הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 66, 2011-12-13 11:00

חמד עמאר: בוקר טוב לכולם.

חמד עמאר: אני מתחיל את דיוני הועדה למלחמה בסמים ואלכוהול, נושא של חינוך פורמאלי והטיפול של משרד החינוך בחינוך הפורמאלי בנושא, כל הנושא של החדרה, של ההסברה למערכת החינוך, החינוך הפורמאלי.

חמד עמאר: אבל חשוב לי להתחיל בבית ספר יסודי, עד בית ספר יסודי, מה קורה?

חמד עמאר: ואחרי זה ניכנס לחטיבת ביניים, איזה תכנית בחטיבת ביניים?

חמד עמאר: מה עושים?

חמד עמאר: באיזה בתי ספר מגיעים?

חמד עמאר: באיזה מגזרים זה מגיע?

חמד עמאר: ונתקדם גם לתיכוניים ואחרי זה נעבור לחינוך הבלתי פורמאלי.

קרן רוט-איטח: אני מנהלת היחידה למניעת סמים אלכוהול וטבק במשרד החינוך.

קרן רוט-איטח: היחידה בעצם עוסקת בפיתוח תכניות התערבות, בנושאי של מניעת סמים אלכוהול וטבק לכל מערכת החינוך, כשהתכניות שלנו הן חלק מתכנית כישורי חיים וחלק מתכניות לקידום אקלים מיטבי בתוך בתי הספר.

קרן רוט-איטח: זאת אומרת, התפיסה היא תפיסה מערכתית כוללת שבית ספר שבו האקלים הוא בטוח, האקלים בו הוא טוב, שיש בו שיח טוב בין מורים לילדים, הסיכוי שיתפתחו בו התנהגויות סיכון הוא מופחת.

קרן רוט-איטח: וזה הכיוון שאנחנו פועלים בו, התכניות שלנו הן תכניות התפתחותיות ומותאמות לפי המשימות של הילדים, לפי הגיל של הילדים, ולכן יש אבחנה בין בתי הספר ביסודיים, חטיבות הביניים והחטיבות העליונות.

חמד עמאר: כישורי חיים, גם בכל בתי הספר, בכל החטיבות?

קרן רוט-איטח: התכניות מופעלות על ידי יועצות בתי הספר, שהן בעצם עוברות את ההכשרה להפעיל את התכניות, תכניות כישורי חיים בתיכונים, בחטיבות הביניים.

קרן רוט-איטח: ובתיכונים יש אחראי בית ספרי- מב"ס שהתפקיד שלו להטמיע את המדיניות בתוך בית הספר, הוא אחראי שבאמת יתקיימו תכניות מניעה בתוך בתי הספר, הוא איש הקשר בין המדריכה, בין המדריך, זה שאמון על הטמעת התכניות לבין בית הספר, בין השטח לבין המטה.

קרן רוט-איטח: אנחנו עושים עבודה גם עם הצוותים החינוכיים, שזה המורים וגם עם ההורים.

קרן רוט-איטח: זאת אומרת, המגמה היא גם לעשות עבודה יותר נרחבת עם ההורים מתוך תפיסה והבנה שרק שנעבוד בצורה משותפת, גם עם גורמים נוספים, הרשות למלחמה בסמים הם שותפים מאוד חזקים שלנו בעשייה ובעבודה, רק אם נעשה עבודה משותפת של כל השותפים בקהילה יש סיכוי שהמסרים יוטמעו ויחלחלו בצורה הנכונה.

קרן רוט-איטח: השנה, מה שאנחנו נעשה השנה, פיתוח משותף של הרשות למלחמה בסמים ושלנו, ובמסגרת תוכנית כישורי חיים אנחנו מתחילים עם פיילוט בבתי ספר יסודיים, כשאנחנו מרחיבים את זה ללמידה בנושא של אלכוהול, ואנחנו יוצאים ממרכז למידה: "גדולים ולא שותים" התכנית תלווה במרכז הערכה כך שנוכל לדעת באמת מקרוב מה עובד בתכנית, מה לא עובד בתכנית ונוכל להפיק לקחים ולשכלל אותה ולשפר אותה לקראת ההרחבה ההטמעה שלה.

קרן רוט-איטח: זה בגדול, זאת אומרת העבודה היא---

חמד עמאר: ממה שהבנתי, כישורי חיים לבתי ספר היסודיים, מי שאחראי על הנושא זה היועץ החינוכי של בית הספר.

חמד עמאר: בכמה בתי ספר זה מתקיים היום?

חמד עמאר: בנושא היסודי?

חמד עמאר: אני מתרכז עכשיו בנושא היסודי.

קרן רוט-איטח: ביסודי?

קרן רוט-איטח: כרגע יצא חוזר מנכ"ל שמחייב את בתי הספר להפעיל תכנית כישורי חיים בכלל בתי הספר.

חמד עמאר: יצא חוזר מנכ"ל.

חמד עמאר: משהו אחר, בביצועים, בשטח, משהו אחר אני רוצה לשמוע.

חמד עמאר: ביצועים בשטח, כמה בתי ספר היום נכנסים לתכנית היום של כישורי חיים?

קרן רוט-איטח: אני לא יכולה להגיד לך כרגע נתון של כמה בתי ספר, אני יכולה לומר לך שלגבי בתי ספר, חטיבות הביניים והחטיבות העליונות---

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: אני שאלתי על היסודי.

קרן רוט-איטח: לגבי היסודיים אני כרגע לא יכולה לתת לך נתון, אבל מרבית בתי הספר כן מפעילים תכנית כישורי חיים.

קרן רוט-איטח: מרבית בתי הספר---

חמד עמאר: מה זה מרבית?

קרן רוט-איטח: שמונים אחוז מבתי הספר מפעילים תוכנית כישורי חיים בצורה זו או אחרת.

חמד עמאר: דרך יועצת חינוכית של בית הספר?

קרן רוט-איטח: דרך יועצת חינוכית, שהיא מעבירה את השיעורים.

קרן רוט-איטח: או דרך מחנכת הכיתה שעוברת הדרכה על ידי היועצת ומפעילה את זה בתוך הכיתות.

חמד עמאר: יש תנאים של היועצת חינוכית שתפעיל את התנאים האלה, או של מישהו אחראי?

חמד עמאר: או כל יועצת חינוכית יכולה להפעיל את התכנית?

קרן רוט-איטח: היועצות מקבלות הכשרה.

חמד עמאר: כמה יועצות חינוכיות עברו הכשרות האלה?

חמד עמאר: וככה אני אדע איפה רצה התכנית, כמה?

קרן רוט-איטח: כל יועצת חינוכית עוברת הכשרה בתחום הזה.

חמד עמאר: אז בעצם עכשיו, כל בית ספר יסודי שאני אכנס אליו - - -

קרן רוט-איטח: מרבית בתי הספר.

חמד עמאר: אני גר בשפרעם, אני אכנס לבתי ספר יסודיים בשפרעם, אני אשאל את המנהל, היועצת חינוכית שלך בבית ספר עברה הכשרה?

חמד עמאר: הוא יגיד לי כן?

חמד עמאר: זה מה שהבנתי עכשיו.

קרן רוט-איטח: אמרתי שמרבית בתי הספר.

חמד עמאר: לא, אני שאלתי כמה.

קרן רוט-איטח: אמרתי מרבית בתי הספר, לגבי הבית ספר הספציפי הזה - - -

חמד עמאר: אני שאלתי, כמה יועצות חינוכיות?

קרן רוט-איטח: כל היועצות החינוכיות.

קרן רוט-איטח: "כישורי חיים", זו תכנית הדגל של שפי.

חמד עמאר: לא, אני חושב שאני שואל שאלה פשוטה.

חמד עמאר: כשאני מעביר, משרד החינוך כמשרד חינוך בא ומחליט שאני מעביר את ההכשרה הזו ליועצות חינוכיות, אני יודע כמה יועצות חינוכיות עברו במחוז צפון, כמה מחוז דרום, כמה מחוז מרכז.

חמד עמאר: אני יכול לדעת, זה נתון שאני יכול לקבל אותו, זה לא נתון בשמיים.

חמד עמאר: או שאני צריך לדעת כמה בתי ספר עובר, לא מרבית.

חמד עמאר: אני יכול לדעת כאן.

חמד עמאר: וכאן אני צריך תשובה ברורה.

קרן רוט-איטח: אני אעביר לך נתון.

קרן רוט-איטח: אני אעביר את הנתון הזה, אני אעביר את הנתון לבת שבע, את הנתון של מספר בתי הספר שבהם אנחנו יודעים שמופעלות תכניות כישורי חיים.

חמד עמאר: וחטיבות ביניים.

חמד עמאר: אני רוצה לשמוע על חטיבות ביניים ועל התיכוניים.

קרן רוט-איטח: חטיבות ביניים, מסקר אינטרנטי שהעברנו על כישורי חיים, בסביבות שבעים וחמישה אחוז מהתיכונים וחטיבות הביניים דיווחו על פעולות של מניעת סמים ואלכוהול.

חמד עמאר: אין לי בדיקה?

חמד עמאר: יש דיווח רק של בית הספר?

קרן רוט-איטח: למה אתה מתכוון?

קרן רוט-איטח: יש דיווח של בית הספר.

חמד עמאר: אין לי בדיקה של משרד החינוך, שהוא באמת רואה שהנושא הועבר-לא הועבר?

חמד עמאר: רק דיווח של האינטרנט?

חמד עמאר: אני כמנהל מחליט אם הועבר אצלי או לא הועבר?

חמד עמאר: אין מפקח שאחראי על הנושא הזה שיבדוק אם זה עבר.

קרן רוט-איטח: יש מפקח שנכנס, עושה עבודה עם היועצים ועם המבסי"ם.

קרן רוט-איטח: אנחנו כן עושים איזושהי בקרה, וודאי שעושים בקרה.

חמד עמאר: וכמה בתי ספר היום בחטיבות ביניים?

חמד עמאר: שמונים אחוז מחטיבות ביניים?

קרן רוט-איטח: שבעים וחמישה אחוז מחטיבות הביניים.

חמד עמאר: למה העשרים וחמש אחוז האחרים לא עוברים?

קרן רוט-איטח: זה הדיווח שיש לנו כרגע.

חמד עמאר: הם מחליטים?

קרן רוט-איטח: הם לא מחליטים, הם מחויבים להעביר - - -

חמד עמאר: אז למה הם לא מעבירים?

חמד עמאר: מה משרד החינוך עושה בנידון, אם מישהו מחליט שלא להעביר את הנושא אצלו בבית ספר?

חמד עמאר: האם זה בסמכות של המנהל?

חמד עמאר: האם זה בסמכות של המפקח?

חמד עמאר: האם זה בסמכות של מנהל המחוז?

חמד עמאר: סמכות של מי?

קרן רוט-איטח: הסמכות היא, בתי הספר מחויבים להעביר את התכניות האלה, זה על פי חוזר מנכ"ל.

קרן רוט-איטח: יש במידה זו או אחרת, כל בתי הספר מחויבים להעביר ומעבירים ברמה זו או אחרת את התכניות.

קרן רוט-איטח: עכשיו, צריך לקחת בחשבון שהנושא הוא נושא מאוד מורכב.

קרן רוט-איטח: יש פה עבודה על עמדות, יש פה עבודה על תפיסות של--- זה לא רלוונטי לנו, זה לא--- ועל זה אנחנו עובדים כן עם המנהלים, כן עם האנשים, עם צוותי חינוך, להבין שהנושא הוא נושא משותף---

חמד עמאר: אבל יש הכשרות.

קרן רוט-איטח: בודאי שיש הכשרות.

חמד עמאר: כמה שעות ההכשרות?

קרן רוט-איטח: השנה נכנסנו גם למגזר החרדי---

חמד עמאר: כמה שעות של יועצת חינוכית?

חמד עמאר: כמה שעות היא צריכה לקבל בשביל להיות מוסמכת לנושא?

קרן רוט-איטח: תלוי למה, תלוי למה.

חמד עמאר: לתכנית שאנחנו מדברים עליה.

קרן רוט-איטח: זו למידה מתמשכת.

קרן רוט-איטח: המבסי"ם נפגשים לבין עשרים או שלושים מפגשים הכשרה שנתית, אלה המובילים הבית ספריים, בתוך בתי הספר.

חמד עמאר: יש התייחסות לאוכלוסייה מיוחדת?

חמד עמאר: אוכלוסייה שאנחנו יודעים שאצלה צריכת האלכוהול זה משהו נורמה, אצלם יש התייחסות לנושא הזה או אין התייחסות?

קרן רוט-איטח: אנחנו מפעילים קבוצות של אופי, שזאת תכנית התערבות לילדים שמעורבים בשימוש בסמים, אלכוהול וטבק.

קרן רוט-איטח: ותלמידים שמאותרים בתוך בתי הספר, אנחנו כרגע עושים הכשרה ליועצים פסיכולוגים, עובדים סוציאליים בתוך בתי הספר כדי שיוכלו לתת מענה בתוך בתי הספר לילדים מאותרים.

קרן רוט-איטח: ואנחנו כרגע עומדים, נכון לעכשיו, על מאה קבוצות ברחבי הארץ, כשאנחנו עושים עבודה על הרחבה של הטמעה של הנושא.

חמד עמאר: מאה קבוצות, של כמה ילדים בתוך הקבוצה?

קרן רוט-איטח: זה יכול להשתנות בין שבעה ילדים לחמישה עשר ילדים בקבוצה.

קרן רוט-איטח: עבודה קבוצתית עם ילדים.

גלעד נתן: לא היה שינוי משנת הלימודים הקודמת.

קרן רוט-איטח: נכון.

קרן רוט-איטח: שנה שעברה דיברנו על מאה קבוצות ביוני, אנחנו כרגע בדצמבר עומדים על מאה קבוצות, זאת אומרת שעד סוף השנה הצפי הוא צפי של גדילה.

גלעד נתן: אנחנו עדיין מדברים על 7.2 אחוז בלבד מבתי הספר שיש בהם את התכנית.

קרן רוט-איטח: לגבי אוכלוסיות מיוחדות, אפשר להוסיף - - -

חמד עמאר: כמה שעות אותו תלמיד מקבל בכל הייעוץ הזה?

קרן רוט-איטח: התלמידים מקבלים בין שש שעות לעשר שעות.

חמד עמאר: באיזו מסגרת?

קרן רוט-איטח: זה כל השנים, אנחנו כל שנה עושים עבודה בנושאים האלה, זה כל שנה זאת עבודה תהליכית, מתמשכת לאורך זמן.

חמד עמאר: אני באמת, לפני שהגעתי לדיון אני שאלתי, יש לי ילדים בבית ספר, אז שאלתי אותם בנושא הזה כמו שאני שואל תמיד, כי אני ידעתי שאני אהיה בדיון הזה, והתברר לי שלא עוברים שום דבר.

חמד עמאר: יש לי ילדה ביסודי שלא עוברת שום דבר, יש לי ילד בחטיבת הביניים שלא עובר שום דבר ויש לי ילדה בתיכון שלא עברה שום דבר.

חמד עמאר: לא דיברו איתם על הנושא, לא נגעו איתם בנושא.

חמד עמאר: אז היה לי גם מיסודי, גם מחטיבת הביניים, גם מהתיכון.

קרן רוט-איטח: מדגם מייצג?

חמד עמאר: מדגם מייצג, שכולם אמרו לי שלא קיבלנו כלום.

קרן רוט-איטח: אוקי, זאת גם אפשרות, אנחנו מכירים שילדים הרבה פעמים בחוויה, גם אם דיברו איתם על משהו, בחוויה היא שלא דיברו איתם, שזה גם כן יכול לקרות.

קרן רוט-איטח: ויכול להיות, לקרות שבאמת המקרים הספציפיים---

חמד עמאר: או שלא דיברו איתם.

קרן רוט-איטח: או שלא דיברו.

קרן רוט-איטח: אמרתי שזאת באמת יכולה להיות אפשרות, אפשרות מצערת מאוד, אבל בהחלט יכולה להיות אפשרות כזו.

קרן רוט-איטח: שוב, צריך אבל לבדוק.

חמד עמאר: האם אנחנו רואים עלייה במספר?

חמד עמאר: אני קראתי את כל הסקרים, בנושא העלייה במספר צרכני האלכוהול בקרב צעירים, אנחנו מקום שני בעולם.

חמד עמאר: בשנה שעברה קראתי, אחד המאמרים דיבר שאנחנו מקום שני בעולם.

חמד עמאר: אז אנחנו צריכים לקחת את הנושא הזה בכזו רצינות, שמשרד החינוך ייכנס לעבי הקורה, ואני אמרתי תמיד, משרד החינוך זה הגוף שיש לו את הנגיעה והמגע עם הילדים הכי גדול---

קרן רוט-איטח: נכון, מסכימה איתך לגמרי.

חמד עמאר: והיכולת שלו היא יכולת אדירה.

חמד עמאר: אף אחד לא יכול להגיע ליכולת של משרד החינוך, כי הוא יכול להגיע לכל ילד וילד במדינת ישראל, ואף אחד לא יכול להגיע לכל ילד וילד.

חמד עמאר: אפילו תנועות נוער אפילו חינוך בלתי פורמאלי.

חמד עמאר: משרד החינוך והחינוך הפורמאלי הוא הכלי שאנחנו צריכים להשתמש בו, ואיך שאני רואה וגם קראתי קצת נתונים, 7.2 בתי ספר שמגיעים על יסודי, זה אומר דרשני.

חמד עמאר: אומר, שצריך באמת לקחת את כל הנושא של המלחמה בסמים, המלחמה באלכוהול, טבק---

קרן רוט-איטח: העבודה נעשית, עבודה מאוד גדולה יחסית לתחומים אחרים בתוך המערכת.

קרן רוט-איטח: אתה לוקח את הדוגמה של 7.2 - - -

חמד עמאר: כמה אנשים במשרד החינוך ממונים על הנושא הזה?

קרן רוט-איטח: אנחנו כרגע עומדים עם חמישים ושש מדריכים בפריסה ארצית.

קרן רוט-איטח: לכל מחוז בשונה מנושאים אחרים יש מפקח נפרד, שהתפקיד שלו להוביל את המדיניות של המחוז בתוך הדבר הזה, זה חלק מהתפקידים שלו.

קרן רוט-איטח: כך שכל מחוז יש מפקח נפרד שהוא אחראי לתחום.

קרן רוט-איטח: זה כרגע מערך הכוחות.

קרן רוט-איטח: עכשיו, תראה הסיפור של גם הסמים, גם מובא בהשקה לעבודה על האקלים, על קידום אקלים וצמצום אלימות, שזה גם כן עובד בממשקים ואנחנו שם נמצאים בתוך אלף מאתיים בתי ספר בתכנית המערכתית, שעובדת על טיפוח וקידום אקלים ושיח משמעותי בין מורים לילדים.

קרן רוט-איטח: וכל אלה פעולות נוספות שמהוות איזשהו בסיס לצמצום של התנהגויות סיכון.

קרן רוט-איטח: זה עוד מערך שהמשרד מוליך ומוביל אותו שצריכים לקחת אותו גם בחשבון, שאם לא מדברים, אם זה לא המערך, ספציפי כרגע של סמים ואלכוהול, אבל עדיין יש בתוך המשרד עוד יחידות, עוד גופים שעוסקים בסוגיה הזו מכמה היבטים, מהיבטים שונים.

קרן רוט-איטח: יש מנהל החברה ונוער, יש קידום נוער, זאת אומרת שאנחנו באגפים השונים עושים עבודה בממשקים.

חמד עמאר: תודה רבה.

אפרת לינקובסקי: אני מפקחת ארצית בשירות לשיקום נוער במשרד הרווחה והשירותים החברתיים.

אפרת לינקובסקי: אני כאן, בגלל ממשק המסגרות הקיימות בארץ, שנקראות "מפתנים", שעובדות במשותף עם משרד החינוך ואגף שחר, שהוא הרפרנט מבחינת משרד החינוך בשותפות.

אפרת לינקובסקי: לכן אני פה, כי "מפתן" שייך גם למערכת החינוך.

אפרת לינקובסקי: לגבי האוכלוסיות שלנו, באמת אחד המאפיינים שלהם זה התנהגויות סיכוניות, שהשימוש הוא חלק מההתנהגויות, חלק מביטויי הסיכון.

אפרת לינקובסקי: לפני שלוש שנים התחלנו לפתח איזשהו מודל יחד עם השירות להתמכרויות במשרד הרווחה, מודל שמובא לי עם הרשות המקומית ועם צוות הטיפול שלי.

אפרת לינקובסקי: המסגרות עובדות בשלושה מעגלים, גם התערבויות ברמת הצוותים הרב מקצועיים, מעגל של ידע, של בחינת עמדות ושל מתן כלים לזיהוי והתערבות ראשונית.

אפרת לינקובסקי: מעגל של עבודה עם החניכים, שחלקם זאת כבר מניעה שניונית זאת אומרת, הילדים כבר בדרך זו או אחרת מכירים את הסיפור.

אפרת לינקובסקי: המעגל השלישי, עבודה עם ההורים של הילדים.

אפרת לינקובסקי: זה מודל שאנחנו פיתחנו ואנחנו מקווים שבשנה הבאה נוכל ללוות אותו גם במחקר דרך מכון ברוקדייל, ואני יכולה להגיד שכבר שבעים אחוז מהמסגרות שלנו כבר נכנסו לתכנית, ועובדים זוגות צמודים של עובד נוער ברשות המקומית של סמים ועובד טיפולי ה"מפתן" כמי שמוביל את המערכת הזאת את התכנית הזאת לאורך שנה.

חמד עמאר: באילו שעות אתם פועלים?

אפרת לינקובסקי: יש לי את הרשימה המלאה, אני יכולה להגיש אותה כעת או להגיש לך אחר כך, אבל זה ברשויות שנמצאת מסגרת "מפתן" לא בכולם, בשבעים אחוז מהם, כי זו תכנית שבגדילה עכשיו.

אפרת לינקובסקי: בשפרעם למשל זה יהיה בשנה הבאה, תהיה שם את המסגרת.

חמד עמאר: מי מממן את כל התכנית?

אפרת לינקובסקי: אנחנו עובדים בשיתוף עם הרשות המקומית.

חמד עמאר: הרשות המקומית צריכה להוסיף כסף על התכנית, או יש לה - - -

אפרת לינקובסקי: תראה, העובדים של השירות להתמכרויות ברשויות, והעובדים הסוציאליים של ה"מפתנים" של מסגרות של הרשות המקומית שותפים באחזקה גם של המקום, כמו בקשר עם השלטון המקומי שהוא שבעים וחמש-עשרים וחמש.

אפרת לינקובסקי: זאת אומרת, משרד הרווחה מבחינת כוח אדם מממן שבעים וחמישה אחוז מזה עם תוספת של עשרים וחמישה אחוז של הרשות המקומית.

גלעד נתן: יש יחידת סמים, מחלקת רווחה נוער, רק בחמישים וחמש רשויות.

אפרת לינקובסקי: ואז במקומות שאין, יש את אל סם.

אפרת לינקובסקי: ואנחנו עובדים עם אל סם.

גלעד נתן: לא בכל מקום יש את אל סם.

גלעד נתן: אנחנו חוזרים לאותה נקודה של רשויות שכן יכולות להרשות לממן, ויש רשויות שלא יכולות להרשות לממן, ואין פריסה ארצית.

גלעד נתן: לא קיבלתי עדכונים ממשרד הרווחה בזמן האחרון על שיפור או פריסה ארצית.

אפרת לינקובסקי: אז תראה, לגבי הפריסה שאני יכולה לדבר, לגבי הפריסה של ה"מפתנים" לא של העובדים, בכל ה"מפתנים" יש לנו היום צוותים טיפוליים.

אפרת לינקובסקי: בשבעים אחוז מהמסגרות שלנו היום מופעלת התכנית הזאת.

אפרת לינקובסקי: היא מלווה על ידי הדרכה ועל ידי ישיבות מחוזיות ועל ידי, ככה ליווי.

אפרת לינקובסקי: ואנחנו משתדלים במקומות שאין ברשות המקומית, למצוא איזשהו פיתרון כדי, שזה לא יעכב את התכנית.

אפרת לינקובסקי: אני לא יכולה להגיד שבמאה אחוז המסגרות שלנו.

אפרת לינקובסקי: אבל היום זה אחת הסוגיות שעומדות מאוד מאוד חזק ואנחנו מסתכלים לה מאוד חזק בעיניים.

חמד עמאר: מה שמעניין, בדרך כלל הנושא הזה, זה ברשויות החלשות.

חמד עמאר: זה בפריפריה.

חמד עמאר: שם יש לנו את הבעיה של אי יכולת של הרשויות לבוא ולסבסד אתת הנושא.

חמד עמאר: האם יש לכם התייחסות אחרת לנושא?

חמד עמאר: אם נגיד העשרים וחמש-שבעים וחמש, נראה שאותה רשות אין לה את היכולת הכספית, אתם גם נכנסים---

אפרת לינקובסקי: תראה, בכל הרשויות שאנחנו עובדים, אנחנו עובדים גם ברשויות חלשות, ויש לנו צוותים טיפוליים שם.

אפרת לינקובסקי: גם ברשויות חלשות יש לנו.

אפרת לינקובסקי: אנחנו לא נכנסים להתערבות, בשירות שלנו במקום שאין לנו "מפתן" אני מכניסה את זה לתוך הקונטקט של הישיבה היום, שמדברת על מסגרות לימוד, שיש שותפות של משרד החינוך ומשרד הרווחה.

אפרת לינקובסקי: זה המסגרות שאנחנו מייצגים היום, ובמסגרות האלה אנחנו עושים תכניות מאוד ממוקדות לאוכלוסיית היעד, שפיתחנו במשרד.

ד"ר גלעד נתן: כדאי להבין איך זה עובד ומה קורה עכשיו.

ד"ר גלעד נתן: אנחנו בדצמבר וכמו כל שנה בדצמבר משרד הרווחה לוקח כסף מסעיפים תקציביים שרשויות חדשות לא יוכלו להעמיד עליהם את הmatching.

ד"ר גלעד נתן: אני מציע כדי שהכסף הזה לא ייעלם לו לתקציב, לרשויות חזקות.

ד"ר גלעד נתן: לקחת את הכסף הזה, ואם ישימו עליו matching אז רשות חלשה שלא יכולה להגיע לזה, וזה לא רק בתכנית הזאת, זה בכל תכנית - - -

אפרת לינקובסקי: זה לא רלוונטי מה שאתה אומר.

גלעד נתן: זה מאוד רלוונטי.

אפרת לינקובסקי: אני אגיד לך למה לא.

גלעד נתן: אני אקבל ממשרד הרווחה את רשימת הרשויות, ואנחנו נראה שאותם בעיות שנוגעות לכל תכנית, חוץ מהתכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, שבה אין matching אנחנו נחזור על אותו סיפור.

אפרת לינקובסקי: אבל לנו ברשויות חלשות.

גלעד נתן: מי שלא יכול לעמוד, צריך matching או לא?

אפרת לינקובסקי: אני יודעת שהיום המדיניות היא, שגם צריך לפתוח מסגרת.

אפרת לינקובסקי: אני מדברת על מדיניות המשרד, למרות שלא הוסמכתי, אבל אני חושבת שאני אומרת את עמדתו של המנכ"ל.

אפרת לינקובסקי: היום יש הבנה שגם כשמסגרות חלשות מאוד שאין להם matching המשרד מנסה למצוא פיתרון כדי שזה לא יהיה המניעה לפתוח מסגרות.

אפרת לינקובסקי: עכשיו, במקום שאני יושבת פה, בועדה שמייצגת שלושים מסגרות חינוכיות שמשרד הרווחה אחראי עליהם- - -

גלעד נתן: שלושים מסגרות ששייכות לכמה רשויות?

אפרת לינקובסקי: בשלושים רשויות, בכל רשות יש לנו מסגרת.

חמד עמאר: אבל יש מאתיים חמישים רשויות.

אפרת לינקובסקי: אני באתי הנה בכובע של מסגרות חינוכיות, המפוקחות על ידי משרד הרווחה.

אפרת לינקובסקי: ואני מספרת שלאוכלוסיות האלה זה המענים שאנחנו נותנים.

חמד עמאר: אנחנו בכנסת אנחנו רוצים לשמוע מה קורה עם השאר.

חמד עמאר: ברגע שאת מגיעה לשלושים ושלוש רשויות, שלושים רשויות, חמישים רשויות, מה עם המאתיים רשויות?

חמד עמאר: אנחנו נפקיר אותם?

חמד עמאר: נשים אותם בצד?

חמד עמאר: או אין להם את הבעיה הזאת?

חמד עמאר: הלוואי שלא תהיה לנו את הבעיה הזאת, שאין להם בעיה של, שאנחנו לא צריכים לבוא ולטפל---

אפרת לינקובסקי: אני מבינה מה אתה אומר.

אפרת לינקובסקי: אבל זה לגבי, אני אומרת שוב, מסגרות של "מפתן" שהן מסגרות חינוכיות טיפוליות בנוער בסיכון וניתוק, יש כאלה היום כשלושים בארץ "מפתנים" ו"מיתרים" זה על פי פניית הרשויות, אני יודעת שעוד חמש מועמדות לפתיחה, זה על פי בקשה.

אפרת לינקובסקי: בכל המסגרות האלה---

חמד עמאר: מי מבקש את הנושא?

אפרת לינקובסקי: הרשות המקומית.

אפרת לינקובסקי: זה בדרך כלל מענה לרשות המקומית.

חמד עמאר: רשות מקומית חלשה לא תבוא לבקש, כי אין לה כסף.

אפרת לינקובסקי: זה לא נכון.

אפרת לינקובסקי: יש היום פניות של רשויות מקומיות חלשות, שאני אתן לדוגמה אחת.

אפרת לינקובסקי: הרשויות שאנחנו מאוד מתעסקים בה עכשיו זה, רהט שלא בטוח שיהיה להם את הmatching של עשרים וחמישה אחוז.

אפרת לינקובסקי: ואבו בסמא שיש פניה, כי יש שם בעיות קשות מאוד של נוער במצוקה, והמשרד נערך לפתוח שם מסגרות.

חמד עמאר: איך אתם מסבסדים את העשרים וחמשה אחוזים?

חמד עמאר: אתם יש לכם את היכולת לבוא ו---

אפרת לינקובסקי: זה יסובסד.

חמד עמאר: כמה המשרד ערוך?

חמד עמאר: שיהיה לנו אפשרות לכל רשות במדינת ישראל, שזקוקה להיכנס שם?

אפרת לינקובסקי: אני לא יודעת לתת לך את התשובה הזו ברמת משרד, אני לא יודעת לתת.

אפרת לינקובסקי: אני יודעת להגיד שלפחות בהצהרה של המשרד ובמדיניות שלו---

חמד עמאר: אין להם תכנית כזו לכסות---

אפרת לינקובסקי: בדיון שנערך בנושא של מדרג צרכים, המנכ"ל ביקש שניערך למדרג צרכים, ולא כל רשות שיש לה כסף, אם יש לה כסף היא תזכה.

אפרת לינקובסקי: אלא לעשות איזשהו מפרט, לראות, מבחינת נוער בסיכון, אני מדברת עכשיו.

אפרת לינקובסקי: אוכלוסיות סיכוניות, מהו המדרג?

אפרת לינקובסקי: והאמירה הייתה, שאם יש רשות שזקוקה למענה הזה, גם אם אין לה את העשרים וחמישה אחוז לא יימנע מתן המענה.

חמד עמאר: באמת מה שאת אומרת עכשיו?

חמד עמאר: שרשות שאין לה את היכולת לשלם את הmatching, יכולה להיכנס לתכנית שלך?

אפרת לינקובסקי: לתכנית שלנו, זה לפתוח "מפתן" בוא לא נתבלבל רגע.

חמד עמאר: כן, לפתוח "מפתן".

אפרת לינקובסקי: אם יוחלט לפתוח "מפתן" לא.

אפרת לינקובסקי: להערכתי לא בעיית הmatching תעמוד, אלא באמת החלטה של רשות.

אפרת לינקובסקי: אני רוצה אבל להגיד בהערת אגב, שיש הרבה מאוד רשויות, בגלל שהמסגרות האלה מאוד, הסטיגמתיות, שמעדיפות לצערי הרב לשלוח את הילדים שלהם לרשות אחרת, לשלם עשרים וחמישה אחוז יותר גבוה על ילד חוץ ורק כדי שברשות שלהם לא יגידו שיש מסגרת כזאת.

אפרת לינקובסקי: כי היא מסגרת סטיגמתית.

אפרת לינקובסקי: אין מה לעשות, לשם מגיעים ילדים לא עם תעודות הצטיינות.

חמד עמאר: זה יכול להיות.

חמד עמאר: אבל כמה?

אפרת לינקובסקי: אוקי, אז אני רוצה להגיד שיש הרבה מאוד רשויות---

עמית צור: שטויות.

אפרת לינקובסקי: זה לא שטויות.

עמית צור: לא, העניין של הצטיינות, אין תלמידים שהם שותים ומצטיינים?

אפרת לינקובסקי: לא, אני מדברת עכשיו על האוכלוסייה מסוימת של בני נוער, שנשרו ממערכת החינוך והם עדיין בני שש עשרה-חמש עשרה וצריך לתת להם מענה.

אפרת לינקובסקי: אז לגבי האוכלוסיות האלה, זה סוג התנהגות סיכונית אחרת.

אפרת לינקובסקי: זה לא אותו דבר.

עמית צור: כן, אבל להגיד שזה לא תעודות עם הצטיינות זה---

אפרת לינקובסקי: לא, אני מדברת על ילדים שמגיעים אלינו במצבים, שהם לא קוראים ולא כותבים.

אפרת לינקובסקי: שמגיעים אלינו עם תיקים, עם ספרייה גדולה בשירות מבחן.

אפרת לינקובסקי: אני מדברת על פרופיל אחר של בני נוער, זה לא אותו דבר.

אפרת לינקובסקי: ואני אומרת, שלגבי האוכלוסיות האלה, שהן אוכלוסיות של אוכלוסיות רווחה, לא תמיד רשות מקומית יש לה את הכוח לבוא ולהגיד כן, יש לי ברשות הזאת את הבעיה.

אפרת לינקובסקי: כן, אני מתמודד.

אפרת לינקובסקי: כן, אני מקצה לזה בניין או תקציבים, וכן הלאה.

אפרת לינקובסקי: גם זה אנחנו פוגשים.

חמד עמאר: אני לא יודע מי יכול לענות לי על השאלה הזאת, האם יש רשויות היום במדינת ישראל, שאין בהם גם "מפתן"?

חמד עמאר: אין בהם יחידה למלחמה בסמים?

חמד עמאר: אין להם "עיר ללא אלימות"?

אפרת לינקובסקי: להערכתי, ושוב, אני לא יודעת.

חמד עמאר: איזושהי מסגרת של כל הנושא הזה, האם יש רשויות כאלה היום במדינת ישראל?

אפרת לינקובסקי: להערכתי יש.

גלעד נתן: בדרך כלל, דווקא אלה שאין בהם בכלל הן לא הכי חלשות, אבל יש רשויות---

אפרת לינקובסקי: מצד שני, בהרצלייה שהיא רשות חזקה, אתה תמצא את כל רפרטואר המענים שיש.

גלעד נתן: אתה יכול לראות איזה רשויות לפי אשכולות.

גלעד נתן: אתה רואה אחת עשרה רשויות כאן, השיעור יותר נמוך ברשויות חלשות מבחינת הפריסה.

גלעד נתן: ברשויות הבינוניות בדרך כלל יש את המגוון הרחב ביותר, יש תכניות.

גלעד נתן: ובעשירון העליון כבר אין תכניות.

חמד עמאר: אצל החלשים ואצל החזקים כמעט, ושם הבעיה.

גלעד נתן: כן, זה הגיוני.

חמד עמאר: שאנחנו צריכים את זה אצל החלשים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני רוצה לשמוע את נציג המשרד לביטחון פנים או המשטרה.

שמואל לרמן: המשטרה בנושא הזה מתעסקת בשני מישורים.

שמואל לרמן: המישור הראשון זה המישור של האכיפה, כמובן.

שמואל לרמן: והמישור השני זה של המניעה.

שמואל לרמן: באכיפה, בשנה האחרונה ובכלל בשנתיים האחרונות, רואים גם עלייה בחשיפה של עבירות של סמים וגם של מכירת אלכוהול לקטינים, ושזו בעצם עבודה יזומה של המשטרה, שעושה כנגד העבריינות הזאת.

שמואל לרמן: מצד שני, בנושא המניעה, זה מחולק כך, יש מחלקות הנוער ויחידות הנוער בכל הארץ, עוסקות בהעברת ההרצאות בכל בתי הספר בארץ, בפריסה ארצית.

שמואל לרמן: בבתי ספר תיכוניים וביחידות ההק"ם, מה שנקרא קהילה משטרה.

שמואל לרמן: הם מעבירים הרצאות בבתי ספר יסודיים ובחטיבות הביניים.

שמואל לרמן: ההרצאות הם בנושאים מגוונים, אבל גם ממוקדות מאוד היום לנושא של סמים ואלכוהול כל---

חמד עמאר: , אתם בונים את ההרצאות שלכם בתיאום עם משרד החינוך, או שההרצאות שלכם הם זה של משרד לביטחון פנים, וזה של משרד החינוך?

חמד עמאר: האם יש ממשק ביניכם?

שמואל לרמן: עד כמה שידוע לי, יש ממשקי עבודה משותפים.

שמואל לרמן: כמובן שגם המשטרה מביאה את הצד המקצועי יותר של --- לא רק, גם בנושא המניעה וגם בנושא מה התופעות לוואי ומה התוצאות, שהמשטרה בתור גוף מקצועי, רואה מהתופעות האלה.

שמואל לרמן: המשטרה גם עוסקת בשיתופי פעולה עם משרדים אחרים, פרויקט חופים, שבו בקיץ מגיעים לכנרת ולאילת ויש שם יחידות של מתנדבים, שבעצם התפקיד של המשטרה זה זמינות למתנדבים האלה, למקרים שיש מוקדים של בני נוער שעוסקים בשתיית אלכוהול או בסמים והמשטרה, יחידות הנוער מגיעות לשם בהזמנת המתנדבים.

שמואל לרמן: יש גם שיתוף פעולה בנושא של, יש תכנית של איתור בני נוער שמשתמשים לרעה באלכוהול וסמים.

שמואל לרמן: המשטרה גם כן לאחרונה נכנסה לזה, והשיתוף פעולה הזה, גם בסיוע לאיתור של נערים, גם בסיוע בהכוונה של הנערים וההורים שלהם.

שמואל לרמן: כמובן שזה נערים שמגיעים למשטרה או בתור שותה אלכוהול או בתור משתמשים בסמים.

שמואל לרמן: מכווינים את ההורים ואת הנערים לוועדות האיתור האלה, כדי שיוכלו לקבל את הטיפול.

שמואל לרמן: גם במקרה הפוך, שהמשטרה היא זאת שמאתרת את אותו מוקד חם או אותו אזור שבני נוער משתמשים בסמים או אלכוהול, המשטרה מפנה את היחידות האלה לשם.

שמואל לרמן: כמובן שבנושא האכיפה, נחזור לזה, יש כמובן, המשטרה נכנסה מאוד חזק עם הסיפור הזה של החוק החדש של שפיכת האלכוהול גם לבני נוער וגם לבגירים, אבל לבני נוער זה יותר אקטואלי.

חמד עמאר: תשמע, המשטרה נכנסה הרבה, אני קיימתי דיון לפני איזה חודש וחצי על נושא של חוק, שאני העברתי, חוק אלכוהול, שמדבר על כמעט אפס לנהגים צעירים ונהגים עד גיל עשרים וארבע, והחוק עבר בדצמבר שנה שעברה והתברר לי שהמשטרה עד עכשיו לא אוכפת את החוק.

שמואל לרמן: על נהיגה?

חמד עמאר: לא העבירה לשוטרים, שאחוז האלכוהול צריך אצל נהג צעיר ואצל עד גיל עשרים וארבע נהג חדש, צריך להיות ככה וככה אחוזים.

חמד עמאר: היא עדיין בודקת את אותו בחוק הישן.

חמד עמאר: ואני ווידאתי את זה עכשיו, רק לפני שבוע, יש לי כמה חברים שהם שוטרי תנועה, ואמרתי להם אם הייתה הנחייה?

חמד עמאר: אם קיבלתם תדרוך בנושא?

חמד עמאר: ועדיין לא קיבלו.

חמד עמאר: ואני אומר לך, החוק יותר משנה עכשיו אחרי שעבר ופורסם ברשומות.

שמואל לרמן: אני לא יכול לתת לך תשובות על זה, כי אין לי.

חמד עמאר: אני יודע.

חמד עמאר: תעביר את המסר, כי אנחנו נצטרך לבדוק את זה עוד פעם, נצטרך להביא את זה לועדה ולראות, כי אני יותר מעניין אותי, ואני חושב יותר בבעיה הזאת זה המניעה מאשר הטיפול אחרי ההגעה למצב, שאנחנו תופסים את אותו נער שתוי או אותו נער עם סמים, המניעה.

חמד עמאר: ואיפה המשטרה בנושא של המניעה?

חמד עמאר: אמרתם שאתם מגיעים ומעבירים הרצאות זה בכל בתי הספר?

שמואל לרמן: יש בכל יחידת נוער, יש בן אדם שבמקביל לתפקידו כאיש נוער, כחוקר נוער, כעובד נוער הוא גם הוכשר כעובד מניעה.

חמד עמאר: יש שיתוף פעולה עם בתי ספר?

חמד עמאר: עם משרד החינוך?

שמואל לרמן: יש שיתוף פעולה.

שמואל לרמן: הוא עובד מול המנהלים והיועצים בבתי הספר, מעביר הרצאות.

שמואל לרמן: יש לו יעד שהוא צריך לעמוד בו.

עמית צור: אני גם אשמח להגיב בתור תלמידה.

חמד עמאר: קיבלתם מהמשטרה תדרוך, העבירו לכם הרצאה?

עמית צור: אני מזכ"ל מועצת תלמידים ונוער ארצית.

עמית צור: לפני שאני אענה לשאלה שלך, ברצוני קצת להגיב למה שנאמר פה בכל הנושא של חינוך, בעיקר של מערכת החינוך בנושא של שיעורי חינוך.

עמית צור: דובר על שישה שיעורים בערך, לפחות שעוברים בנושא.

עמית צור: אני בכיתה י"א, מעולם לא עברתי בשנה שישה שיעורים בנושא.

עמית צור: אני חושבת שאם הגעתי לי"א ולא עברתי שישה שיעורים בנושא, זה קצת עצוב.

עמית צור: קיבלתי הרצאות, הגיעו לבית ספר, היו גם שוטרים אצלי בחטיבה.

עמית צור: אני לא בטוחה כמה זה השפיע.

עמית צור: כשמדברים איתך ואומרים לך, התיק האישי שלך ומה שלא תעשה, וככה וככה.

עמית צור: אז זה מפחיד לאותו היום, ואחרי זה אתה שותה באיזשהו מקום, אתה לא זוכר את השוטר שאמר שאם תשתה יתפסו אותך ויהיה לך תיק אישי.

עמית צור: אתה זוכר יותר את הנזקים שהיו.

עמית צור: ופה אני חושבת שכן צריך להתמקד, אם כן עוברים שיעורי חינוך, בנושא של: למה זה מתחיל?

עמית צור: אם זה לחץ חברתי, אם זה סקרנות.

עמית צור: להביא אותם לדיון, את בני הנוער שידברו על זה.

עמית צור: בעיני זה הרבה יותר חשוב.

עמית צור: ובאמת, העניין של הנזקים עצמם.

עמית צור: אם זה מבחינה גופנית, אם זה מבחינה בעתיד, מה יקרה.

עמית צור: פחות הנושא של להראות תמונות שמפחידות או תיק במשטרה שייפתח בנושא, כי זה לא עובד.

עמית צור: זה לא עובד.

עמית צור: בני נוער יותר מבינים כשמסבירים להם מה קורה להם, מאשר שאומרים להם, תראו, זה מה שיקרה.

עמית צור: ויום אחרי, זה כבר זה נשכח.

עמית צור: כתבתי על הגיל.

עמית צור: עלה פה הנושא של כיתה א'.

עמית צור: להתחיל כבר לדבר התחלה בסיסית, בסיסית.

עמית צור: אני פשוט חוששת שזה יגרום לסקרנות וכאילו.

עמית צור: אם מכיתה א' לדבר, הם לא מבינים בכלל בנושא.

עמית צור: אולי הם רואים בבית יין בקידוש, זה נראה לי מוקדם מדי.

עמית צור: כן הייתי מתחילה מכיתה ד' ה' ו' כי זה כן הגילאים ששותים היום.

ריקי צימר: אנחנו לא מדברים על סמים.

ריקי צימר: מדברים על תרופות, על חמרים מסוכנים, שזה אקונומיקה חומרי ניקוי.

חמד עמאר: בנקודה הזאת אני דווקא חולק.

חמד עמאר: אני בעצמי יו"ר תנועת נוער דרוזית ואני ייסדתי את התנועה ואני בנושא חינוך מאוד מאוד קרוב אלי, ואני בכל קיץ, אנחנו מקיימים קייטנה מיוחדת לילדים ובתוך זה אנחנו מכניסים את הנושא של השתייה ואלכוהול.

חמד עמאר: אני זוכר בטקס סיום הגיע אלי הורה אחד, הוא אומר לי.

חמד עמאר: מה עשיתם לילד שלי?

חמד עמאר: הילד שלו בכיתה ד'.

חמד עמאר: אמרתי לו, מה עשינו לילד שלך?

חמד עמאר: אומר לי, בא למקרר, פתח את המקרר, לקח את הבירות שיש לי במקרר ושפך אותם.

חמד עמאר: ואז אמרתי לו, למה אתה שופך אותם?

חמד עמאר: הוא אמר לי, ככה אמרו לנו.

חמד עמאר: זה מזיק, זה לא טוב.

עמית צור: כיתה ד', אין לי ספק שהיום זה הגיל.

חמד עמאר: אני חושב, גם בכיתה ד' יכול, אם הוא לא שותה, גם יכול לבוא לאבא שלו ולהגיד לו, תשמע אתה עושה ככה וככה, ואם אתה מעשן זה מזיק.

עמית צור: לפעמים זה מתחיל מהבית.

חמד עמאר: אז בנקודה הזאת, דווקא אני הולך עם משרד החינוך, שצריך להתחיל ולהסביר.

חמד עמאר: דווקא אותם ילדים משפיעים על אותו הורה יותר מכל אחד אחר, כי כשהבן שלו הקטן בא ואומר לו את ההערה הזו---

עמית צור: כמו הפרחים המוגנים, שזה התחיל באמת מילדים, ואין ספק.

עמית צור: אבל אני אומרת, הגיל זה כן ד' ה' ולא קודם, כי זה לדבר עם מישהו שבכלל לא מבין בנושא.

עמית צור: דיברת על זה שמשרד החינוך זה כלי מאוד חשוב, ואני באמת בתור מישהי שמגיעה מהמערכת הבלתי הפורמאלית, גם אין ספק שיש כוח עצום למערכת הפורמאלית.

עמית צור: ואין שיעורי חינוך.

עמית צור: היו לי חמישה בחטיבה, עכשיו יש לי בדרך כלל שניים שלושה בשבוע, וזה משהו שמאוד משפיע.

עמית צור: גם אם הנושא הזה לא עולה בצורה ישירה ונגיד דרך איזה שהם כתבות או אקטואליה זה מאוד משפיע, כזה דבר.

עמית צור: אבל לא תמיד מדברים.

עמית צור: אז זה באמת הנושא של לשים דגש, שכן יהיו שיעורי חינוך וכן ידברו על הנושאים שצריכים לדבר עליהם, עם קשר לאקטואליה בלי קשר לאקטואליה.

עמית צור: לגבי מה ששאלת אותי, כן, היה שוטר אצלנו בחטיבה.

עמית צור: התייחסתי לזה.

עמית צור: אני חושבת שזה באמת תלוי כל אחד ואיך שזה משפיע עליו.

עמית צור: בעיקר אני חושבת שבני הנוער מבינים שמסבירים להם.

עמית צור: גם מהרשות היו אצלנו במליאה ארצית וסיפרו לנו על מחקר שנעשה בנושא, ודיברו על זה שבני נוער שמבינים מה התוצאות ומה מידת החומרה של הנושא, הרבה יותר חושבים פעמיים אם לשתות או לא לשתות מאשר אם הם מפחדים מהתוצאה או דברים כאלה.

עמית צור: לגבי מועצת התלמידים ונוער ארצית, עשינו גם דברים בנושא, אם זה מעניין אותך אחר כך לשמוע.

חמד עמאר: אני אתן לך אחר כך.

חמד עמאר: אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות בקשה, ואחרי זה נחזור לתעשייה ומסחר.

ד"ר פאולה רושקה: אני שייכת למחלקה לטיפול בהתמכרויות איפה שאנחנו יותר מטפלים בתוצאות של השימוש, אבל גם במחלקה שלנו התחלנו בשנים האחרונות להתעסק יותר במניעה.

ד"ר פאולה רושקה: והמניעה שלנו היא מתעסקת בעיקר בצוותים הרפואיים, ללמד אותם לזהות התחלה של השימוש גם בקרב ילדים ובני נוער וגם בקרב מבוגרים, ואת זה אנחנו נותנים עם הרשות, ההרצאות לרופאים ראשונים של הקופות לרופאים בבתי חולים.

ד"ר פאולה רושקה: עשינו ימי עיון בנושא וזה on go זה פעילות שכל הזמן אנחנו מתעסקים בה.

ד"ר פאולה רושקה: מסיימים עכשיו איזו ערכה שגם יהיה עבור הרופאים בחדרי מיון, כי הרבה מאוד בני נוער מגיעים במצבי סיכון לחדרי מיון, וצוות המיון לא תמיד שואל את השאלות, האם זה שנפצעת זה קשור לזה ששתית?

ד"ר פאולה רושקה: בכלל לא מתעסקים בנושא, ואנחנו מנסים היום לקדם את הנושא הזה, כולל הרישום של מי שהגיע לחדר מיון מסיבה, שהתאונה הייתה מסיבת אלכוהול או מסיבת סמים.

ד"ר פאולה רושקה: אנחנו מאוד מתקדמים בנושא הזה.

ד"ר פאולה רושקה: לגבי ההרצאות לגורמים, אנחנו גם משתפים פעולה עם משרד החינוך ובעיקר עם הרשות, גם בנושא של להעביר הרצאות בנושא של קידום בריאות, חיים בריאים, קידום בריאות וגם של נזקים בריאותיים של השתייה או של הסמים.

ד"ר פאולה רושקה: אני חושבת, שאנחנו פחות מדי מעורבים.

ד"ר פאולה רושקה: הייתי שמחה שיהיו יותר קריאות, שאנחנו נהיה מעורבים יותר, כי אני מאמינה שגם עבור הילדים או צעירים וגם עבור ההורים, אם המסר מועבר על ידי רופא לגבי נזקים, לדעתי המסר יהיה יותר, יתקבל יותר ויהיה יותר חזק.

חמד עמאר: האם אתם מבצעים הכשרות לאחיות בבתי הספר בנושא, או שאין לכם תכנית בנושא הזה?

ד"ר פאולה רושקה: השנה, אנחנו מתכננים יחד עם הרשות הכשרה לאחיות ציבור, שביניהם נכללות גם אחיות של בתי ספר, בנושא סמים ואלכוהול.

ד"ר פאולה רושקה: מתוכנן השנה, 2012, הכשרה כזאת שמזמן לא הייתה.

חמד עמאר: לא הייתה?

ד"ר פאולה רושקה: הרבה שנים לא הייתה.

חמד עמאר: מתי אמורה להתחיל התכנית?

חמד עמאר: באיזה חודש?

ד"ר פאולה רושקה: אני מאמינה באמצע שנה, כי קודם מתוכנן משהו אחר לאחיות פסיכיאטריות.

ד"ר פאולה רושקה: יש לנו---

חמד עמאר: אז אותם אחיות יתחילו בטיפול זה לקראת שנת לימודים הבאה?

ד"ר פאולה רושקה: זה משהו שאנחנו תכננו עם הרשות ביחד, וזה עשוי להתבצע.

ד"ר פאולה רושקה: אני מקווה, מאוד תלוי גם מי יהיה הגורם שיפעיל את הנושא של בתי ספר, אחיות.

חמד עמאר: זה נושא רגיש מאוד, כל הנושא של ההפרטה של האחיות בתי ספר.

ד"ר פאולה רושקה: לכן אני אומרת, צריך לראות.

ד"ר פאולה רושקה: זה בהחלט מקום מאוד חשוב שם.

חמד עמאר: משרד התעשייה והמסחר.

יהודית ליכטנזון: אני יהודית.

יהודית ליכטנזון: אנחנו כבר הרבה מאוד שנים מפעילים תכניות, קודם כל בתי הספר של מסחר והתעשייה, בתי הספר התעשייתיים שפזורים על פני כל המדינה.

יהודית ליכטנזון: יש לנו באזור של שבעים בתי ספר כאלה, שחלקם יושבים גם בבסיסי צה"ל וחלקם בתוך ערים.

יהודית ליכטנזון: אבל למעשה הם לא שייכים לקהילה באופן אורגני, הם קולטים ילדים ממרחב גדול.

יהודית ליכטנזון: אם אתה יושב בתל אביב אתה קולט גם מבת ים מפתח תקווה וכו'.

חמד עמאר: אתה יכול לקלוט משפרעם כשאתה יושב?

יהודית ליכטנזון: שפרעמים, אם יש אפשרות לנסוע.

יהודית ליכטנזון: אבל אני אגיד לך שבתדמור למשל, בית ספר בתדמור קולט ילדים באמת מכל הארץ.

יהודית ליכטנזון: הם מגיעים לשם ללמוד את המקצוע.

חמד עמאר: בשמשון יש לכם.

יהודית ליכטנזון: יש גם בשמשון.

חמד עמאר: כי מישהו אמר לי, שהבן שלו מברעם והוא נוסע לשמשון, אז אני מכיר את זה גם.

יהודית ליכטנזון: בדיוק.

יהודית ליכטנזון: אז אלה בתי ספר שבעצם משלבים גם עבודה וגם לימודים, זה האפיון של בתי הספר של התמ"ת.

יהודית ליכטנזון: שבכיתה ט' וי' איפה שיש ט', כן?

יהודית ליכטנזון: בדרך כלל זה חטיבת ביניים.

יהודית ליכטנזון: אבל מי' לומדים שנה מלאה.

יהודית ליכטנזון: ובכיתות י"א י"ב חלק מהזמן הילדים יוצאים לעבודה, משתכרים ולומדים בעצם את המקצוע דרך מקום העבודה, זה הייחוד של בתי הספר האלה.

יהודית ליכטנזון: אז אנחנו בנושא הזה, כיוון שאנחנו עובדים שוב עם נוער שבחלקו מגיע בלית ברירה אלינו, לא בתוך איזה העדפה ללמוד בתוך המערכת הזאת, אז אנחנו את הנוער בסיכון מכירים הרבה מאוד שנים וככל שנוקפות השנים אנחנו רואים שהעסק נעשה הרבה הרבה יותר מורכב ואני המון שנים במערכת ואי אפשר להשוות---

חמד עמאר: דווקא אצלכם חייבת להיות איזו תכנית מוסדרת לכל הנושא הזה, כי אצלכם לא מגיעים הילדים, זה ילדים---

יהודית ליכטנזון: נכון.

יהודית ליכטנזון: אז מה שבאמת המשרד השכיל לעשות, הוא נותן אלף חמש מאות עד אלפיים לשנה, אלפיים לשנה-אלף חמש מאות שקלים לכיתה כדי להתמודד עם הנושא של אלכוהול, סמים ואלימות.

יהודית ליכטנזון: אנחנו את שלושת הדברים האלה שמים במסגרת, וכל בית ספר בונה לעצמו על פי מתווה שכבר הכנו אותו, בדקנו אותו באיזשהו תהליך גם של מחקר קטן שעשינו בתוכנו, ושינינו אותו, אבל המתווה עובד על מה אנחנו עושים בט' בי' בי"א ובי"ב ומסכמים בכל שנה את התכניות בתוך חוברת של תיעוד של כל התכניות האלה, ואנחנו בהחלט כל שנה שוברים שוב את הראש איך אנחנו נתאים את עצמנו, נעשה אדפטציה למצוקות שעולות ובאות באמת חדשות לבקרים, כל יום דברים מאוד קשים.

יהודית ליכטנזון: גם חומרים חדשים יוצאים.

יהודית ליכטנזון: לכן התכנית היא, כל בית ספר בונה לעצמו תכנית עם צוות.

יהודית ליכטנזון: התכנית הזו מובאת למחוז, יש וועדה שיושבת במחוז מאשרת אותה, בודקת אם זה מתאים וכו' זה חוזר לבתי הספר, מפעילים את התכנית בסוף השנה.

יהודית ליכטנזון: יש מעקב קבוע, יש הדרכה קבועה כל הזמן אצלנו בתוך בתי הספר ליועצות, אבל זה גם צוותים וגם אנשי חוץ שמגיעים.

חמד עמאר: זה מגיע לכל בתי הספר שלכם?

יהודית ליכטנזון: כל בתי הספר בתמ"ת.

יהודית ליכטנזון: כל בתי הספר.

יהודית ליכטנזון: זה באמת תקציב שייעודי, שניתן לעניין הזה, והוא חשוב.

יהודית ליכטנזון: הוא חשוב מאין כמוהו.

יהודית ליכטנזון: אז זה בגדול.

יהודית ליכטנזון: אנחנו עובדים מאוד בקשר גם עם משרד החינוך וגם עם הרשות למלחמה בסמים, באופן מאוד הדוק.

יהודית ליכטנזון: יושבים יחד בועדות, יושבים יחד על תכניות ומבחינה, את גם בקהילה, למשל בתל אביב יש שם עבודה משותפת מאוד, אז אנחנו לא עובדים ככה לעצמנו, אנחנו בהחלט פתוחים לכל התהליך וגם מזמינים את ראשי הרשות לפעמים, במקומות השונים לשבת איתנו בועדה, לעזור לנו בכל מיני תקציבים כאלה ואחרים, לחשוב איתנו.

יהודית ליכטנזון: אז זאת הדרך.

יהודית ליכטנזון: מי שמוביל את זה בכל בית ספר זה היועצים כמובן, אבל גם הצוות.

יהודית ליכטנזון: אנחנו מאוד מקפידים שיהיה גם צוות, שזה לא יהיה רק משימה של אדם אחד בתוך בית ספר.

יהודית ליכטנזון: ככה זה בגדול.

חמד עמאר: תודה.

אורית שפירו: צהריים טובים, אני מראש אגף חינוך ומניעה.

אורית שפירו: אני מחליפה את ריקי צימר אחרי שנים רבות, שהיא עשתה עבודה לעילה ולעילה ברשות, היא מסיימת את עבודתה ביום חמישי זה.

אורית שפירו: הרשות רואה את התלמידים על הרצף שבין החינוך הפורמאלי והבלתי פורמאלי, מהבוקר ועד אחר הצהריים במסגרות השונות שהם נמצאים אחר הצהריים, בין אם זה מרכזי נוער, מתנ"סים, תנועות נוער.

אורית שפירו: כי ברור שחלק מהילדים שנמצאים בבוקר, אנחנו רואים אותם עם פעילות דומה או אחרת אחר הצהריים.

אורית שפירו: הרשות פועלת בשיתוף פעולה עם מגוון משרדים שונים, שחלק גדול נעים לשמוע על השיתוף פעולה כאן, בין היתר משרד החינוך, משרד הרווחה, תמ"ת, משרד הבריאות, בעיקר תחת המטריה של ועדת מניעה וקהילה, ששם מתכנסים כל הגופים.

אורית שפירו: ואנחנו בודקים אחת לכשלושה חודשים את עיקרי הנקודות, שאנחנו צריכים אולי להעמיק עוד יותר את הפעולה בגינה בשנה הקרובה.

אורית שפירו: אם אני מסתכלת על שנת 2010, 2011 הועדה שמה לעצמה מטרה לדבר על כל הנושא של מיפוי ואישרור תכניות, כיוון שהתכניות על הרצף של כל הגופים שעושים עבודה בכל הארץ, הם מגישים אותם חלק כתכניות, חלק כפעולות.

אורית שפירו: ואנחנו צריכים לבדוק האם הקריטריונים הם קריטריונים שיכולים באמת לקדם את פעולת הבלימה של השימוש בסמים ואלכוהול, ואחר כך של הצמצום והירידה.

אורית שפירו: ואנחנו מגיעים לשלב הישורת שבה כל חברי הועדה במהלך חודש ינואר יישבו ביחד ויציגו את עיקרי הפעילות לשטח.

אורית שפירו: ברמה הארצית, יש לנו עבודה עם מועצת תנועות הנוער, ולכן אנחנו הנהנו כאן כשדיברת על העבודה שנעשתה בתנועה, שדיברת עליה, כיוון שלשמחתנו השטח פועל ופועל יפה בנקודות כאלה ואחרות, אבל היה לנו חשוב ליצור איזשהו מנגנון שהוא רחב בבניית מתווה ואסטרטגיה ארצית, ולכן אנחנו כרגע נמצאים במגע עם שנים עשר תנועות נוער, שבו אנחנו מתחילים מלמעלה של חלחול והדוויה של בניית תוכניות מניעה על פי הצרכים שלהם ומה שאנחנו רואים בשטח, בכדי שהם יוכלו להוריד את זה הלאה ברמה ארצית.

אורית שפירו: גוף נוסף, אבל ברמה מקומית כזאת או אחרת, זה מועצת תלמידים ארצית, שכבר אני מקווה שבחודש הקרוב הם עצמם, עם הכוחות הנפלאים שלהם, ותת ועדה של התנהגויות סיכוניות בנתה תכנית, שעוד פעם המטרה שהם יחלחלו עד אחרון התלמידים והרשויות עצמן.

אורית שפירו: ברמה ארצית.

אורית שפירו: חשוב לציין, שרמה מקומית, ישנם למעלה משמונים מתאמים ורכזים שעובדים בערים השונות ובמגזרים ובמגדרים השונים.

אורית שפירו: בין אם זה דוברי רוסית, בין אם זה דוברי ערבית, בין אם זה דוברי אמהרית וכמובן עברית.

אורית שפירו: גם היום ברמה לאומית אנחנו מנסים לתת מענה מדוגם יותר ומדוקדק יותר למגזרים ולמגדרים שעולים, ובשלב הזה אנחנו בתחילת עבודה עוד פעם עם משרד החינוך ומשרדים נוספים על הנושא של המגזר הדתי, שגם כאן אנחנו עושים הפרדה בין החרדים לבין הציבור הדתי לאומי והמאפיינים של כל אחד ואחד נדרש לו בכדי שהתכניות תהיינה מותאמות לנושא הזה.

אורית שפירו: אילו עיקרי הדברים.

אורית שפירו: אני חושבת שהמתווה המשמעותי ביותר זה באמת שיתופי הפעולה, כיוון שיש גורמים שונים שעושים עבודות שונות וחשוב שנהיה כוח משלים אחד לשני בכדי שנשכיל להשתמש בכספים שעומדים לרשותנו ברמה לאומית.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: דווקא בנושא הזה אני דיברתי על זה גם בכמה ועדות, אתם עדיין לא הצלחתם באמת, אפילו עובד אחד במגזר הדרוזי להכניס, בכל הנושא של הרשות למלחמה בסמים.

חמד עמאר: ואני דיברתי על זה יותר מפעם, ועד עכשיו, אני כבר שלוש שנים מדבר על הנושא, ועדיין לא הכנסתם.

חמד עמאר: יש מאה עשרים אלף דרוזים בישראל שאין לכם אפילו עובד אחד שאחראי על הנושא הזה ויכול לטפל בכל הנושא הזה מול הרשויות.

אורית שפירו: אני לוקחת את מה שאתה אומר.

חמד עמאר: אני חושב שאמרתי את זה גם למנכ"ל שלכם ואתם צריכים לקחת את זה בחשבון, ואתם חייבים להיכנס לזה.

חמד עמאר: כי אני יודע את זה ומכיר את זה עם העבודה שלנו כתנועת נוער.

חמד עמאר: אני דווקא, התחלנו בתכנית גם חדשה איך לשתף את ההורים, וזה גם משרד החינוך.

חמד עמאר: אני חושב, ההורים וגם אצלנו המגזר הדרוזי יש לנו יותר מארבעים אחוז של הגברים שעובדים, הבעלים שעובדים מחוץ לבית וישנים במסגרת הביטחון, ואז אנחנו הלכנו להסביר לנשים איך לזהות שהבן שלה הגיע לבית שיכור בלילה, איך עם הבן שלה, וזה בשיתוף פעולה איתכם.

חמד עמאר: אבל אני גם רוצה שהרשויות ייכנסו לעניין הזה ואצלכם לא.

אורית שפירו: אני אעביר את מה שאתה אומר, ואני חושבת שאולי, וזה באמת נקודתי אם כך ולא משהו רחב כמו שאתה רוצה, אבל אני חושבת שבעוספיה ובדלית אל כרמל כן היה מתאם, אבל אני לוקחת את מה שאתה אומר, בסדר גמור.

חמד עמאר: בעוספיה, יש בחורה אחת.

חמד עמאר: איתי אל תדברו על נתונים, אני בודק כל דבר.

חמד עמאר: בעוספיה יש בחורה אחת ברבע משרה שעובדת רק בעוספיה, והיא דרך ה"עיר ללא אלימות" אני מכיר כל דבר.

חמד עמאר: אז איתי לא, אל תדברו איתי על נתונים.

גל פליישמן: אני נציג מועצת תלמידים והנוער הארצית.

גל פליישמן: דובר באמת הרבה על הפעילויות שנעשות, אני רוצה לדבר על העניין של התכנים.

גל פליישמן: כי הרבה פעמים קורה מצב, שנגיד מגיע אלינו לבית ספר מישהו שהיה מכור לסמים או שנפל באלכוהול, מה שנקרא, ועכשיו הוא השתקם, אז הוא מדבר לנו על כל מה שקרה לו ועל עד כמה הדבר נורא, אבל אנחנו רואים שהוא בעצם עומד מולנו וכל הדברים האלה כבר מאחוריו--- מה שקורה, שיש כאן מסר הפוך.

גל פליישמן: כי אנחנו שומעים על הנזקים, אנחנו שומעים כמה הדבר מזיק, כמה הוא לא בסדר.

גל פליישמן: אנחנו אומרים, אנחנו לא רוצים להגיע לשם, אבל אנחנו רואים את הבן אדם הזה עומד מולנו והוא אומר, הכול כבר מאחורי.

גל פליישמן: אז יש כאן איזה שהיא סתירה כזו.

גל פליישמן: אני חושב שצריכים לחשוב על התכנים שמעבירים.

חמד עמאר: אתה מעלה נקודה מאוד חשובה, מאוד מאוד חשובה.

אפרת לינקובסקי: זה בדיוק פוגש את בני הנוער בחוויה של, אם הוא השתקם, אז מה הסיפור?

גל פליישמן: למה שאני לא אשתה?

גל פליישמן: למה שאני לא איהנה?

אפרת לינקובסקי: צריך לבחון טוב טוב את העניין.

חמד עמאר: היו על זה המלצות לא פשוטות בכלל.

חמד עמאר: המלצות חד משמעיות, לא לעשות את זה.

חמד עמאר: אז בוא ניתן לו לסיים, אחרי זה אני רוצה לשמוע את האחראי על הנושא של קידום נוער.

גל פליישמן: הנושא הזה עדיין ממשיך, עדיין מגיעים כאלה.

גל פליישמן: אנחנו באופן כללי חושבים שכדאי להפסיק את הדבר הזה לצמיתות כי הוא משדר משהו לא טוב לבני הנוער.

גל פליישמן: דבר נוסף, מבחינת הפעילויות, זה ראינו שפעילויות אינטראקטיביות מאוד טובות יש איזה שהם פעילות עם שלטים שבני נוער עוברים, ממש מכורים לחיים, שאני גם עברתי אותה.

גל פליישמן: שמעתי על בני נוער שעברו את הפעילות הזאת, פעילות מדהימה.

גל פליישמן: והיא לא רק ליומיים-שלושה זו פעילות שנשארים איתה גם שנה אחרי.

גל פליישמן: אם מציעים לבן נוער לשתות, אז הוא נזכר בפעילות הזאת שנה אחרי ואומר אני לא אשתה.

גל פליישמן: באמת צריכים לשים דגש על התכנים.

גל פליישמן: הדבר הנוסף הוא המכירה לקטינים בפיצוציות.

גל פליישמן: באמת אנחנו רואים ירידה.

גל פליישמן: הרבה פחות אנשים מוכרים לקטינים, במיוחד עם החוק עכשיו שנכנס שאסור למכור לפני השעה אחת עשרה, אבל הבעיה היא שבני נוער מבקשים מבני נוער מבוגרים יותר או מבוגרים לקנות להם, וזה פשוט מדהים לראות עד כמה אצל המבוגרים היד קלה על ההדק בלקנות להם.

גל פליישמן: אם אחד לשניים או לשלושה הולכים וקונים בלי לחשוב על ההשפעות שזה עושה לבני הנוער, ואני חושב שצריכים לשנות כאן משהו בתפיסה, לא רק אצל בני הנוער, אצל כל החברה כי אם מבוגרים זה נראה להם בסדר שבני הנוער שותים, אם הם רואים בן נוער שיכור זה לא נראה להם דבר רע או דבר חריג, ולכן צריך לשנות את התפיסה בפני כולם, לא רק אצל בני הנוער.

עמית צור: אני רוצה רגע להצטרף לגל ובאמת לדבר על הנושא של בית ספר.

עמית צור: דיברנו על זה שהרבה פעמים זה מאוד רגיל, שגם אם זה עוד שיעור אז זה עוד שיעור או עוד הרצאה ואם ההרצאה לא מספיק טובה אז זה בכלל עובר לידך ואתה לא מקשיב.

עמית צור: אז כן לבוא ולחדש.

עמית צור: אני אומרת, אם זה הנושא של טכנולוגיה, אפילו הרבה פעמים השימוש בסרטונים, השימוש במדיה, זה משהו שמאד מאוד משפיע על בני נוער, כי זה חלק מהעולם שלנו.

עמית צור: נגיד, לא להביא מישהו שהוא אחרי שיקום, אבל נגיד תוך כדי שיקום.

עמית צור: יש פה ליד ירושלים, את ליפתא.

עמית צור: כן.

עמית צור: אותנו הביאו וזה משהו שזה כן, כי לראות אותם תוך כדי שיקום ולראות אותם תוך כדי, שבקושי מצליחים להוציא משפט ובקושי הם זוכרים מה יקר וחשוב להם בחיים, את זה אתה זוכר.

עמית צור: את ההוא שהשתקם ומספר שכל יום מחדש הוא מתחיל, אז זה עובר לך לידך, כי אתה אומר אז אני אגיע למצב הזה ויהיו אנשים שיעזרו לי ונצא.

עמית צור: אבל כשאתה רואה את זה קורה אז זה משהו אחר.

עמית צור: שוב, בנושא הזה של לשנות איזשהו תפיסה.

עמית צור: זה גם תפיסה אצל הנוער.

עמית צור: שכן, זה נורא, זה לא פחית בירה, וזה לא איזושהי כוס, זה הרבה יותר מזה וזה נזק שהוא נשאר הרבה שנים.

עמית צור: אבל גם אצל המבוגרים אני לא בטוחה שזה לגמרי לא נראה חריג שבני נוער שותים, אבל זה מאוד מאוד קל לקנות, אם אתה מקבל פה את העשרה שקלים יותר.

עמית צור: זה לא משהו שהוא מנותק מהמציאות, זה קורה.

עמית צור: ואני גרה ברמת השרון, שזה נחשב יחסית למקום עם רמת חיים מאוד גבוהה וזה קורה גם שם.

עמית צור: וחברות שלי נמצאות על ספסלים, בנות מהשכבה שלי נמצאות על ספסלים לפעמים.

עמית צור: זה קורה בכל מקום ובמיוחד בסיכון, כמו שאמרתם.

עמית צור: אבל גם לצערי---

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ד"ר אילן שמש, מפקח ארצי בתחום קידום נוער.

אילן שמש: מספר מילים לגבי החינוך הבלתי פורמאלי בכלל, לאחר מכן אומר גם מילה על קידום נוער.

אילן שמש: לגבי החינוך הבלתי פורמאלי, הוא לא מנוצל מספיק לנושא הזה, למרות שאנחנו שומעים פה דברים טובים על מה שקורה היום עם תנועות הנוער, עם מועצות הנוער, מחנות, סמינרים וכן הלאה.

אילן שמש: אני יכול להגיד דבר אחד, כל הסיפור של החינוך הבלתי פורמאלי הולך לקפוץ דרגה.

אילן שמש: יש חוק חדש שחוקק שעכשיו מתחילים ליישם אותו, תוך שלוש שנים הולך להיות מנהל אגף נוער בכל רשות מקומית, מה שאולי ייתן לנו אחר כך איזושהי יכולת טובה יותר באמת להפנים יותר בחינוך הבלתי פורמאלי כי כמה זה חשוב.

עמית צור: גם מועצה.

אילן שמש: מועצות נוער, מועצות תלמידים, סמינרים, כל הנושא הזה של תנועות נוער, אלה כוחות אדירים.

אילן שמש: נמצאים שם מסות של ילדים ונוער ובאמת צריך יותר למסד את הנושא הזה, והיה לי כיף לשמוע אתכם, בכנות.

אילן שמש: הם עושים את העבודה לפעמים יותר טוב מהמבוגרים.

אילן שמש: ולא שהמבוגרים רעים, זה פשוט כוח אדיר.

אילן שמש: לגבי קידום נוער.

אילן שמש: אני אגיד משהו קצר, כי זה קודם כל רק שיהיה לכם ברור, משרד החינוך יודע שמית בשנה האחרונה על כעשרים ואחד אלף בני נוער שנשרו ממערכות החינוך, וכשאני אומר נשרו ממערכות החינוך זה כבר נשרו מבתי הספר, שהם כבר נשירה שנייה, שלישית.

אילן שמש: אני מדבר על גילאי הארבע עשרה שמונה עשרה.

חמד עמאר: אין להם שום מסגרת?

אילן שמש: אלה ילדים, שבמחשב של משרד החינוך, הם כבר דווחו.

אילן שמש: אני לא מדבר על כאלה ששלושה חודשים נמצאים בבית ולא דיווחו עליהם.

חמד עמאר: אבל יש חוק חינוך חובה, שאתה יכול להביא את ההורה לבית משפט.

חמד עמאר: האם נעשה דבר?

חמד עמאר: אני ראיתי אחד.

חמד עמאר: במגזר הדרוזי, שהביאו אותו למשפט וזה היה הראשון במדינת ישראל.

אילן שמש: אני יכול להצביע על התמונה, אתה צודק, לא עושים מספיק בנושא.

חמד עמאר: יש חוק, אני חושב שמשרד החינוך בנושא הזה דווקא צריך לרשום את זה, מבחינת אכיפה אם אתה מדבר על מספר של עשרים ואחד אלך ילדים שמגיל ארבע עשרה עד שמונה עשרה, שצריכים לשבת על ספסל הלימודים, לא נמצאים על ספסל הלימודים, אני חושב שמשרד החינוך צריך לאכוף את זה.

ריקי צימר: קיימים קציני ביקור סדיר, זה התפקיד שלהם לעשות, אני לא מבינה.

אילן שמש: קציני ביקור הסדיר הם אלה שמכניסים למחשב את השמות של אותם ילדים.

ריקי צימר: זה לא נכון.

אילן שמש: אחרי שהם אישרו בבתי הספר, בקהילה וכן הלאה, שהילדים האלה לא לומדים.

אילן שמש: יש כאלה שאנחנו גם לא יודעים עליהם כל כך.

אילן שמש: אני מדבר על מדווחים.

אילן שמש: אני יודע בדיוק באיזה רשות מקומית, מי הילד.

אילן שמש: המספר הזה הוא מספר גדול לחברה הישראלית, הוא לא קל.

אילן שמש: ברור לנו היום, כבר שנים אנחנו עושים סקרים בנושא הזה, האוכלוסייה הזו היא סובלת מהתנהגויות סיכון בכלל.

אילן שמש: אני אתן לכם דוגמה מהנתונים שלנו, לפחות אחד מכל ארבע יש לו תיק פלילי וזה שיעור פי, לא יודע, עשר יותר מאשר בקרב תלמידים.

אילן שמש: אנחנו יודעים מהסקרים של הרשות למלחמה בסמים שאנחנו שותפים להם בחמש שנים, שלפחות עשרים אחוז מהם מדווחים על שימוש.

אילן שמש: אני מדבר על סמים לא על אלכוהול.

אילן שמש: אלכוהול זה כבר כמעט כולם.

אילן שמש: התמונה רעה מהבחינה של האוכלוסייה הספציפית הזו.

אילן שמש: אנחנו גם יודעים כיום שבקרב שתי קבוצות אוכלוסיה בארץ יש שיעור גבוה יותר.

אילן שמש: המגזר הערבי, למרות שיש שיפור קל, המגזר שני הוא המגזר החרדי.

אילן שמש: האתיופים דרך אגב, נושרים מעט כי הם בדרך כלל מסווגים לתוך פנימיות.

אפרת לינקובסקי: שם אחוז צריכת האלכוהול מטורפת.

אילן שמש: חבל על הזמן.

חמד עמאר: אצל האתיופים?

אפרת לינקובסקי: אצל האתיופים, האלכוהול זה פשוט מגיפה.

אילן שמש: כולם בסדרי גודל מפחידים.

אילן שמש: אצל הרוסים, יש דווקא ירידה.

אילן שמש: אצל הרוסים החדשים זה ברמות איומות.

חמד עמאר: אתם מפתיעים אותי, אני לא שמעתי את זה אף פעם.

אילן שמש: אצל האתיופים, בסדרי גודל שאנחנו לא הכרנו.

אילן שמש: לא ראינו דברים כאלה, גם באוכלוסיה של העולים מרוסיה.

אילן שמש: יש לנו עוד אוכלוסיות, אנחנו עובדים בכל המגזרים.

אילן שמש: המגזרים הבולטים היום זה המגזר החרדי והמגזר הערבי מבחינת נשירה.

אילן שמש: מבחינת נשירה.

אילן שמש: אני יכול להגיד לכם שיש גם קבוצות חדשות, כמו הנושא הזה של ילדי פליטים, שאנחנו לא נותנים עליהם את הדעת, אבל ביישובים מסוימים הם מתחילים להיות מסה ברורה.

אילן שמש: לא פשוטה.

אילן שמש: גם כן אנחנו, כמשרד החינוך על פי חוק חייבים לתת לילדים האלה השכלה, כולל אם הם נמצאים במוסדות, לפני לא יודע מה, ואנחנו עושים את זה.

אילן שמש: עכשיו, בישראל אנחנו עברנו שינוי.

אילן שמש: כי באמת יש ביקורת לא פשוטה איפה יש קידום נוער איפה אין קידום נוער, למה פתחו פה למה לא פתחו פה.

אילן שמש: אלה דברים ידועים.

אילן שמש: הם על השולחן, אנחנו מדברים על זה.

אילן שמש: אז שנה שעברה פרסמנו קול קורא עם קריטריונים.

אילן שמש: מה זאת אומרת?

אילן שמש: כל רשות מקומית בישראל שיש לה למעלה מעשרה נערים מנותקים, למעלה מעשרה נערים מנותקים, יש רשויות שאין בהם.

אילן שמש: הן נצרכות, אבל כל רשות מקומית שיש בהם למעלה מעשרה, עקרונית יכולה בקול קורא, חודש הבא אנחנו מפרסמים את הקול קורא ל 2012, יכולה להגיש בקשה.

אילן שמש: ככה, אם יש לה למעלה משלושים נערים מנותקים היא מגישה בקשה להקמת יחידה לקידום נוער.

אילן שמש: אני יכול להגיד לכם שבמגזר הערבי שבע רשויות בשנה שעברה, בגלל הקול קורא, הגישו בקשה כזו, ולא הייתה לנו ברירה, כמשרד היינו חייבים להקים שם יחידה לקידום נוער.

אילן שמש: ברגע שהם נותנים את הרשימה של הילדים והם אומרים, אני רוצה.

אילן שמש: אנחנו חייבים לעשות איתם את הדין ודברים.

אילן שמש: יש לנו פילוח של כספים, גם הmatching אנחנו מבקשים, ובהתאם.

חמד עמאר: עד איזה אחוז יכול להגיע ה matching?

אילן שמש: ה matching תלוי במצב הסוציו אקונומי של הרשות, כי יש לנו, מה שנקרא, סולם.

אילן שמש: לפי היום זה בלאגן אחד גדול.

אילן שמש: אתה צריך לבדוק את, ככה ה matching צריך, הוא קודם כל עשרים וחמשה אחוז---

חמד עמאר: יכול להיות רשות שיש לה שלושים ילדים, ואין לה יכולת לשלם לך את ה matching להכניס אותה לקידום נוער?

אילן שמש: היום ברוב הרשויות האלה הם את ה matching משיגות באמצעות, או אני אתן לך דוגמה פתחנו בזרזיר.

אילן שמש: בגלל התורמת הלאומית, מקבלים השלמה דרך דווקא הרשויות האלה, בשונה מהרשויות הקשות, אתה מצליח לעשות איזשהו חיבור של תקציבים מגופים שונים, ואז הקמנו.

אילן שמש: אבל מקומות שאין בכלל הם מקימים דבר שנקרא שלוחה.

אילן שמש: יישוב קטן שיש לו עשרה ילדים מנותקים בסך הכול, הוא מקים שלוחה.

אילן שמש: מה זה שלוחה?

אילן שמש: הוא צריך לתת את המבנה, הוא צריך לתת את המבנה.

אילן שמש: אבל הוא לא צריך לתת כסף, כי הוא למעשה מקבל את השירותים מקידום נוער סמוך.

אלי בכט: המבנה הזה כמו שווי שימוש?

אלי בכט: זה נחשב כחלק מה matching?

אילן שמש: לא.

אילן שמש: אני אגיד משהו קצת על התפיסה של העבודה ואיך זה קשור בכלל לכל הסיפור הזה של סמים ואלכוהול.

אילן שמש: זאת אומרת, אם יש ביישוב רק עשרה, אני יודע מהבני עייש, רק עשרה נערים מנותקים, אז הם יכולים את הנערים האלה, הם צריכים לתת מבנה כדי שאפשר יהיה לתת שירות לילדים האלה.

אילן שמש: אתה לא יכול לתת להם את זה ברחובות לגמרי.

אילן שמש: אבל הם יכולים לקבל את כל המסגרת של ניהול ושל המרכז השכלה ושל פיקוח ושל תקציבי פעולה ושל העסקת המורים וכן הלאה וכן הלאה, דרך יישוב סמוך שיש שם יחידה לקידום נוער.

אילן שמש: כלומר עשינו את כל הדברים האלה כדי לנסות להגיע באמת לשטח.

גלעד נתן: יש לכם רשויות שאתם רוצים להיכנס, שיש נערים, אבל הן לא רוצות אתכן?

אילן שמש: כן.

אילן שמש: יש ראשי רשויות שאומרים, אתם באים אלינו אתם מביאים אלינו את הצרות.

אילן שמש: מה לעשות?

אילן שמש: קורה גם כן.

גלעד נתן: כמה יישובים כאלה?

אילן שמש: פעם אמר לי את זה ראש העיר ברעננה, ואחרי זה הם הקימו יחידה לקידום נוער לתפארת.

אילן שמש: נו מה לעשות?

אילן שמש: יש כאלה.

אורית חפץ: לי הייתה הזכות להקים את היחידה לקידום נוער ברעננה, אני היום בתל אביב, אבל ארבע עשרה שנה---

אילן שמש: במקרה היא הייתה המנהלת קידום נוער ברעננה, בגלל זה היא יודעת.

אילן שמש: קצת לגבי מה עושים.

אילן שמש: תראו, קידום נוער זה שירות של משרד החינוך, אני בכוונה אומר של משרד החינוך, אז דבר ראשון שאנחנו צריכים לתת לילדים האלה זה השכלה.

אילן שמש: ואני שמח להגיד לכם שיותר מחצי מהנערים האלה עושים בגרויות.

אילן שמש: זאת אומרת, הם נמצאים בתכניות של שתים עשרה, ובגרויות, הבגרויות הן אקסטרניות.

אילן שמש: זאת אומרת, כל התהליך הוא אחרת, כי זה למידה אופקט.

אילן שמש: נגיד כמו זוגות או שלשות והלימודים הם חיצוניים וזה אחר הצהריים בכלל.

אילן שמש: אבל התעודה שילד צריך לקבל היא תעודה פורמאלית לחלוטין, בשביל זה זה משרד החינוך.

חמד עמאר: הם מקבלים תעודה פורמאלית?

אילן שמש: כן.

אילן שמש: תלך לשפרעם, תלך לנקד נקד ותשאל אותם כמה קיבלו תעודה.

אילן שמש: כמה קיבלו תעודה.

אילן שמש: עכשיו, תעודה יכולה להיות תעודה של שמונה שנות לימוד, יכולה להיות תעודה של עשר שנות לימוד, יכולה להיות תעודה של שתים עשרה שנות לימוד ויכולה להיות בגרויות, הכול זה קיים.

אילן שמש: אלה מסלולים בתחום של ההשכלה.

אילן שמש: וזה קיים.

חמד עמאר: דווקא יחידת נוער בשפרעם עושה עבודה מעולה.

חמד עמאר: יש לה הרבה ילדים שם והיא עושה עבודה מעולה.

אילן שמש: אנחנו במגזר הערבי חזק.

אילן שמש: אין לך ברירה.

אילן שמש: המגזר הערבי מציף אותנו.

אילן שמש: בוא נהיה הוגנים.

אילן שמש: עכשיו, אנחנו צריכים לתת שירות לנערים מנותקים, לכן אנחנו חייבים להיות חזקים במגזר הערבי.

אילן שמש: זה הגיוני.

אילן שמש: אני יכול להגיד לך, שיש לנו קושי יותר גדול דווקא אצל הבדואים בדרום.

אילן שמש: קשה לבנות שם תשתיות, קשה לאתר זה קשה.

חמד עמאר: חבל שראש הועדה הקבוע לא נמצא כאן, שתדבר איתו.

אילן שמש: אנחנו נמצאים שם, אבל זה יותר מסובך.

אילן שמש: באמת יותר מסובך.

אילן שמש: קודם כל אנחנו נותנים השכלה.

אילן שמש: הדבר השני שלא נותנים עליו את הדעת בכלל בחברה הישראלית, וזה אצלנו במקום שני, תעסוקה ועבודה.

אילן שמש: עולם העבודה מעסיק את הנוער בסדרי גודל שאין כדוגמתם.

אילן שמש: פיתחנו תכניות מיוחדות לנושא הזה, אנחנו היום את הנערים שלנו צריכים לראות אותם פה, כי אני יודע מה שהם עושים.

אילן שמש: אנחנו מכניסים אותם למיזמים עסקיים, אנחנו מלמדים אותם סדרי גודל ודברים שקשורים היום לאוניברסיטה, כמעט.

אילן שמש: ואני מדבר על יזמיות עסקיות, אני מדבר על חשיבה עסקית, אני מדבר על מינהל עסקי.

אילן שמש: עולם התעסוקה הוא ענק.

אילן שמש: בטח בתמ"ת יודעים את זה.

אילן שמש: זה מתחיל בהכשרות מקצועיות וזה נגמר בהכנה של כל המיומנויות של להכיר לדעת לנהל את זה.

אילן שמש: בכלל לפתח חשיבה אסטרטגית בנושא של שאיפות תעסוקתיות.

אילן שמש: זה עולם שלם, ויש לזה תכניות מיוחדות.

אילן שמש: היום בנינו אותם יחד עם הג'וינט.

אילן שמש: שיהיה לכם ברור, אנחנו עובדים על חוסר.

אילן שמש: זאת אומרת, אצלנו נער שמשתמש בסמים זה לא אומר שהוא לא יכול לעשות בגרויות, לעבוד וכן הלאה וכן הלאה.

אילן שמש: ואנחנו רואים, כמה שאנחנו מצליחים יותר לתת לו את ההצלחות האלה יש ירידה בשימוש.

אילן שמש: זה טבעי וזה נורמאלי.

אילן שמש: אנחנו מנסים לשלב הרבה מאוד פעילויות בתחום של מניעה, אנחנו נעזרים פה בתכניות נהדרות שפותחו לאורך שנים.

אילן שמש: חלקם כאן הוזכרו כמו ה"מכורים לחיים" הנושא הזה באלטרנטיב, ויש לנו סרטי קולנוע וכן הלאה.

אילן שמש: אנחנו נותנים את הפעילויות האלה לעובד כדי שיהיה לו מה לעשות עם הדברים האלה מול הנערים.

אילן שמש: אנחנו לא עושים יותר מזה נערים שהם משתמשים בצורה קשה, כרונית וכן הלאה אנחנו לא יודעים לטפל בהם, אנחנו חייבים באיזשהו מקום לקשור בינם לבין השירותים הקיימים היום.

אילן שמש: זה תפקידנו.

אילן שמש: ויש לנו חיבורים עם הרווחה יש לנו חיבורים עם מי שצריך לצורך העניין הזה ויש גם נערים כאלה, לצערנו.

אילן שמש: הנושאים הבאים שאנחנו נותנים לחבר'ה האלה, זה כל הנושא של חינוך חברתי.

אילן שמש: עכשיו אני אגיד לכם משהו בקטע של חינוך חברתי.

אילן שמש: חינוך חברתי זה הכנה לצה"ל למי שזה רלוונטי לו.

אילן שמש: המגזר הערבי זה יותר הקטע של שירות לאומי וכן הלאה התנדבות, מעורבות בקהילה.

אילן שמש: אבל חשוב לנו שנער כזה גם יקבל את מה שמקבל ילד בבית ספר ולפעמים אפילו יותר טוב צריך לקבל את זה.

אילן שמש: לכן כל התכניות האליטיסטיות של מינהל חברה ונוער בתוך בתי ספר חשוב שהם יהיו עם הנערים שלנו.

אילן שמש: ואני מדבר על המסע לפולין ואני מדבר על מסע לאתיופיה שיוצא ממשרד החינוך, ואני מדבר על דברים כאלה.

אילן שמש: כי נער שעובר את הדברים האלה זה נער שהסיכוי שלו להשתקם הוא יותר גבוה.

אילן שמש: זה כל הפילוסופיה.

אילן שמש: לכן קידום נוער זה גוף שנותן שירותים חינוכיים, השכלתיים לנוער הזה שנשר.

אילן שמש: מצער אותי לספר לכם, שיש לנו שמונה עשר אלף נערים פחות או יותר בשנה, שעוברים בתוך המסגרות שלנו.

אילן שמש: תשעת אלפים בסך הכול מתוכם הם נערים מנותקים.

אילן שמש: כי אנחנו היום עובדים גם בשולי בתי ספר מסוימים.

אילן שמש: לכן תשימו לב, מתוך כעשרים אלף אנחנו מגיעים לפחות מחצי.

אילן שמש: עדיין חצי נמצאים ואנחנו אפילו לא מאתרים אותם.

אילן שמש: אז זו התמונה האמיתית שלנו.

חמד עמאר: זה המדווחים.

אילן שמש: לצערי.

אפרת לינקובסקי: העשרים ואחד הוא מהמדווחים.

אילן שמש: העשרים ואחד זה המדווחים.

חמד עמאר: יש הרבה ילדים שעדיין נמצאים, הם לא נמצאים בשום מסגרת.

חמד עמאר: ויש בתי ספר שמדווחים שהם נמצאים אצלם, והם בכלל לא נמצאים אצלם.

חמד עמאר: זו תופעה שאנחנו מכירים.

אילן שמש: אמת.

חמד עמאר: אני מסכם את הדיון הזה, באמת היה דיון מאוד פורה.

חמד עמאר: אני חייב עד שתים עשרה לצאת מכאן, אני מאוד מצטער, אם אתה תגיד, בשביל כמה משפטים, אני אתן לך.

וודים דולגיזר: לגבי משטרה שאין דוחות פעילות, אם מישהו התאבד או כתוצאה מסמים או מישהו עשה תאונה כתוצאה מסמים או אלכוהול, משתיית אלכוהול, ואין תוצאות ואין נתונים.

וודים דולגיזר: אי אפשר לאתר כמה אנשים נהרגו משימוש?

חמד עמאר: מי שאמור להתחיל לאסוף את זה, זה משרד הבריאות.

ד"ר פאולה רושקה: אנחנו התחלנו עכשיו בפרויקט כזה.

ד"ר פאולה רושקה: התחלנו בזה.

וודים דולגיזר: ושנית כל הפעילות של משרד החינוך, כל ההרצאות וזה, זה טוב ויפה לסמן וי.

וודים דולגיזר: כי הנוער, אם מישהו למד פסיכולוגיה, נוער יגיד, אלי זה לא קשור, אני לא במעגל הזה.

וודים דולגיזר: ואם הנוער במעגל הזה, הוא יגיד אני אל הקו הזה לא אדרדר.

וודים דולגיזר: מה שהאדון אמר פה, זה באמת להכין תכניות, מסגרות לנוער שהם יעבדו, שהם יעסקו בכל מיני פעילויות פיזיות, הכנות לצה"ל כל דבר שהוא דורש מנוע, לא להישאר ברחוב, אלא להישאר במסגרת.

חמד עמאר: תודה רבה.

עמית צור: אני חייבת להגיד, אבל שכן חשוב הסברה.

עמית צור: זה צריך לעבוד גם וגם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: אני מסכם את הנושאים.

חמד עמאר: עדיין נושא המניעה הוא הנושא החשוב ביותר אצלנו, לא הטיפול אחרי.

חמד עמאר: ואני חושב שיש למשרד החינוך שעת מחנך, והתלמידה דיברה על הנושא של שעת מחנך.

חמד עמאר: צריך לנצל את זה שאותם מחנכים, אותם להעביר הכשרה ולא רק היועץ של בית הספר, כי הם מגיעים לכיתה, לפחות פעם בשבוע יש לכם שיעור מחנכת?

עמית צור: לפחות פעם בשבוע.

חמד עמאר: לפחות פעם בשבוע.

חמד עמאר: אז אותו שיעור, אני זוכר את עצמי כתלמיד, לא היו מנצלים את זה.

חמד עמאר: זה היה בשבילנו הפסקה.

חמד עמאר: אז אם ינצלו את זה, אני לא יודע היום איך המצב, אם ינצלו את זה לשעה שיכולים להעביר בה את כל הנושאים הקשורים, גם בנושא טיפול, מניעה של הסמים, אלכוהול, גם בנושא תעבורה, זה גם יכול לעזור ויקדם.

חמד עמאר: ומה ששמעתי, התכנית שלכם לא מגיעה לכל בתי הספר.

חמד עמאר: אנחנו צריכים באמת, כמשרד החינוך, לקחת את זה לידיים, לנסות להרחיב את התכנית שלו, להגיע לכל בית ספר ובית ספר.

חמד עמאר: ומבחינת הקידום נוער של עשרים ואחד אלף ילדים שלא נמצאים בתוך מסגרת, זה אומר לנו דרשני.

חמד עמאר: אני חושב שמשרד החינוך צריך לקחת את זה, גם להגיע להורים, גם להעמיד את ההורים.

חמד עמאר: אם נתחיל להעמיד את אותם הורים שמחויבים בחוק לשלוח את הילדים שלהם לבית ספר והם לא שולחים אותם, גם הורים צריכים להבין שהם יכולים לעמוד למשפט ולהישפט על הנושא הזה, ואולי ככה נוכל למנוע עוד כמה מאות ילדים שיגיעו לבתי ספר, בנושא הזה.

חמד עמאר: אני אומר לכם, אכיפה של מכירת אלכוהול, אתה דיברת על הנושא.

חמד עמאר: אני לא שמעתי על שוטר אחד שנכנס במגזר הלא יהודי, של אכיפה.

חמד עמאר: אכיפה של מכירת אלכוהול לא נמצאת במגזר הערבי, ואני בכל מקום אומר את זה.

חמד עמאר: כל אחד יכול לגשת, אפילו ילד בן שלוש אם הוא מסוגל, יכול וימכרו לו.

חמד עמאר: ותנסה את זה.

חמד עמאר: אני מוכן ללכת איתכם למשטרה ולבדוק את זה, ואם אני שולח ילד בן שלוש, בן חמש, יכול להיכנס בפנים, לקנות אלכוהול ולצאת כי המוכר לא יגיד לו, כי אף אחד לא אוכף את הנושא הזה של מכירת אלכוהול.

חמד עמאר: גם נושא של שפיכת אלכוהול, גם במגזר הערבי לא קיימת.

חמד עמאר: התופעה של לצאת ארבעה חמישה חבר'ה ביחד באוטו, לשבת באיזה גבעה ולשתות.

חמד עמאר: וזו תופעה.

חמד עמאר: והמשטרה לא נמצאת במקומות האלה, ויש מקומות כאלה מיועדים, שהולכים ויושבים.

חמד עמאר: אני חושב שלנושא הזה של האכיפה, המשטרה צריכה להיכנס למגזר הערבי בנושא הזה.

חמד עמאר: הכשרה של אחיות בתי הספר.

חמד עמאר: זה מאוד חשוב.

חמד עמאר: אני חושב שמשרד הבריאות צריך להיכנס לנושא הזה ולהתחיל בנושא הזה כבר עכשיו.

חמד עמאר: לא לחכות לשנה הבאה ולא בעוד חודש ולא באמצע שנה הבאה.

חמד עמאר: זה נושא חשוב.

חמד עמאר: צריך להיכנס אליו.

חמד עמאר: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.