ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 499, 2011-11-23 09:00

אלכס מילר: כן, וזה עניין גם חשוב ואנחנו מברכים את תושבי דימונה ובנוסף לכך, ככה שמעתי בבוקר, על כך שיש איזו שהיא יזמה, אמנם זה לא קשור אליך כרגע, אבל בתור מישהי שהייתה מופקדת על משרד החינוך, על כך שרוצים לאחד את החינוכית עם , כבר אני אומר לכם שמבחינתי זה מהלך מאד בעייתי.

אלכס מילר: ועדת החינוך ביחד עם ועדת הכלכלה אחראית היום על הרפורמה ב, והמצב שם הוא מאד בעייתי והכנסת החינוכית לשם תהווה לדעתי פגיעה מאד קשה בחינוך ותגרום פשוט להרס מוחלט של הערוץ הזה ולדעתי זה גם לא יעזור ל, אז זה מבחינתנו.

אלכס מילר: טוב, חבר הכנסת אורי אריאל, אני אתן לך להציג את החוק.

אלכס מילר: אני אתן לך גברתי אחר כך להתייחס, אנחנו נפתח בדיון כללי ונקרא.

אלכס מילר: אין לנו פה יותר מדי סעיפים, זה חוק קצר, ענייני וחשוב.

אלכס מילר: בבקשה.

אורי אריאל: בוקר טוב ליושב ראש, בוקר טוב לשרת התרבות.

אורי אריאל: מי שהסתכל, ואני מתחיל מהשורה האחרונה של החוק שמונח על שולחנכם.

אורי אריאל: כמו כל חוק כתוב אם היו פעם הצעות כאלה.

אורי אריאל: הצעות זהות הונחו על שולחן הכנסת השבע עשרה ועל שולחן הכנסת השש עשרה.

אורי אריאל: להצעת החוק הזאת יש זקן ארוך מאד.

לימור לבנת: לא כל כך.

אורי אריאל: לימור, שהיא יותר ותיקה ממני בכנסת אומרת זה לא נורא.

אורי אריאל: כבר ראינו כאלה שמתגלגלים שלוש וארבע כנסות.

אורי אריאל: עכשיו, למה זה לוקח כל כך הרבה זמן, למרות שיש פה תיקון אפליה בוטה כלפי אזרחי מדינת ישראל?

אורי אריאל: כי כל פעם שזה עולה אז אומרים – לא, לא, תיכף אלוף פיקוד תיכף מתקין תקנה אצלו, או צו זה נקרא, וזה יסדיר את העניין.

לימור לבנת: לזה יש זקן הרבה יותר ארוך.

לימור לבנת: זה בתחילת שנות ה-2000.

אורי אריאל: וזה יסדיר את העניין והכל בא על מקומו בשלום ואין שום בעיה, בכלל לא צריך חקיקה.

אורי אריאל: אם אתם חושבים שהטיעון הזה פס מן העולם, טעות בידיכם.

אורי אריאל: אתמול קיבלתי טלפון דחוף מבכיר – אנחנו לא נוכל להצביע היום על החוק.

אורי אריאל: אמרתי למה, מה קרה?

אורי אריאל: משהו הסורים על הגדרות, משהו?

אורי אריאל: לא, לא, אלוף פיקוד אומר.

קריאה: המצרים, המצרים.

אורי אריאל: המצרים על הגדרות.

אלכס מילר: חבר הכנסת אורי אריאל, אותו בכיר התקשר אלי ואמרתי לו לא מקובל ואנחנו נצביע היום.

אורי אריאל: בסדר, מאה אחוז.

אורי אריאל: שר הביטחון אומר שהוא יתקין תקנות.

אורי אריאל: אמרתי שמעתי אותך מה שנקרא ואני מודה לך ומבחינתי מצביעים, יש יושב ראש, אני יכול רק לבקש, בשביל זה נקבע הדיון.

אורי אריאל: ואני רוצה לבקש, אין לי הרבה מה להוסיף על החוק.

אורי אריאל: זה פשוט תיקון של אפליה מתמשכת שאין לה שום הצדקה, ממש.

אורי אריאל: אני לא רוצה להשתמש במילים חריפות ולכן אני מציע פשוט לתקן את זה ולגמור את זה בהכנה לקריאה ראשונה.

אורי אריאל: עוד יש לנו דרך כדי לגמור את החקיקה, אבל אני חושב שהחוק מדבר בעד עצמו.

אורי אריאל: אני מאד מודה לשרה כמובן שהיא תומכת וליושב ראש הוועדה ולחברים.

אורי אריאל: זהו, אני לא רוצה להוסיף כרגע יותר.

אלכס מילר: תודה אדוני.

אלכס מילר: גברתי השרה.

לימור לבנת: טוב, אז ככה.

לימור לבנת: קודם כל בניגוד להצעת החוק שיש לה זקן אבל קצר, אז לסיפור עצמו יש זקן ארוך מאד, משום שצריך כאן באמת לומר אולי לוועדה לצורך הפרוטוקול בוודאי, למי שאולי לא יודע או יקרא את הפרוטוקול ברבות הימים של הוועדה.

לימור לבנת: אז ביו"ש, מכיוון שהחוק הישראלי, חוק השיפוט והמינהל לא חלים ביהודה ושומרון, אז החיים שם מתנהלים מכוח צווי אלוף.

לימור לבנת: כך מתנהלת מערכת החינוך, וכך מערכות אחרות חלות מכוח צווי אלוף.

לימור לבנת: על מה לא חל צווי אלוף?

לימור לבנת: על המוזיאונים.

לימור לבנת: עכשיו, זה מונע מאיתנו כמשרד ממשלתי, לתת תמיכה תקציבית למוזיאונים ביו"ש.

לימור לבנת: על פי חוק אנחנו פשוט לא רשאים, ולכן גם מוזיאונים שהם מוזיאונים חשובים שנמצאים ביו"ש, לא יכולים לקבל מאיתנו תמיכה.

לימור לבנת: ואנחנו בעניין הזה מתכתבים כבר ארוכות, עוד בקדנציה הקודמת שלי כשרת התרבות, שהייתה בין 2003 ל-2006, שזה כבר עוד מעט, בקרוב נחגוג יום הולדת עשור, בעוד שנה ומשהו זה כבר יהיה עשור, אבל ---

יהודית גידלי: זה יסתיים החודש.

לימור לבנת: כן, בדיוק.

לימור לבנת: לא, נחגוג עשור להתחלת התהליך אני מתכוונת.

לימור לבנת: אבל הסתבר לי שעוד קודם לכן, יש לי כאן מכתבים מ-99 בעניין הזה כבר, מול משרד הביטחון וכו' וכו'.

לימור לבנת: ומועצת המוזיאונים בשעתו ומחלקת המוזיאונים במשרד התרבות ששלומית נמליך עוד הייתה מנהלת מחלקת המוזיאונים בשעתו, פעלה יחד עם מפעל הפיס והמליצה, והמליצה להשיג תורמים בתמיכה מאד מאסיבית של המחלקה.

לימור לבנת: איפה היא מנהלת המחלקה?

שמעון אלקבץ: היא בהשתלמות בחו"ל, השתלמות בלונדון.

לימור לבנת: אה, אוקי.

לימור לבנת: אז שלומית נמליך מי שבשעתו הייתה מנהלת המחלקה, לפני, היא עוד בשעתו טיפלה בעניין הזה.

לימור לבנת: יש לי כאן תכתובת עצומה שפונים ומבקשים.

לימור לבנת: דווקא מחלקת המוזיאונים במשרד התרבות מאד תמכה בעניין הזה.

לימור לבנת: מפעל הפיס תמך.

לימור לבנת: גורמים, יש מוזיאונים חשובים ביהודה ושומרון.

לימור לבנת: מדובר לפחות בשלושה אם אני לא טועה, שניים, שהם חשובים מאד.

לימור לבנת: אני מדברת על המוזיאון של משה קסטל במעלה אדומים, מוזיאון חשוב מאד, אחד הציירים החשובים ביותר שיש לנו, היו לנו, הוא כבר הלך לעולמו, אבל רעייתו, אלמנתו עדיין מנהלת את המוזיאון.

לימור לבנת: הוא השאיר את כל נכסיו האומנותיים כמובן, במעלה אדומים, והם קיימים שם ועל פי רצונו.

לימור לבנת: המוזיאון הוקם במעלה אדומים בסיוע של הרבה מאד גורמים, בין היתר מפעל הפיס, מוסדות מדינה ותורמים רבים מאד.

לימור לבנת: מוזיאון יפיפה, שכמובן צריך לעמוד בכל תנאי הסף.

לימור לבנת: יש שם עוד, עניין האוצר או האוצרת נפתר כבר?

אורי אריאל: כן, מנהל העסק.

לימור לבנת: לא, אני צריכה לשמוע את זה מהמחלקה במשרד.

לימור לבנת: הוא לא נפתר עוד.

שלומית נמליך: הוא לא נפתר, אבל הוא בתהליך ואנחנו מלווים אותו.

אורי אריאל: למה לא?

לימור לבנת: בתהליך, אוקי.

לימור לבנת: כי היא צריכה לעבור עוד איזה קורס מוזיאולוגים אם אני לא טועה, או משהו מהסוג הזה.

לימור לבנת: נכון, שלומית?

ישראל גולדשטיין: היא עברה את הקורס.

ישראל גולדשטיין: הייתה טעות, חשבו שהיא לא עברה, היא עברה.

לימור לבנת: אוקי, טוב, אנחנו לא נעסוק בזה כאן כרגע.

לימור לבנת: מכל מקום, יש עוד מוזיאון – השומרוני הטוב נדמה לי ב---

הדס פרבר: השומרוני הטוב מעולם לא פנה אלינו.

לימור לבנת: לא פנה, אוקי.

לימור לבנת: אז זה דבר שצריך להיבדק, אבל בקריית לארבע יש מוזיאון לארכיאולוגיה מאד חשוב.

הדס פרבר: אנחנו גם מלווים אותו.

לימור לבנת: מלווים אותו, כן, כן.

לימור לבנת: בקריית ארבע יש מוזיאון מאד חשוב, ארכיאולוגי, שגם הוא לא יכול לקבל תמיכה מאותו טעם ממש של צו האלוף.

לימור לבנת: אז כאמור, יש כאן תכתובת ארוכת ימים, ארוכת שנים לא ארוכת ימים, ארוכת שנים עם הצבא.

לימור לבנת: עכשיו תראו, העניין הזה כאמור טיפלתי בו כשהייתי שרת תרבות בשעתו ולא עלה בידי לקדם אותו.

לימור לבנת: בינתיים יצאתי לחופשה ממשרד התרבות בין 2006 עד 2009, יצאתי לפנסיה ממשרד התרבות ---

אלכס מילר: יצאת לאופוזיציה.

לימור לבנת: כן, בדיוק.

לימור לבנת: וגם אז לא קרה שום דבר כאמור, והנה באה הצעת החוק של אורי אריאל, ואני חייבת להודות שמאד שמחתי עליה, אבל אז הגיע בוועדת השרים לחקיקה נציג משרד הביטחון, ואמר משרד הביטחון מתחייב שאנחנו נוציא צו אלוף.

לימור לבנת: עכשיו, אני חייבת להגיד משהו על הצעת החוק מול צו אלוף.

אורי אריאל: מתי הייתה ועדת השרים בערך?

אורי אריאל: לפני ארבעה חודשים?

לימור לבנת: משהו כזה, כן.

לימור לבנת: לפני הפגרה.

לימור לבנת: הפגרה בעצמה הייתה כמעט ארבעה חודשים.

אורי אריאל: חמישה חודשים ומאז הם לא הספיקו להזיז את העניין?

לימור לבנת: רגע, רגע, אז אני מיד אגיע לזה.

לימור לבנת: אבל לפני זה אני רוצה להקדים ולומר כך, תראו, אני רוצה לומר כך, אני לא מעורבת בחקיקה משום שדרך המלך היא החלת צו אלוף, בדיוק כמו בכל העניינים האחרים.

לימור לבנת: אני לא חושבת שצריכה להיות כאן חקיקה.

לימור לבנת: צריך להוציא צו אלוף ואין לי כוונה כאן, אגב אורחה של חוק המוזיאונים, לעשות כאן איזה מן רבע החלת ריבונות או משהו מהסוג הזה.

לימור לבנת: זה לא דבר נכון לעשותו.

לימור לבנת: אבל, בהעדר הבנת הנקרא בקרב הגורמים הרלבנטיים והאחראים, ותוך איזו מן עקשנות מטופשת ובאמת לא מובנת לאורך כל כך הרבה שנים, אז הגיעה הצעת החוק של חבר הכנסת אורי אריאל לוועדת השרים לחקיקה, ושם אנחנו הסכמנו, על פי הצעתו של יושב ראש הוועדה, שר המשפטים, השר נאמר, ולאור דבריו של נציג משרד הביטחון שאין שום בעיה, הנה, הנה, הם יכילו צו אלוף, אמר השר נאמן והסכמנו לו, החברים בוועדת השרים לחקיקה, הסכמנו עם זה, שנמתין.

לימור לבנת: נחכה.

לימור לבנת: אני לא זוכרת אם אנחנו הסכמנו לחכות שלושה שבועות או חודש או משהו מהסוג הזה, וחיכינו.

לימור לבנת: וחזרנו לוועדת שרים, החזרנו את זה לועדת שרים לחקיקה לא כעבור חודש אלא אפילו מעבר לכך.

קריאה: שבועיים.

קריאה: זה היה בין ב-3 ביולי ל-17 ביולי.

עדנה הראל: ואז זה כנראה לא כל כך הספיק.

לימור לבנת: לא, לא, אבל אז עדנה, סליחה ברשותך, אז זה לא הגיע כעבור שבועיים.

לימור לבנת: זה הגיע לאחר --

עדנה הראל: התאריכים של הדיונים הם בהפרש של שבועיים, סליחה כבוד השר.

לימור לבנת: לא, לא, אני מקבלת מה שאת אומרת, אני פשוט לא זכרתי בעל פה.

לימור לבנת: כעבור שבועיים הגיע ושאלנו מה קרה, הוא אמר – זה, אנחנו, יש דיונים, יש זה, יש פה, יש שם, ואז החלטנו שכנראה אין דרך להבהיר למשרד הביטחון, כאשר התהליך הזה מתנהל מ-1999, המסמכים בידי, אני יושבת כאן עם כל המסמכים.

לימור לבנת: אין דרך להבהיר למשרד הביטחון אלא דרך איום החקיקה.

לימור לבנת: עכשיו אני מבינה, אמרה לי היועצת המשפטית של משרד התרבות והספורט, עורכת הדין הדס פרבר, היא אמרה לי שהתקיים דיון במשרד המשפטים ושאומרים שהנה, אוטוטו, כבר תיכף, מיד זה יקרה.

לימור לבנת: מה לעשות שאני, אחרי כל כך הרבה שנים של טיפול באותו עניין ממש, ושל התחייבויות כאלה ממש, אני נהייתי קצת חשדנית.

לימור לבנת: ושוב אני חוזרת ואומרת, אני בעד החלת צו אלוף.

לימור לבנת: אני ממש לא מעורבת בחקיקה, אבל זה קשה, כי מאז ששבועיים לא הספיקו בוועדת שרים לחקיקה, חלפה כמעט חצי שנה, ואז בפרק הזמן הזה ניתן היה לעשות את זה.

לימור לבנת: לא היינו מגיעים עד הלום.

לימור לבנת: אני אומרת את זה לנציגי משרד המשפטים כאן.

עדנה הראל: תינתן לנו האפשרות ונתייחס.

לימור לבנת: אני בטוחה, אני קיבלתי רשות דיבור פשוט כי אני שרה אז נתנו לי קודם, אבל אני בטוחה שיושב ראש הוועדה ייתן גם לכם להגיב.

לימור לבנת: אבל מאז כבר חלפה חצי שנה, אז כבר לא מדברים על השבועיים שהיו בתוך ועדת השרים לחקיקה.

לימור לבנת: כמעט חצי שנה, חמישה חודשים, חמישה וחצי חודשים, אינני זוכרת בדיוק, אבל כמעט.

לימור לבנת: אז מה קרה מאז?

לימור לבנת: אז למה שאני אחשוב שעכשיו זה יקרה?

לימור לבנת: ולכן, אני מציעה שנשמע את נציגי משרד המשפטים ושוב, עד כאן דבריי בעצם.

לימור לבנת: ברור לגמרי שהבעיה הזאת צריכה להיפתר, אין שום הצדקה בעולם שמוזיאונים שהם ככל המוזיאונים ברחבי מדינת ישראל וכל השירותים שניתנים לתושבי יהודה ושומרון על פי צו אלוף, רק בעניין המוזיאונים חלקם ייגרע.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: טוב, הערות כלליות לחוק, רבותי.

אלכס מילר: בבקשה, משרד המשפטים.

עדנה הראל: אם אפשר ברשותך, ברשות הוועדה.

עדנה הראל: קודם כל כמה הערות.

עדנה הראל: שמי עדנה הראל, ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.

עדנה הראל: כמה הערות כלליות וקונקרטיות.

עדנה הראל: אכן, שירותים שניתנים במסגרת תחומי הרשויות המקומיות ביהודה ושומרון ניתנים על פי צווי אלוף.

עדנה הראל: לא כל הדינים במדינת ישראל מוחלים באמצעות צווי אלוף.

עדנה הראל: יש עוד תחומים שבהם עדיין אין צווי אלוף מכל מיני טעמים.

עדנה הראל: כל החלה נדרשת לבחינה קונקרטית, ולכן רק לשים את הדברים בפרופורציה, זה לא למעט מוזיאונים וכל השאר זהה לדינים במדינת ישראל.

עדנה הראל: ויושבת פה גם עורכת הדין קרן דהרי, שאמונה על התחום הקונקרטי של חקיקה ביהודה ושומרון והתקנת התקנונים, ויש כל הזמן עבודה שוטפת.

עדנה הראל: יש הרבה שאלות ורק לפני תקופה לא ארוכה דנו בשאלה של החלת חוק תאגידי מים וביוב, למשל.

עדנה הראל: גם בישראל החקיקה מתעדכנת.

עדנה הראל: יש כל מיני שאלות, זה לא דברים שהם מובנים מאליו.

עדנה הראל: גם אופן ההחלה ביהודה ושומרון מעורר לעיתים כל מיני שאלות, בגלל שבכל זאת, מבחינה משפטית, יש הבדל מבחינת המשפט שחל ואופן הכנתו.

עדנה הראל: ויש גם איזו שהיא אבחנה בסיסית בין החלה על דינים פרסונאליים על תושבים, לבין החלה שעניינה מבנים ושטחים, ואנחנו בזה עוסקים ומחילים באופן מתאים דינים שונים.

עדנה הראל: זה קודם כל אמירה כללית.

עדנה הראל: קונקרטית לעניין המוזיאונים, בכל הכבוד, וסליחה שגם את ההיסטוריה שלי אני מזכירה, בין השנים 99 ל-2003 אני הייתי היועצת המשפטית של משרד המדע, התרבות והספורט.

עדנה הראל: הנושא לא עלה כמדיניות משרד, לא זכור לי כיועצת משפטית של המשרד שהמשרד ביקש לקדם את זה.

עדנה הראל: יכול להיות שהייתה פנייה אל האלוף, אבל בסופו של דבר וגם בעניין הקונקרטי הזה, פניות מהסוג הזה מתקדמות בתיאום עם המשרדים הנוגעים בדבר, כי המשרדים הנוגעים בדבר יש להם מדיניות ויש להם עמדה בשאלות המקצועיות הקונקרטיות והם גם צריכים להחיל את זה.

עדנה הראל: כך שלפחות בשנים האלה אני לא חושבת שנכון להאשים דווקא את מערכות הביטחון.

עדנה הראל: אני גם לא זוכרת שהנושא נדון במשרדנו, אני מתנצלת על זה, פשוט זה לא זכור לי.

לימור לבנת: ומה קרה מ-2004?

עדנה הראל: עכשיו, מ-2004 אינני יודעת, לא ידוע לי בתפקידי ----

לימור לבנת: משרד התרבות ב-2004 נקט עמדה ברורה בכל התכתובות באופן הכי ברור.

עדנה הראל: אני עונה עכשיו, סליחה ברשותך, אני עונה עכשיו מהזווית שלי בהיסטוריה.

עדנה הראל: אז הזווית שלי בהיסטוריה מ-2004 היא כבר במשרד המשפטים ולא זכור לי שהדברים הגיעו למשרד המשפטים.

עדנה הראל: ולכן, אני, מה שלא זכור לי, לא יכולה להעיד - לא לטוב ולא לרע.

עדנה הראל: בכל מקרה, ואני לא מתווכחת על זה, אני רק את הציון מ-99 מבקשת לשים בפרופורציה מסוימת.

עדנה הראל: בכל מקרה, עכשיו ולאחרונה ומבלי שזה יתקשר לחטאי העבר אלה או אחרים של גורמים כאלה או אחרים, נכון לעכשיו, בשבועיים שבין שני הדיונים של וועדת שרים, אכן לא היה סיפק לעשות את זה.

עדנה הראל: מאז, היו התכתבויות, כולל עם משרד התרבות.

עדנה הראל: הועלו שאלות שונות, לרבות בהיבטים המקצועיים שמשרד התרבות התבקש לענות להם.

עדנה הראל: בסופו של דבר, כשראינו שהדברים לא מתקדמים והבנו את נחישותה של הכנסת, הייתה ישיבה אצלנו ----

לימור לבנת: מתי?

עדנה הראל: השבוע.

עדנה הראל: סליחה רגע, אני רוצה לעדכן את הוועדה.

עדנה הראל: הדברים לא התקדמו והם לא היו צריכים להיות בניהולו של משרד המשפטים, אני מתנצלת.

עדנה הראל: אני חושבת שמי ש-, ואנחנו ציפינו שמי שייקח את ההובלה בשאלות המשפטיות יהיה משרד התרבות.

עדנה הראל: בכל מקרה, לקחנו את ההובלה, ביקשנו התאמה והבאנו את הניסיון שלנו גם לעניין הקמת המועצה להשכלה גבוהה יהודה ושומרון, גם להקמת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו יהודה ושומרון.

עדנה הראל: קיבלנו את כל ההחלטות והסיכומים השבוע, בישיבה שהייתה אצלי.

עדנה הראל: כל השאלה שיש עכשיו זה ניסוחים, זה הכל.

עדנה הראל: אני מעדכנת את הוועדה, ולכן עמדתנו ---

אלכס מילר: לא בונים מדינה חדשה ביום.

עדנה הראל: ולכן עמדתנו הייתה שלאור ההסכמות שהגענו אליהן לחלוטין השבוע במשרד המשפטים, מדובר אך ורק בעניינים טכניים של ניסוח ואחר כך כמובן חתימת האלוף.

עדנה הראל: השתתפו גם נציגי משרד הביטחון בישיבה.

עדנה הראל: הסיכומים הם על דעתם ואנחנו לכן חושבים שאין צורך באישור החוק לקריאה ראשונה.

עדנה הראל: אנחנו מוכנים להתייצב פה בוועדה גם בתוך חודש ימים ולעדכן על זה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: עוד מישהו רבותי?

לימור לבנת: הדס, את רוצה להתייחס?

הדס פרבר: אני כן רוצה להוסיף.

הדס פרבר: אני יודעת שבזמנו משרד החינוך פנה ליועמ"ש איו"ש בבקשה להחיל את חוק המוזיאון, לא התקבלה על זה תשובה.

הדס פרבר: אנחנו פנינו לפני זמן די ארוך ---

לימור לבנת: משרד הביטחון הוזמן?

הדס פרבר: בוודאי.

לימור לבנת: לא טרחו להגיע אפילו.

אלכס מילר: בסדר, גם אם הם פה, לא פה, לא משנה, רבותי, תעשו לי טובה, אל תנהלו אותי כאן.

אלכס מילר: יש לי פה סדר עבודה מסודר.

אלכס מילר: מי שרוצה להתייחס יתייחס.

אלכס מילר: תודה רבה.

הדס פרבר: פנינו לפני מספר חודשים שוב, לא קיבלנו תשובה.

הדס פרבר: קיבלנו תשובה ב-27 באוקטובר, שאפילו לא מתייחסת לא לפנייה שלנו, לא להסברים שלנו ומתייחסת לאותה הצעת חוק שנדונה פה היום.

הדס פרבר: ביקשו לקיים ישיבה, ניסינו לתאם אותה, השארנו הודעות, לא קיבלנו שום התייחסות.

הדס פרבר: עד שמשרד המשפטים לא התערב, הדבר הזה לא זז.

אלכס מילר: תקשיבי, אני שומע כאן כבר חצי שעה היסטוריה בין משרד התרבות למשרד המשפטים.

אלכס מילר: הבנו, תודה רבה.

אלכס מילר: אנחנו עכשיו נמצאים בחודש נובמבר 2011 ואני רוצה לאשר את החוק לקריאה ראשונה.

אלכס מילר: אני לא רוצה להיכנס עכשיו למאבקים מי צודק ומי לא צודק ומבחינתי מה שחשוב שכמה שיותר מהר העניין הזה יופעל על אותם המוזיאונים, בסדר?

אלכס מילר: אתם בתוך המשרדים תתווכחו כמה שאתם רוצים, בממשלה, ותביאו לנו את הבשורה.

אלכס מילר: בבקשה גברתי, בואי תקראי לנו.

אני רק רוצה אולי בכל זאת לומר, אם בכל זאת הוועדה מוכנה לשקול, יש פה בעיה עם החוק הבינלאומי.

כפי שהשרה גם אמרה, דרך המלך היא צו אלוף.

אם בכל זאת הוועדה מוכנה לתת עוד קצת זמן, גם לקריאה ראשונה יש איזה שהוא ערך.

לכן, אני בכל זאת מבקשת מהוועדה, גם בשם הלשכה המשפטית, אם ניתן לתת עוד קצת זמן, כך שיהיה צו אלוף.

אני מאד מבקשת שלא יהיה כאן את התקדים של קריאה ראשונה.

אלכס מילר: מירב, שמעתי, את הצעת החוק הזאת פעם ראשונה שאני ביקשתי להעלות אותה זה היה בפגרה.

אלכס מילר: אנחנו דחינו את זה מסיבות שונות שהן לא קשורות דרך אגב לחוק.

אלכס מילר: היה מספיק זמן לעשות את כל המהלכים.

אלכס מילר: אני רק לפני ---

לימור לבנת: אלכס, יש לי הצעה, ברשותך.

עדנה הראל: עשינו את כל מה שצריך לעשות, הרמנו את זה וסגרנו את זה.

לימור לבנת: עדנה סליחה, יש לי אולי הצעה גם בהמשך למה שמירב אמרה, יש לי אולי הצעת ביניים, ברשותך.

לימור לבנת: אני מציעה שהוועדה תצביע היום על החוק.

לימור לבנת: לפני העלאתו לקריאות תדחה במעט את העלאתו לקריאה ראשונה.

לימור לבנת: אתה הרי יכול להעלות את זה לקריאה ראשונה בעוד שבוע, אתה יכול להעלות את זה לקריאה ראשונה בעוד שלושה שבועות.

לימור לבנת: אז אם עד אז אתה תדחה אותו ---

נעשה רביזיה.

לימור לבנת: בסדר, זה עניין טכני.

לימור לבנת: זו הצעתי, אתה יכול לקבל אותה, אתה יכול לא לקבל אותה, אתה יושב ראש הוועדה, אבל רק זה משהו שהוא ביניים.

לימור לבנת: לתת להם עכשיו, אני יודעת מה, משהו כמו שלושה שבועות או חודש או משהו כזה, עד שזה יגיע לקריאה ראשונה ואז תקבע עכשיו את המועד, יגיע צו אלוף – יגיע.

לימור לבנת: לא יגיע צו אלוף – תעלה לקריאה ראשונה, אבל לקיים את ההצבעה עכשיו, כדי שלא תצטרך לחזור.

אלכס מילר: גברתי השרה, אני אקבל את הצעתך חלקית.

לימור לבנת: בסדר, אז אנחנו משכללים.

רוברט אילטוב: את החלק הראשון.

אלכס מילר: כן, תודה לחבר הכנסת אילטוב, את החלק הראשון.

אלכס מילר: אנחנו נצביע על החוק.

אלכס מילר: אני אצביע גם על החוק בשבוע הבא במליאה.

אלכס מילר: מה שאני כן אומר לכם, אני מוכן לחכות תקופה של חודש חודשיים להכנה לקריאה שנייה ושלישית עם הנושא הזה, ותביאו לי בשורות.

אלכס מילר: העניין הוא פשוט מאד, אני לא רוצה להגיע למצב שתוך, אנחנו חיים במצב שאנחנו קמים בבוקר ולא יודעים מה יקרה בערב והחוק הזה הוא חוק חשוב והבחירות יכולות להיות בעוד שנתיים בנובמבר 2013 ובחירות יכולות להיות בעוד 90 יום.

אלכס מילר: חשוב לי שהחוק הזה, שהוא בעצם יהיה אחרי קריאה ראשונה, גם אם אנחנו נגיע למצב שלדעתי אני חושב שהסאגה הזאת תסתיים תוך חודש-חודשיים, אבל גם אם אנחנו נגיע לכל מיני התרחשויות, למצב שהחוק הזה לא אושר עדיין לקריאה שנייה ושלישית, חשוב לי שהוא יהיה בקריאה ראשונה וגם לכנסת הבאה שתהיה אפשרות להעביר אותו רציפות.

אלכס מילר: אני מאמין שעם העניין הזה אנחנו נסיים בחודשיים הקרובים.

אלכס מילר: זה מבחינתי.

אלכס מילר: אנחנו נקרא, בבקשה מירב.

הצעת חוק המוזיאונים, (תיקון - החלת החוק ביהודה ושומרון) הוספת סעיף 19 א בחוק המוזיאונים אחרי סעיף 10 יבוא – "תחולה ביהודה ובשומרון 19.

א.

השר רשאי לקבוע בצו כי הוראות חוק זה יחולו על מוזיאונים ביהודה ובשומרון, לפי הסדרים ותיאומים שיקבע".

כפי שאמרתי, זה תקדים.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת אורי אריאל, רצית להגיד משהו?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: אני אגיד את זה אחרי זה, אבל לא בוועדה.

צריך רק לשנות את ההגדרה של יהודה ושומרון להגדרה של האזור, כפי שהיא מופיעה בחוקים אחרים.

אלכס מילר: אין בעיה.

אלכס מילר: טוב, רבותי, לאחר ששמענו את אותן הערות כלליות ולאחר שבעצם לקחנו גם בחשבון כל התקופה האחרונה את כל אותן הסוגיות שהיו סביב הנושא הזה, אני רוצה להעלות את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

אלכס מילר: חבר הכנסת אורי אריאל לא יכול להצביע פה, נכון?

אורי אריאל: למה, במקום כצ'לה.

אלכס מילר: אה, במקום כצ'לה.

אלכס מילר: אז חבר הכנסת אורי אריאל מצביע במקום חבר הכנסת כץ.

אורי אריאל: יש לי עונג להצביע בעד החוק של עצמי.

אלכס מילר: וחבר הכנסת אילטוב מצביע במקום חברת הכנסת מיכאלי.

אלכס מילר: אני מאמין פה אחד.

אלכס מילר: הצבעה בעד – פה אחד התיקון לחוק עבר בקריאה ראשונה

אלכס מילר: החוק אושר לקריאה ראשונה, תודה רבה.