כל כך טובה ויפה אז אולי כדאי שתעשו רוויזיה, הרי בסופו של דבר אנחנו עוסקים בהצלת נפשות.

שלמה מולה: דבר נוסף למשרד הקליטה, זה לא מספיק רק להתעסק בתכניות שהן במסגרת תכנית החומש.

שלמה מולה: אני מסתכל על קרית מוצקין כדוגמה או על ישובים קטנים יחסית שבהם יש עולי אתיופיה.

שלמה מולה: אם אין תכניות אטרקטיביות אז זה אומר שקבוצה גדולה של עולי אתיופיה לא נהנית מן השירות.

שלמה מולה: אל תתרכזו רק בתכניות שמופעלות בישובים עם ריכוז גבוה של עולי אתיופיה, כי אז יש ישובים שאתם לא מגיעים אליהם.

שלמה מולה: ככלל אני מציע שאתם, גם ברמת השטח, תחשבו בצורה יזומה, נקבתי כאן דווקא במספר 150 אבל 150 משפחות זה הרבה, אני לא יודע בכמה משפחות מטפלת עובדת סוציאלית אחת אבל אני מודע לקושי של העובדים הסוציאליים.

שלמה מולה: בכל זאת, כדאי שיהיה לכם עובד סוציאלי יוצא אתיופיה.

שלמה מולה: זה לא פותר את כל הבעיה ודרך אגב, בכל הנושא של אלימות במשפחה, עם כל התכניות האלו, אז עובדים סוציאליים צעירים – לא בטוח שהם הפתרון הנכון אבל, אפשר להכשיר, אפשר להסתייע, יש כל כך הרבה אקדמאים יוצאי אתיופיה שהם לא מוצאים עבודה, אפשר גם להכשיר אותם.

שלמה מולה: בהמשך אני אומר שאנחנו נמליץ - ואני אמליץ ליושבת ראש הועדה, להקים תת-ועדה של הועדה לקידום מעמד האישה, שתעסוק בנושא של מעקב אחרי התכניות של מניעת אלימות בכל המיגזרים.

שלמה מולה: אני מקווה שהיא תאמץ את המלצתנו ובהמשך לדיון הזה אני אומר ששמעתי מה שחגית אמרה והסתכלתי על ההחלטות שלנו, רואים שחלק בכלל לא נפתחו אפילו ולא התייחסו אליהן.

שלמה מולה: המטרה בסופו של דבר היא לצמצם את התופעות האלו.

שלמה מולה: זו המטרה.

שלמה מולה: אנחנו לא באים להאשים אחד את השני אלא לעבוד בצורה הוליסטית וזו תהיה ההמלצה האופרטיבית של הועדה.

שלמה מולה: בנוסף, נקיים דיון בעוד חודשיים או שלושה, דיון נוסף, גם אם לא תוקם תת-ועדה, אנחנו נקיים דיון כדי לעקוב אחרי מה שיקרה בחודשים הבאים.

חנין זועבי: להוסיף המלצה שאנחנו רוצים דוח ונתונים ממשרד הרווחה על המספר של העובדים הסוציאליים והעובדות הסוציאליות שמטפלות בנושא של אלימות במשפחה גם מטעם שלטון המקומי וגם ממשרד הרווחה, כי משרד הרווחה אחראי עליהם ולמסור אם יש מחסור בעובדים סוציאליים.

חנין זועבי: כפי שאמרתי גם בדיון הקודם עמדנו על הסוגיה של מחסור בעובדים סוציאליים.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: רשמנו גם את הודעת משרד המשפטים לגבי תזכירי החוק שלכם ואני מניח שחלק יגיע גם אלינו לדיון.

שלמה מולה: ככל שיהיו הערות נאמר לכם.

שלמה מולה: תודה רבה.