הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 18, פרוטוקול מספר 154, 2011-12-27 10:30

זבולון אורלב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

זבולון אורלב: הישיבה שלנו היום, תעסוק באמצעים טכנולוגיים למניעת שכיחת ילדים בכלי רכב.

זבולון אורלב: לצערנו, בשנים האחרונות, לפחות בעשור האחרון, התרבו המקרים שבהם הורים או עובדי חינוך, שכחו ילדים בכלי רכב וכתוצאה מכך הילדים נפטרו או נפגעו באופן מאוד מאוד קשה.

זבולון אורלב: כיוון, הרכב שהוא סגור צובר חום והחום הזה פשוט ממית את הילד, שלא יכול להתגונן ולא יכול לפתוח את הדלת וכתוצאה מזה אף נעשה תיקון בחוק על ידי ועל ידי חבר הכנסת אופיר פינס בכנסת החמש עשרה, מי שלא יודע אנחנו בכנסת השמונה עשרה, שקבע איסור להשאיר ילדים ללא השגחה עד גיל שש.

זבולון אורלב: קראתי אתמול בעיתון, שכבר אפילו הגישו איזה כתב אשמה כלפי מישהו, אתמול הייתה על זה כתבה, שלצערי המשטרה לא מפעילה אותו מספיק.

זבולון אורלב: ולכן, משהובא לידיעתי שיש מי שטוען שיש אמצעים טכנולוגיים למניעת שכיחת ילדים בכלי רכב אז באופן טבעי הרגישות שלי עלתה ואמרתי, אני מוכן להקדיש לזה דיון.

זבולון אורלב: לאחרונה קיבלתי גם פנייה שהיא לא האמצעי טכנולוגי אלא אמצעי פשוט ,שבמיניבוסים או באוטובוסים שמסיעים ילדים, להסיר את הוילונות ולא לאפשר חלונות כהים, על מנת שאם נשכח ילד הסביבה יכולה לראות את זה, כמו ברכב פרטי.

זבולון אורלב: והיו כבר מקרים בכלי רכב פרטיים שהושארו ילדים ועוברים ושבים הזעיקו את מי שצריך להזעיק כדי לחלץ את הילד מהרכב.

זבולון אורלב: המקרה האחרון נדמה לי, שקרה בנתניה, של ילד בגן הילדים, הבעל הוא המסיע והאשה היא הגננת ושכחו ילד.

זבולון אורלב: שראיתי את הצילום של המיניבוס, אז זה מיניבוס עם חלונות כהים ועם וילונות.

זבולון אורלב: לא היה שום סיכוי שמישהו מבחוץ יכול לראות שיש ילד, שאינני יודע אם הוא היה מרותק לכיסא או לא מרותק לכיסא.

זבולון אורלב: כתבתי מכתב למרון מוסקוביץ', מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים והפניתי את תשומת ליבו לפנייה שקיבלתי, ושאלתי אותו מה דעתו.

זבולון אורלב: ולהפתעתי הוא כתב לי שדעתו לא חיובית.

זבולון אורלב: הוא אומר שלא צריך לעשות את הדבר הזה.

זבולון אורלב: אין לי כאן את השאילתא וקצת התפלאתי, גם אם זה יציל ילד אחד מתוך אלף, למה צריכים וילונות?

זבולון אורלב: בכל רכב יש היום מזגן.

זבולון אורלב: מה, ברכב שלי אין חלונות כהים ואין וילונות ויש מזגן.

זבולון אורלב: המזגן יודע לצנן את האוטו, ואם משאירים ילד בפנים אז זה לא משנה אם יש וילונות או אין וילונות.

זבולון אורלב: הילד האחרון שנפטר נפטר ברכב עם וילונות וחלונות כהים.

זבולון אורלב: אבל אני ממשיך לטפל בסוגיה הזו של הוילונות.

זבולון אורלב: אני הולך לשאול שאילתא את השר, לא את מנהל הרשות.

זבולון אורלב: אני מקווה לעלות את הסוגיה הזו לדיון ציבורי, אולי גם במסגרת הדיון הזה.

זבולון אורלב: על כל פנים, אמרתי שאם יש אמצעים טכנולוגיים שלא התעמקתי בהם, אני הייתי מציע שנציף את הבעיה הזו.

זבולון אורלב: אני קיבלתי את הפנייה מאביבית ארווץ, בקשה.

זבולון אורלב: מהם האמצעים הטכנולוגיים?

אביבית ארווץ: תודה.

אביבית ארווץ: זה נכון שאני פסיכולוגית, אבל לא כמו שאתם חושבים, אני פסיכולוגית ממדעי המוח.

אביבית ארווץ: אני לא מטפלת, אבל אני יזמתי את הדיון הזה לא בתור פסיכולוגית אלא כאמא.

אביבית ארווץ: יש לי שני ילדים קטנים ומכיוון שאני פסיכולוגית מהסוג המסוים, שאני, אני יודעת שכל אחד, כולל אני, כולל בעלי, כולל ההורים שלי והחמים שלי עשויים לשכוח את הילדים שלי ברכב.

אביבית ארווץ: באמת בלי להתכוון לזה.

אביבית ארווץ: זו לא שאלה של אהבה.

זבולון אורלב: התכוונת עלולים לשכוח.

אביבית ארווץ: עלולים.

אביבית ארווץ: זו לא שאלה של כמה אוהבים את הילד וזו לא שאלה של רשלנות וזו לא שאלה של חוסר אחריות.

אביבית ארווץ: זו פשוט הדרך שבה התודעה שלנו בנויה.

אביבית ארווץ: כשאנחנו לומדים משהו כל המוח שלנו מכוון לזה שבאיזשהו שלב לא נצטרך לחשוב עליו יותר, ככה אנחוו לומדים ללכת, ככה אנחנו לומדים לראות.

אביבית ארווץ: תינוקות נולדים כשהם לא יודעים לראות והם לומדים לראות במהלך חצי השנה הראשונה של החיים שלהם.

אביבית ארווץ: וככה אנחנו גם לומדים לנהוג, אם תזכרו בשיעורי הנהיגה שלכם הראשונים תוכלו לחשוב כמה קשה היה לסנכרן את כל הפעילות בתוך הרכב וכמה זה טריוויאלי היום.

אביבית ארווץ: וכמה אפילו יכול להיות מצב שאתם נכנסים לרכב בתל אביב וכעבור ארבעים דקות אתם בירושלים, ולרגע אין לכם שום זיכרון של מה שקרה בדרך.

אביבית ארווץ: הסיבה לזה היא, שאנחנו נהיים אוטומטיים.

אביבית ארווץ: כשאנחנו לומדים משהו ככל שאנחנו יותר יודעים לעשות משהו ככה אנחנו יותר אוטומטיים.

אביבית ארווץ: ולכן, כשאנחנו מוסחים במהלך נהיגה אנחנו יכולים בקלות רבה מאוד לשכוח מה אנחנו עושים בתוך האוטו, מי נמצא בתוך האוטו ואנחנו גם יכולים לשכוח את מה שאנחנו הכנסנו לאוטו בבוקר וזה שאנחנו צריכים להוציא אותו משם כשאנחנו בסוף הנסיעה.

אביבית ארווץ: זה יכול לקרות לכל אחד.

אביבית ארווץ: ואני כאמא מזועזעת מהמחשבה שיש פיתרונות בשוק, בעשרות.

אביבית ארווץ: פיתרונות אפקטיביים יותר אפקטיביים פחות.

אביבית ארווץ: לכל פיתרון יש את הבעיה שלו.

זבולון אורלב: הפוך, לכל בעיה יש את הפיתרון.

אביבית ארווץ: גם, אבל אף אחד לא מרים את הכפפה בצורה מערכתית.

אביבית ארווץ: נכון להיום תאונות של שכחת ילדים ברכב לא מוגדרות כתאונת דרכים.

אביבית ארווץ: כשיש תאונה כזאת האשם היחיד והבלעדי הוא הנהג, והוא זה שגם נושא בפיצויים לילד שנפגע או למשפחה שנותרה ללא ילד, שאם חושבים על זה, אני כשהתחלתי את המיזם הזה פנתה אלי אמא שזה קרה לה, שנהגת הסעות שכחה את הבת שלה, כשהבת שלה הייתה בת ארבע בדרך לגן.

אביבית ארווץ: את הילדה מצאו כעבור חמש שעות במצב של התייבשות די חמור, אבל לא ללא פגיעות מערכתיות.

אביבית ארווץ: היא אושפזה ללילה ובילתה ארבע שנים בטיפול פסיכולוגי, הילדה.

אביבית ארווץ: מכיוון שאי אפשר היה יותר להשאיר אותה לבד, אי אפשר.

אביבית ארווץ: היא לא ישנה בלילה יותר, המשפחה התפרקה.

זבולון אורלב: גברת ארווץ, אנא תקצרי.

זבולון אורלב: אנחנו דנים היום על האמצעים המיוחדים, שיעורים פסיכולוגיים נשאיר לפעם אחרת.

זבולון אורלב: זמננו פשוט קצר.

אביבית ארווץ: אני מבינה, אבל זאת בעיה אנושית וחשוב להבין את זה, אז יש את הצד הנפגע אבל הנפגע השני זה הנהג.

זבולון אורלב: כדאי להתרכז באמצעים הטכנולוגיים.

זבולון אורלב: את יכולה להציג אותם?

אביבית ארווץ: אני לא מציגה את האמצעים הטכנולוגיים.

זבולון אורלב: מי מציג את האמצעים הטכנולוגיים?

זבולון אורלב: אמרת שיש המון אמצעים.

אביבית ארווץ: נכון.

זבולון אורלב: מאיפה למדת על האמצעים הטכנולוגיים?

זבולון אורלב: מאיפה את יודעת שיש אמצעים טכנולוגיים?

אביבית ארווץ: מכיוון שאני פסיכולוגית קונטיבית, אני יודעת שבעיות כאלה הן פתירות ברמה הטכנולוגית.

אביבית ארווץ: אפשר לייצר אזעקה בזמן הנכון, התרעה ואז הנהג ששכח נזכר שיש לו ילד באוטו ומוציא אותו החוצה.

זבולון אורלב: טוב, נמצא פה מיכה בר מאיר, מנהל תחום מחקר ומידע בחברת ITS.

מיכה בר מאיר: זו לא חברה, זה איגוד.

מיכה בר מאיר: ITS - האיגוד הישראלי לטכנולוגיות חכמות בתחבורה.

מיכה בר מאיר: באופן כללי, בעשור האחרון עובדים הרבה מאוד על פיתוחים של פתרונות טכנולוגיים לבעיה הזו, כולל מהלך של רגולציה בארה"ב, של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שם, להתחיל לחייב את יצרני הרכב להכניס את הטכנולוגיה הו לתוך הכלי רכב בפס הייצור.

מיכה בר מאיר: הדבר הזה כנראה עדיין לא הושלם, לפחות זה לא מופיע ברשומות.

מיכה בר מאיר: מעבר לזה יש לא מעט מוצרי מדף.

מיכה בר מאיר: המוצר הראשון, אני חילקתי פה דפים למי שרוצה, יש מערכת חיישני לחץ שפזורה במסעד המושב.

מיכה בר מאיר: היא רושמת, משקללת ורושמת את הלחץ, את המשקל.

מיכה בר מאיר: מה שאנחנו מתייחסים אליו בכל רגע נתון.

מיכה בר מאיר: כאשר הנהג מדומם את המנוע ומעוניין לנעול את הרכב, זיהוי הילד שנותר ישוב בכסא משביתה מערכת, את האפשרות לנעול את הרכב.

מיכה בר מאיר: אין לך אפשרות לנעול את הרכב.

מיכה בר מאיר: האזעקה, זאת אומרת, הדריכה לא נועלת עד שאתה לא משחרר את הילד מהכסא.

זבולון אורלב: זה נובע מהמשקל שלו?

מיכה בר מאיר: כן, כי המערכת משדרת - - -

זבולון אורלב: מה העלות של מערכת כזאת?

מיכה בר מאיר: אני מדבר על הטכנולוגיה, לא על המוצר.

זבולון אורלב: אפשר לשים שומר ליד כל אוטו.

מיכה בר מאיר: אני עשיתי סקירה של חמש סוגי טכנולוגיות, לכל טכנולוגיה יש עשרות מוצרים והמחירים- - -

זבולון אורלב: לפי איזה סדרי גודל?

זבולון אורלב: מאות אלפים?

מיכה בר מאיר: בדרך כלל, סדר גודל כזה יכול להגיע למאה מאתיים דולר.

זבולון אורלב: למושב?

מיכה בר מאיר: למושב כזה, זה מהסוג שהוא קצת יותר משוכלל.

מיכה בר מאיר: יש מערכת אחרת, שזו כרית שיש בתוכה, גם כן כל זמן שאתה יושב עליה היא מחברת שני מגעים.

מיכה בר מאיר: וגם במקרה הזה, דרך שקע שמוזן מתוך כסא הילד.

מיכה בר מאיר: זה דבר שאפשר לחבר - - -

זבולון אורלב: אתה צריך, שבכל מושב תהיה הכרית המיוחדת הזאת.

מיכה בר מאיר: אז אתה רוכש אותה, זה בכיסא הבטיחות, זה מוצר מדף.

מיכה בר מאיר: אני מדבר כרגע על מוצר מדף.

זבולון אורלב: כיסא הבטיחות של ילד?

מיכה בר מאיר: כן, של ילד או בבוסטר.

מיכה בר מאיר: אתה מניח אותו או על הבוסטר או על הכסא עצמו, אותו דבר.

מיכה בר מאיר: כל זמן שהמערכת מחוברת היא מזהה- - -

זבולון אורלב: יש לכם את האמצעים המיוחדים שיתריעו ששכחת ילדים בכלי רכב.

מיכה בר מאיר: כאשר את המדומם את הרכב, המערכת מזהה את זה.

מיכה בר מאיר: היא מתחילה להשמיע התרעה קולית, יש ילד באוטו נא להוציא אותו, ככל שאתה מחכה עם זה יותר זמן, עובר יותר זמן עד שאתה משחרר את הילד, המערכת הזו עוברת למצב הסלמה.

מיכה בר מאיר: זאת אומרת, היא תפעיל כל פעם אזעקה יותר ויותר חזקה ובמידה ונעלת את הרכב היא בסופו של דבר תקרא למוקד, היא תתקשר למוקד.

זבולון אורלב: זה מוצר מדף שקיים פה בארץ?

מיכה בר מאיר: זה מוצר מדף שקיים בארה"ב.

זבולון אורלב: בארה"ב, לא בארץ.

אורלי לוי אבקסיס: מה העלויות שלו?

מיכה בר מאיר: הדברים האלה נעים סביב המאה דולר.

מיכה בר מאיר: דבר הנוסף זה מכשיר התרעה קולי ומהבהב ,שאתה פשוט מכניס אותו לשקע של המצית.

מיכה בר מאיר: הוא מזהה כשהרכב מותנע.

מיכה בר מאיר: מרגע שדוממת את הרכב יש לו בפנים מיקרופרוססור קטן, הוא מזהה את השינוי במתח החשמלי, הוא מתחיל לתת לך התרעה קולית שאתה בדרך כלל יכול הקליט אותה ומהבהב.

מיכה בר מאיר: יש שלט באוטו, נא להוציא אותו.

זבולון אורלב: לא הבנתי, איך המוצר הזה הבחין שנשאר מישהו באוטו?

מיכה בר מאיר: הוא לא הבחין.

מיכה בר מאיר: הוא הבחין שדוממת את הרכב והוא פשוט תזכורת.

מיכה בר מאיר: מכשיר שנותן לך תזכורת.

זבולון אורלב: מה מכשיר, סליחה על הביטוי, טיפש?

זבולון אורלב: כל פעם שאתה נועל את הרכב יש לך---

מיכה בר מאיר: לחלוטין.

מיכה בר מאיר: בכל פעם שאתה מדומם את המנוע יש לך התרעה קולית.

זבולון אורלב: יש לך התרעה קולית, חבר יקר, אבא יקר האם הוצאת את כל ילדיך מהרכב?

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל שתחשוב שאם אתה מוציא אותו, לשים מטען למשל של סוללה?

מיכה בר מאיר: זאת הבעיה שלו.

מיכה בר מאיר: אני אומר, אני סקרתי חמש טכנולוגיות.

מיכה בר מאיר: יש את זה גם לחלק מהסלולים, כבר קיים את זה ראיתי.

מיכה בר מאיר: פה.

מיכה בר מאיר: לכל טכנולוגיה שאני מביא, ראיתי פה כבר.

מיכה בר מאיר: בדפים אחרים יש את כל המוצרים, סל מוצרים שלם.

זבולון אורלב: מה העלות של כזה מכשיר?

מיכה בר מאיר: זה עשרה, חמשה עשר דולר זה סכומים קטנים.

מיכה בר מאיר: יש עוד מערכות, שנמצאות גם במערכת הכיסא.

מיכה בר מאיר: זאת אומרת, זה הכול חיישני לחץ שאחד מהם מודד את זמן, ברגע שאתה פותח את הדלת של הנהג, אחרי שגמרת, אם תוך חמש עד עשר שניות לא פתחת את הדלת השנייה, שהילד יושב, כל זמן שהוא חגור.

מיכה בר מאיר: מושמעת התראה והאורות של אזעקה עובדים.

זבולון אורלב: שוב, מכשיר טיפש בלי לחשב.

מיכה בר מאיר: יש שלט מוקלק, עצם זה---

זבולון אורלב: אה, שוב על כרית מיוחדת.

מיכה בר מאיר: כן.

זבולון אורלב: אין הבדל בין הפטנט הראשון לפטנט הזה, רק שיטה שונה.

מיכה בר מאיר: רק שיטה.

מיכה בר מאיר: שיטה אחרת.

מיכה בר מאיר: זה שיש לך סוג של, לנהג יש איתורית, מחזיק מפתחות על המפתח של הרכב.

מיכה בר מאיר: כל זמן שהילד מוקלק, זאת אומרת, מחובר, מהרגע שהוא דומם את המנוע מתחילה תשדורת אל המכשיר הזה כדי להזהיר אותו.

מיכה בר מאיר: ויש גם חיישן טמפרטורה בתוך המערכת הזו, אם הטמפרטורה עולה מעבר לנורמאלי או יורדת מעבר לנורמאלי זה כבר שולח אתרעות לגורמים.

זבולון אורלב: דיברנו על אותה כרית של הקליק?

מיכה בר מאיר: לא, זה בסוגר עצמו.

מיכה בר מאיר: זה לפניך הסוגר עצמו, הוא המשדר.

זבולון אורלב: כלומר נכנס ילד לרכב, אנחנו רותמים אותו- - -

מיכה בר מאיר: כן.

מיכה בר מאיר: כל זמן שהוא רתום- - -

זבולון אורלב: כל זמן שלא, שאתה סוגר את הדלת ונשאר מישהו רתום- - -

מיכה בר מאיר: ברגע שכיביתי את המנוע.

זבולון אורלב: ברגע שכיבית את המנוע, אינדיקציה, לא חשוב כרגע מה האינדיקציה, מה העלות של כזה דבר, שנראה לי הדבר הכי פשוט בעולם?

מיכה בר מאיר: זה בדרך כלל מגיע, אני מעריך שזה גם כן עשרות דולרים.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם הפיתוח הישראלי?

מיכה בר מאיר: הפיתוח הישראלי זו מנורה חכמה.

זבולון אורלב: של הפיתוח הישראלי?

מיכה בר מאיר: כן, של עידן נחמני.

זבולון אורלב: אמרו לי שהמפתח נמצא פה.

אורלי לוי אבקסיס: יש כמה פיתוחים ישראלים.

מיכה בר מאיר: אז אולי ניתן לו את זכות הדיבור.

זבולון אורלב: מאה אחוזים.

זבולון אורלב: הצג את עצמך, אתה המפתח של הפטנט הישראלי?

עידן נחמני: אני עידן, בן עשרים ושמונה, מהנדס בחברת דיסקו ישראל.

עידן נחמני: אני עוסק בתחום הזה כבר אולי חמש שנים, לא התחלתי לא לפני שנה לא שנתיים ולא שלוש.

עידן נחמני: מה שהטריגר שלי לפתח מוצר כזה הוא אופיר בליטי, שנת 2008.

עידן נחמני: המוצר שלי עובד בצורה מאוד פשוטה.

זבולון אורלב: מי הטריגר?

עידן נחמני: אופיר בליטי, נשכחה בשנת 2008 עם הטרקטורון.

עידן נחמני: המוצר שלי עובד בצורה מאוד פשוטה, לא עולה כמה מאות דולרים ולא עולה כמה עשרות דולרים אלא עולה כמה עשרות שקלים.

עידן נחמני: לפתח אותו עולה משהו כמו שבע עשרה-שמונה עשרה שקל, זו העלות שלו.

עידן נחמני: המוצר הוא על ידי מנורה חכמה.

עידן נחמני: בעת פתיחת הדלת, הדבר הראשון שנפתח בדלת זו המנורה.

עידן נחמני: כששוכחים את האורות תמיד יש לנו אינדיקציה, נכון?

עידן נחמני: מקבלים ביפ, שכחנו את האורות.

עידן נחמני: המוצר שלי עובד בצורה כזו, שברגע שפותחים את הדלת המנורה החכמה עושה וראיפיקציה, עושה עימוד ברכב.

עידן נחמני: אם קיים ילד, אם קיים ילד היא יודעת להתריע.

עידן נחמני: אוקי?

עידן נחמני: היא לא מבוססת אזעקה.

עידן נחמני: מנורת תקרה ברכב שלנו.

מיכה בר מאיר: אתה יכול לנתק את מנורת התקרה הזאת.

מיכה בר מאיר: נהג יכול לנתק את מנורת התקרה.

עידן נחמני: יש תנאי שאומר, שאם אין לי עימוד בין הכרית, בין זיהוי משקל הילד לבין המנורה, המערכת תצפצף ותגיד שהיא לא בשימוש.

עידן נחמני: כל דבר אפשר לנתק, גם לשלט נגמרות הבטריות בסופו של דבר.

זבולון אורלב: יש כרית מיוחדת?

עידן נחמני: יש כרית מיוחדת שמזהה משקל ילד.

עידן נחמני: בעת פתיחת הדלת נפתחת מנורת התקרה ברכב, ברגע שהיא נפתחת ושני התנאים מתקיימים אחד, פתיחת דלת ,זיהוי שרק הנהג יוצא, אוקי?

עידן נחמני: יש לך זיהוי שרק הנהג יוצא.

עידן נחמני: לא כל אחד ברכב, המנורה מתחילה לצפצף.

עידן נחמני: עכשיו, מה שיפה ברעיון הזה, שהוא גם מתייחס להסעות ילדים, לא רק לנהגים פרטיים.

עידן נחמני: כלומר, אם יש לך רכב הסעת ילדים של עשרה מושבים, עשר כריות, שזה זיהוי משקל ילד פתיחת דלת נהג.

עידן נחמני: צפצוף.

זבולון אורלב: מה העלות של מערכת כזו עם הכרית?

עידן נחמני: העלות לייצר אותה עבורי, שמונה עשרה עד עשרים וחמשה שקלים.

עידן נחמני: אתה יודע, אני עשיתי סקר שוק כי אני כתבתי תכנית עסקית ופניתי לשלושה מפעלים שונים בסין כדי לקבל הצעות מחיר.

זבולון אורלב: איפה?

עידן נחמני: בסין.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אנחנו נעשה את זה בירוחם.

עידן נחמני: אין לי בעיה לייצר את זה כחול לבן ובישראל.

אורלי לוי אבקסיס: בסדר, אבל כמה זה יהיה לרוכש?

עידן נחמני: אז יהיה ארבעים שקלים, שלושים וחמישה שקלים.

עידן נחמני: המערכת היא לא כזו יקרה.

עידן נחמני: הלוגיקה היא מאוד פשוטה זו מנורה שיש לה שני ערכי מוסף, אחד, לשמר את האור הקיים ברכב והשני, זה לדעת שיש ילד מאחורה.

אורלי לוי אבקסיס: מה היא עושה ברגע שהיא מגלה שהשארת ילד מאחורה?

עידן נחמני: מצפצפת.

אורלי לוי אבקסיס: מצפצפת?

עידן נחמני: זה הכול, שלא יהיה מצב שאנחנו נוטשים את הרכב ומתרחקים מהרכב ונקבל זיהוי.

עידן נחמני: כי מה לעשות?

עידן נחמני: שלט לא תמיד עובד.

עידן נחמני: לא לכולנו יש סמארטפונים.

אורלי לוי אבקסיס: מצפצפת, אבל אתה שם לב כל עוד אתה בתוך האוטו.

עידן נחמני: לא.

עידן נחמני: כל עוד פתחת את הדלת.

קריאה: אם סגרת אותה?

עידן נחמני: אם סגרת לא תצפצף.

עידן נחמני: יש מה שנקרא רפורמת רעש שבעוד שנתיים לא יהיו אזעקות בכלי רכב יותר.

עידן נחמני: מה לעשות, ואתה לא יכול להתממשק לאזעקה קיימת.

עידן נחמני: ואתה רוצה לייצר מוצר שכן יהיה זול ואתה רוצה לייצר כמה שפחות התנגדויות, הרי אתה לא רוצה לייצר איזה מוצר שבסופו של דבר גם ייקר את חברות ההסעות וגם בסופו של דבר לא יקנו אותו.

זבולון אורלב: זה כמו אותו צפצוף שקורה אם השארת אורות דלוקים.

עידן נחמני: אחד לאחד, משם נולד הרעיון.

עידן נחמני: זה נורא פשוט.

עידן נחמני: הפשטות היא שזה זול וזה קל להטמעה ללא התערבות---

זבולון אורלב: למה היא צריכה כרית?

זבולון אורלב: היא כל כך זולה, ומה שאמר לנו מר מיכה---

עידן נחמני: אני לא יודעת אם הכרית אצלם עושה---

זבולון אורלב: שאמר לנו מיכה שבפיתוחים שקשורים בכריות, הוא העריך שהעלויות הן בין מאה למאתיים דולר.

מיכה בר מאיר: לא, לא.

מיכה בר מאיר: במושבים כשהמושב מגיע קומפלט, שזה בילד אין עם כריות, זה הרבה יותר זול כרית.

מיכה בר מאיר: זה יכול להגיע עשרה-עשרים דולר לא מעבר.

אורלי לוי אבקסיס: ואז גם אם הוא בבוסטר והוא לא---

מיכה בר מאיר: כן, כן, הכריות זה עשרה עשרים דולר לא מעבר לזה.

זבולון אורלב: כריות ניידות כאלה או ש---

עידן נחמני: כן.

עידן נחמני: כן.

עידן נחמני: ניתנת להתקנה בכל מושב.

עידן נחמני: יש לי פה מסמך שבניתי בבית, עמדת נייר.

עידן נחמני: עכשיו המוצר הוא מאוד פשוט, הוא מאוד קל להטמעה.

זבולון אורלב: הוא קיים כבר או שהוא כרגע רק רעיון?

עידן נחמני: הוא כרגע באב טיפוס.

עידן נחמני: אני כרגע בהליך מאוד רציני עם שני משקיעים.

עידן נחמני: החלום שלי שנת 2012 קיץ הקרוב לצאת עם זה לשוק.

זבולון אורלב: אתה מכיר את ארגון בטר"ם במקרה?

עידן נחמני: דיברתי איתם.

עידן נחמני: נפגשתי איתם, נראה לי ראשון , ב- 2008.

זבולון אורלב: ישבת איתם, כלומר---

עידן נחמני: ישבתי איתם ב- 2008.

זבולון אורלב: יש עוד פיתוחים?

קריאה: כן.

זבולון אורלב: בקשה.

זבולון אורלב: מה שם אדוני?

ניר ידיד: סליחה על העיכוב, השם שלי זה ניר ידיד.

ניר ידיד: אני מנכ"ל חברת ליאורי מוצרי תינוקות.

ניר ידיד: אנחנו ליאורי מוצרי תינוקות בע"מ.

ניר ידיד: אנחנו, יש לנו מוצר קיים שאני יכול מחר להכניס אותו לשוק.

זבולון אורלב: כמה הוא עולה?

ניר ידיד: הכול תלוי בקונספט.

זבולון אורלב: מה הטווח?

זבולון אורלב: עשרות?

זבולון אורלב: מאות?

ניר ידיד: הטווח הוא בסביבות השבעים שמונים דולר.

זבולון אורלב: שבעים-שמונים דולר.

זבולון אורלב: שבעים כפול ארבע בערך מאתיים חמישים שקלים.

זבולון אורלב: טוב, מה המוצר?

זבולון אורלב: למושב אחד, לא לרכב.

ניר ידיד: זה עובד לפי מושבים.

ניר ידיד: יש לי גם דוגמה פה, אני אראה אחר כך.

זבולון אורלב: מאתיים חמישים למושב.

זבולון אורלב: עשרה נכדים, כפול מאתיים חמישים, כן.

ניר ידיד: המוצר עצמו הוא מאוד פשוט.

ניר ידיד: אם אתה רוצה שבעצם, נגיד יש לך שלושה ילדים, סתם דוגמה, אתה יכול על אותו מוצר לעבוד על השלושה.

ניר ידיד: זאת אומרת, שאין הגבלה.

ניר ידיד: זאת אומרת, שהעלות היא לא מסיבית כמו שאתה מדמיין.

ניר ידיד: עקרונית, הוא בעצם עובד על פד, איך שאתם קוראים לזה כרית, שהתינוק יושב עליה.

ניר ידיד: ברגע שהתינוק יושב על הכרית, שמחוברת במשדר קטנטן שמודבק על כיסא הבטיחות של התינוק.

ניר ידיד: ברגע שהאמא והאבא, או המטפל או אפילו המסיע, עוזבים את הרכב ומתרחקים מרחק ספציפי של נגיד עשר-חמש עשרה מטר, יש להם מחזיק מפתחות שמצפצף ולא מפסיק לצפצף עד שהם לא חוזרים לטווח - - -

זבולון אורלב: אתה מדבר על השלט.

ניר ידיד: כן.

ניר ידיד: זה כמו שלט, יש לך פה גם תמונות.

זבולון אורלב: כלומר, זה שלט מיוחד שיש על מחזיק המפתחות?

ניר ידיד: נכון.

ניר ידיד: מדובר בעצם במחזיק מפתחות, שעובד על שתי וריאציות.

ניר ידיד: וריאציה אחת, עובד על קליפ.

ניר ידיד: בעצם עושה את הקליק.

ניר ידיד: מתי שיש את הקליק זה מתקשר בין שני המוצרים זה המחזיק מפתחות.

ניר ידיד: וריאציה השניה, שנפגשנו עם איגוד בטר"ם עם גברת נעים דרורה ועם מיכל קליין והם מאוד התרשמו מהמוצר.

ניר ידיד: אני לא רוצה לדבר בשמם, אבל הם אמרו לי---

זבולון אורלב: בטר"ם נמצאים פה, אין צורך לדבר בשמם.

ניר ידיד: זה המוצר, פשוט מאוד.

ניר ידיד: זו הכרית שהתינוק יושב עליה, החלק הזה נכנס מתחת למושב, אתה מחבר את זה לכיסא מאחורה, אפשר להוציא את זה ולהכניס את זה אז אין הגבלה.

אורלי לוי אבקסיס: זה על סוללות?

ניר ידיד: זה עובד על סוללות.

ניר ידיד: ברגע שהסוללות הולכות להיגמר, ניתנת לכם התרעה בשלט.

ניר ידיד: השלט הקטן הזה, מתחבר לכל מחזיק מפתחות.

ניר ידיד: כמו שאתם רואים פה את כל המנורות האלה, הוא יכול להתחבר לארבעה מושבים במכה אחת על אותו מפתח.

ניר ידיד: זאת אומרת, אין צורך שיהיה מפתח לכל מכשיר.

ניר ידיד: אפשר גם לחבר כמה מכשירים כאלה לאותו כיסא.

ניר ידיד: זאת אומרת, שאם לאמא ולאבא יש שתי זוגות נפרדים אז אותו מכשיר כלומר, המכשיר השני יעבדו על אותו כסא.

ניר ידיד: זה המוצר בצורה מאוד בסיסית עובד על---

זבולון אורלב: זה קיים בשוק?

ניר ידיד: זה כבר קיים, ואני יכול מחר לעשות הזמנה.

זבולון אורלב: התחלתם למכור אותו?

ניר ידיד: עדיין לא.

זבולון אורלב: עדיין לא.

זבולון אורלב: עוד רעיונות?

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה.

אורלי לוי אבקסיס: כל העלות של המאתיים חמישים שקל, שבערך דיברנו.

אורלי לוי אבקסיס: זה פר רכב אם כך?

זבולון אורלב: לא, פר מושב.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שאני רוצה לשאול.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם בעצם אחד יכול לתפוס פה ארבעה ילדים או מושבים איך שלא תרצה, אז בעצם זה מוזיל את העלויות, לא כל אחד צריך בנפרד.

זבולון אורלב: אבל את צריכה ארבעה מכשירים כאלה.

זבולון אורלב: את צריכה ארבעה כריות.

אורלי לוי אבקסיס: אה, אני חשבתי כל המערכת עולה מאתיים חמישים.

ניר ידיד: את צריכה בטריות כאלה.

אורלי לוי אבקסיס: זה כבר הופך להיות מחיר מטורף.

ניר ידיד: בואו לא נסתכל על עלויות, הן תמיד יכולים לרדת בשנייה אחת.

ניר ידיד: זה הכול תלוי בכמויות.

ניר ידיד: אני בינתיים מדבר עם---

זבולון אורלב: אתה אומר שאם משרד התחבורה יקבע שזה תקן חובה במכוניות, אז זה לא יעלה אלף שקל.

ניר ידיד: זה ממש לא יגיע לסכומים האלה.

זבולון אורלב: מר רוזנברג.

ערן רוזנברג: אני שותף של איתי לוי.

ערן רוזנברג: עשינו אפליקציה לסמארט פון.

ערן רוזנברג: המוצר שלנו הוא חינם לחלוטין אפילו לא שקל ,

ערן רוזנברג: פשוט לחיצה באייפון להורדה ויש לך את המוצר.

ערן רוזנברג: המוצר עצמו מבוסס GPS שמזהה תחילה של נסיעה, מזהה עצירה, יודע לנטרל רעשים של רמזורים או עצירות בפקקים או דברים כאלה וברגע שהוא זיהה עצירה מוחלטת הוא פשוט מתחיל לשגע את הנהג עד שהוא יסגור את זה, שאם הוא יסגור את זה הוא בטוח יזכור שהתינוק- - -

זבולון אורלב: משגע.

זבולון אורלב: מה אני עם אייפון, גמרתי---

ערן רוזנברג: קודם כל תוריד אותנו.

זבולון אורלב: אתה תוריד לי אותו, אני לא יודע איך להוריד אותך, בהחלט אני אשמח.

זבולון אורלב: אין בזה טובת הנאה, כי זה לא עולה כסף.

ערן רוזנברג: חינם לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: תסביר.

ערן רוזנברג: יש לנו כבר משתמשים, אנחנו יצאנו לשוק לפני חודשיים

זבולון אורלב: רגע, לפני כן תסביר לנו עוד הפעם.

זבולון אורלב: מה אפשר לעשות?

זבולון אורלב: חברי הכנסת צריך להסביר להם פעמיים.

אורלי לוי אבקסיס: לא ---

זבולון אורלב: את צודקת, אבל אני לא הבנתי.

זבולון אורלב: יש אפליקציה שלטענתך היא מזהה עצירה מוחלטת- - -

ערן רוזנברג: נכון.

זבולון אורלב: בעת העצירה המוחלטת, לא אמרת אם אתה פותח את הדלת לא פותח את הדלת, בעת עצירה מוחלטת המכשיר נותן לך אינדיקציה, הוא מחייג, הוא מצלצל או עושה רעשים---

ערן רוזנברג: במקום לחייג הוא שולח לך, זה נקרא מוטיפיקיישן, שזה בערך נראה כמו SMS כאילו אתה מקבל SMS עם רטט, עם סאונד שלנו של תינוק צוחק וזה כל כמה דקות יעשה את אותה התרעה עד שתנטרל אותה.

אורלי לוי אבקסיס: שאלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני צריכה לפתוח כל פעם את האפליקציה ברגע שאני עולה על האוטו?

ערן רוזנברג: העלית נקודה טובה מאוד.

ערן רוזנברג: חשבנו על זה ואמרנו שזה מה שיגרום לאנשים לא להשתמש במערכת, לכן נתנו אפשרות לקבוע שעות, שאת יכולה לשים, למשל את נוסעת עם הילד משבע עד שש בערב, זה הטווח שאת נוסעת בערך, שימי את השעות, האפליקציה תתחיל לעבוד אוטומטית ותיסגר אוטומטית.

זבולון אורלב: זאת נקודת התורפה.

ערן רוזנברג: עכשיו נקודת ההנחה שלנו היא, שהיום כולם הולכים לסמארט פונים.

ערן רוזנברג: נתונים מראים שהשימוש באינטרנט בסמארט פונים, יותר גדול מכל PC בעולם ועוד נתונים מדהימים.

ערן רוזנברג: בקרוב יהיה לכולנו סמארט פון וכל מי שיהיה לו סמארט פון יוכל להוריד את האפליקציה, היא תהיה חינמית לחלוטין.

ערן רוזנברג: ואנחנו לא עשינו לשום מטרת רווח או משהו כזה.

זבולון אורלב: באפליקציה, אני יכול להכניס שעות שבהם האפליקציה עובדת.

ערן רוזנברג: שעות וימים.

זבולון אורלב: אני יכול לעשות שזה יעבוד תמיד?

ערן רוזנברג: כן.

ערן רוזנברג: יש כפתור.

זבולון אורלב: כפתור אחד?

ערן רוזנברג: נכון.

זבולון אורלב: יעבוד עשרים וארבע שעות, שלוש מאות שישים וחמישה יום בשנה, שכל פעם שאני אצא מהאוטו זה ייתן לי תזכורת.

זבולון אורלב: בין אם יש לי ילד באוטו בין אם אין לי ילד באוטו, בין אם אני נוסע לבד.

ערן רוזנברג: נכון.

זבולון אורלב: "אדוני, שכחת את הילד באוטו"!

זבולון אורלב: הבנתי.

ניר ידיד: אפשר להעיר שנייה אחת על המוצר?

זבולון אורלב: ודאי.

ניר ידיד: אני הסתכלתי על המוצר, אני לא מזלזל חס וחלילה.

זבולון אורלב: אתה מתחרה שלו, מה פירוש?

זבולון אורלב: הוא עוד בחינם.

איתי לוי: אני לא בתחרות, סליחה עם אף אחד.

איתי לוי: המוצר קיים.

איתי לוי: אנחנו לא מרוויחים- - -

זבולון אורלב: רגע, אני אתן לך רשות דיבור, מר לוי.

ניר ידיד: אין תחרות.

ניר ידיד: אתה מסתמך על כך שיש לך אייפון או סמארט פון, כשלא לכולם יש סמארט פונים.

ניר ידיד: לסבא שלי, לאבא שלי לא יהיה סמארט פון, לדור המבוגר, לא בא לזלזל או משהו חס וחלילה, זה לא מכשיר שקל- - -

זבולון אורלב: במחיר שאתה מציע את המוצר שלך, אפשר לקנות כבר אייפון.

זבולון אורלב: גם את האייפון וגם את האפליקציה.

ניר ידיד: הבעיה של האייפון, שאתה מסתמך על הדבר השני, שהוא בעצם הסוללה של האייפון.

ניר ידיד: הסוללה של הסמארט פונים היא סוללה שנגמרת מאוד מהר.

ניר ידיד: ברגע שהאייפון שלך נניח נכבה, או אין לך סוללה, מה אתה עושה אז?

זבולון אורלב: מה אתה עושה כשהסוללה- - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה מחפש מטען.

זבולון אורלב: יש לי התרעה, אבל אני אמצא מקום שאין---

ערן רוזנברג: אם אתה נוסע באוטו, לרובנו יש מטען בתוך האוטו.

זבולון אורלב: מייד אתן לכם רשות דיבור.

זבולון אורלב: אתה בקשת, מר רוזנברג.

ערן רוזנברג: לרובנו, לאנשי הסמארט פונים יש מטען באוטו ואנחנו מחברים אותו ברגע שנכנסים לרכב.

זבולון אורלב: נכון, אם הוא לא מחובר לפטנט של עידן.

זבולון אורלב: בפעם הבאה אני אעשה פה במגרש החנייה של הכנסת, שכולם יבואו עם הפטנט שלהם ונעשה הדגמה.

זבולון אורלב: נביא ילדים, כל אחד עם הפטנט שלו, ונראה איך זה עובד.

זבולון אורלב: אגב, זה יכול להיות רעיון לא רע.

זבולון אורלב: רעיון מצוין, אולי נעשה באמת---

אורלי לוי אבקסיס: הבעיה היא שיש כאלו שזה רק בשלבי פיתוח, אז מה יהיה איתם?

זבולון אורלב: לא, לו כבר יש אב טיפוס.

ערן רוזנברג: המוצר שלנו כבר היום עומד במרקט והוא יורד בארה"ב ואפילו בירדן ובערב הסעודית.

זבולון אורלב: אז איך אתם מרוויחים מזה, אם זה חינם?

איתי לוי: אנחנו לא מרוויחים.

ערן רוזנברג: אנחנו לא מרוויחים, אנחנו רק שמנו כסף בינתיים.

אביטל אפל-פנקס: אולי חשוב שהם יספרו גם, הם לא יודעים לשווק את עצמם, אבל שהם מפתחים היום את התוכנה גם לנהגי הסעות.

זבולון אורלב: שמה?

ערן רוזנברג: זה השלב השני שלנו.

ערן רוזנברג: יש לנו עוד שלב שאנחנו רוצים לצאת.

ערן רוזנברג: קודם כל להיכנס לתחום של אנדרואיד

קריאה: וזה עובד רק באפל?

ערן רוזנברג: כרגע זה רק באייפון, באפל.

ערן רוזנברג: באייפון ואייפד.

ערן רוזנברג: אנחנו רוצים להיכנס לאנדרואיד וגם לווינדוספון, שזה משהו שעדין לא הגיע לארץ, אבל זה משהו שייכנס.

ערן רוזנברג: ויש לנו כבר שדרוג למערכת לאיזשהו משהו שחשבנו לעשות של ילדים, שגם לזה אנחנו חושבים שנוכל לתת---

זבולון אורלב: למה הדבר שדיברת הוא לא טוב להסעות?

ערן רוזנברג: כי הסעות, אתה מטפל בכמה ילדים וזה שזה ייתן לך התרעה עבור ילד אחד, זה לאו דווקא יזכיר לך שיש לך כמה ילדים.

ערן רוזנברג: המקרה האחרון שקרה בארץ זה היה, שמתוך כמה ילדים שהורידו נשאר ילד אחד.

זבולון אורלב: הנהג יצא מהאוטו.

זבולון אורלב: ברגע שהוא יצא מהאוטו אז- - -

איתי לוי: אנחנו מנסים לבנות מערכת שתעבוד בשיתוף פעולה עם ההורים, שתתריע בפניהם שהילד הגיע לגן.

איתי לוי: יש לנו פה את המודל.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי הצעת חוק.

זבולון אורלב: אתה הפלגת.

זבולון אורלב: תסביר, למה אפליקציה רגילה שיש לך, לא טובה להסעות?

אורלי לוי אבקסיס: כי פעם אחת אתה תיגש לאוטו.

ערן רוזנברג: יש לך כמה ילדים באוטו.

ערן רוזנברג: שכחת שניים, אחד יישאר.

קריאה: לרוב הנהגים בתחום ההסעות אין אייפון.

זבולון אורלב: טוב, מי?

עמיקם גרשונוביץ: כן, אני רוצה.

זבולון אורלב: לך יש פיתוח?

עמיקם גרשונוביץ: לא.

זבולון אורלב: לא, סליחה יש עוד מישהו עם פיתוח.

זבולון אורלב: תציג את עצמך והפיתוחים.

זבולון אורלב: מאיפה אתה?

עמיקם גרשונוביץ: יזם חברת קריטיגארד בשיתוף, אנחנו מפתחים את המוצר ביחד עם חברת פוינטר ישראל.

עמיקם גרשונוביץ: המוצר שלנו, קודם כל טיפה שתי מילים על פילוסופיה, מתקשר יפה מאוד למה שאמרה הגברת קודם.

אורלי לוי אבקסיס: תקצר בקשה.

עמיקם גרשונוביץ: לא, זה לא פילוסופיה, זה תכליתי.

עמיקם גרשונוביץ: מי ששוכח את הילד באוטו זה הנהג.

עמיקם גרשונוביץ: אבא, נהג הסעות מה שזה לא יהיה.

עמיקם גרשונוביץ: לכן בבסיס של ההתקן, שכרגע אני אתאר, אין לנהג שום נגיעה, הוא לא יכול להפעיל את זה והוא לא יכול לכבות את זה, הוא לא יכול לחבל בזה, הוא לא יכול לכבות את זה בכוונה.

עמיקם גרשונוביץ: זה לא תלוי, מאחר והוא הגורם הבעייתי.

עמיקם גרשונוביץ: שכח, או עזב, או מה שזה לא יהיה.

עמיקם גרשונוביץ: יש מצבים, בערך שליש מהמקרים בעולם, שבהם ילדים נכנסים לבד לתוך המכונית ומתים בפנים.

עמיקם גרשונוביץ: אף אחד לא שכח אותם שם בפנים, והמערכת הזאת בעצם באה לטפל בכל המקרים האלה.

עמיקם גרשונוביץ: יש מערכת שמתאימה למכוניות פרטיות ויש מערכת שמתאימה לרכבי הסעות.

עמיקם גרשונוביץ: בשני המקרים היא לא תלוית כיסא, לא תלוית כרית, לא תלוית מושב.

עמיקם גרשונוביץ: בכל מה שנמצא וזז בתוך חלל הרכב, סוג החישה הוא שונה בין רכב פרטי לרכב הסעות, משום העובדה הפשוטה שלרכב הפרטי, למשל, החיישנים הם חיישנים שמבוססי משקל, כמו שהוזכרו כאן.

עמיקם גרשונוביץ: ללכת ולחווט אוטובוס עם שלושים וחמישה מושבים, בחיישנים בכל כיסא, לא ריאלי.

עמיקם גרשונוביץ: אי אפשר לבוא לרכב הסעה, או לחייב בחוק, או לבוא ולרצות למכור לרכב הסעות, מן מתקן מטורף שכזה.

עמיקם גרשונוביץ: לכן, החישה ברכב פרטי מבוססת על משהו שנמצא בתוך הכיסא ובתוך חלל המטען של הרכב הפרטי.

עמיקם גרשונוביץ: ברכב ההסעות, היא מבוססת על חישה שיושבת על תקרת הרכב.

עמיקם גרשונוביץ: מאחר וברקע שלי אני מפתח מכשור רפואי, אז היא גם עומדת בסטנדרטים של מה שנקרא- - -

אורלי לוי אבקסיס: מה היא מזהה?

עמיקם גרשונוביץ: היא מזהה תנועה.

אורלי לוי אבקסיס: נשימות?

עמיקם גרשונוביץ: היא מזהה מרמה של תינוק בן שבוע, שבית החזה שלו זז.

עמיקם גרשונוביץ: היא מזהה תינוק ישן, הכי חשוב היא יודעת להבדיל בצורה, שוב פעם, זה רק הבורא יכול להגיד, במאת האחוזים.

עמיקם גרשונוביץ: אבל אין התרעות שווא.

עמיקם גרשונוביץ: אחת הבעיות המרכזיות עם מערכות כאלה היא, שהם לא ייהפכו להיות "זאב זאב".

עמיקם גרשונוביץ: אם יתריעו בפניך בכל פעם או המערכת תטעה ותתריע כשאין ילד, אתה מתישהו תתחיל להתעלם ממנה.

עמיקם גרשונוביץ: המערכת גם בנויה בלוגיקה, שדבר ראשון תיתן התרעה מקומית לנהג שכרגע עזב את הרכב.

עמיקם גרשונוביץ: יש לי סרטון של מספר דקות, אם אתם רוצים לראות, שמדגים את כל היכולות של המערכת.

עמיקם גרשונוביץ: אם אפשר באמת להתחבר זה הכי טוב.

זבולון אורלב: אין לי פה כלום.

זבולון אורלב: לא חשבתי שנציג פה משהו.

מיכה בר מאיר: בהזדמנות זו, אני מבקש מכל המפתחים ליצור איתי קשר, כי לאיגוד ה ITS יש קטלוג אינטרנטי לכל טכנולוגית הבטיחות, וחשוב מאוד שהמוצרים שלכם יופיעו, כי רואים אותם שם מנהלי צי רכב, חברות הסעות וכל מי שהתחום מעניין אותו.

זבולון אורלב: פרסומת חינם ל- ITS.

זבולון אורלב: כמה זמן ייקח לך להעלות את זה?

עמיקם גרשונוביץ: ברגע שידליקו את המכשיר.

זבולון אורלב: נחזור אליך.

זבולון אורלב: כן אדוני, מי אתה?

דוד גאליס: אני מנכ"ל של חברת הסעות גדולה.

דוד גאליס: שנקראת "משדן" ובבעלותנו מעל מאה חמישים כלי רכב.

דוד גאליס: אני רוצה להפריד בין הרכב הפרטי לרכב ההסעות, כאשר ברכב ההסעות לצערי יש יותר מקרים של רשלנות נהגים, כי אותו נהג לא מבצע את הסריקה, משם באו כל האסונות האחרונים.

דוד גאליס: יושב לשמאלי קצין הבטיחות, אנחנו מפתחים איזשהו פיתרון, שייאלץ את הנהג לעשות סיבוב עד סוף האוטובוס או עד סוף המיניבוס, ועל ידי נגיעה באיזה פריט שימוקם בסוף האוטובוס, נוכל לדעת שהוא עשה את הסריקה.

דוד גאליס: יש איתורן, יש פוינטר ויש עוד כמה חברות, העוסקות בפיתוח הזה.

דוד גאליס: אנחנו מנסים לפתח את המוצר הזה, אשר ימנע את ההורדה של הוילונות.

דוד גאליס: זאת אומרת, לא יצטרכו, כי נהג ההסעות יהיה חייב ללכת עד סוף הרכב, כי אחרת הוא פשוט: 1 - יקבל התרעה שהוא לא עשה.

דוד גאליס: 2 - הוא ייקנס על ידי מנהל החברה.

אורלי לוי אבקסיס: כן השאלה היא, אם הוא לא מוריד את הילד האחרון, סתם נוגע על הדרך כדי לא- - -

דוד גאליס: לא.

דוד גאליס: הוא צריך להגיע פיזית, עד סוף האוטובוס או המיניבוס.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אולי יש מספר ילדים, יש כמה ילדים מאחורה ונגיד הוא צריך עכשיו להוציא את הילדים מאחורה- - -

דוד גאליס: אני מציע שקצין הבטיחות יסביר.

זבולון אורלב: ניתן לקצין הבטיחות להסביר ואחרי זה נשאל שאלות.

מרדכי אלמוג: אני מוטי אלמוג ואנחנו מחברת דן.

מרדכי אלמוג: בעיקרון, חברת דן מפעילה אלף אוטובוסים ומאה חמישים רכבי הסעות ומאה חמישים רכבי תיירות.

מרדכי אלמוג: חברה גדולה שמתעסקת בהסעות האלה.

מרדכי אלמוג: מאה חמישים רכבי ההסעות שלנו, כמו שאמר דוד, הנהג, אם הוא היה הולך לסוף הרכב והייתי מאלץ אותו להגיע לסוף הרכב אני לא צריך את כל הפיתוחים האלה.

מרדכי אלמוג: הוא הגיע לסוף הרכב הוא רואה את כל מה שיש לו עד הקצה האחורי, היום כמו שאמר האדון מפוינטר או מאיתוראן, הן שתי החברות הגדולות, היום בישראל שמתעסקות עם ציי רכב, כדי להניע את האוטו אתה צריך את המערכת הזו.

מרדכי אלמוג: כדי להניע את האוטו גם כדי לכבות את האוטו, לא תוכל לכבות את האוטו, לא תוכל לכבות את האוטו אם לא היית בסוף הרכב.

מרדכי אלמוג: זאת אומרת, אתה מחייב אותך, את הנהג להצמיד את המכשיר, לחזור ולכבות את האוטו.

מרדכי אלמוג: כי אם אתה תנסה לכבות את האוטו, הוא לא ייכבה פשוט, ואז בעצם אתה מבין שאתה חייב ללכת לסוף האוטו.

מרדכי אלמוג: חוץ מזה, יש חיוויים שמגיעים למערכת המחשב של החברה, למוקד של החברה.

מרדכי אלמוג: שמיידית רואים שהנהג לא ביצע ואז אפשר לקרוא לו בקשר או להזעיק או להקפיץ למישהו למקום במיידית ולקנוס אותו אחר כך ולבקר ולפקח על הנהג.

מרדכי אלמוג: והמערכת בעצם היא לא יקרה, זה רק חיווט אחד לסוף הרכב ואתה מאלץ את הנהג להגיע לסוף הרכב.

זבולון אורלב: הוא יכול לעשות את זה בראשית הנסיעה?

מרדכי אלמוג: גם יחויב, מחויב ללכת.

זבולון אורלב: בראשית הנסיעה או בסוף הנסיעה?

מרדכי אלמוג: הוא לא יוכל לכבות את האוטו.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, אבל כשהוא מתחיל להוריד את הילדים והוא מתחיל עם הילד האחרון, סתם דוגמה, על הדרך, אנחנו אוהבים קיצורי דרך, הוא מניח את זה שם, את הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אומר, בסדר בדרך אני אוריד את שאר הילדים.

מרדכי אלמוג: הוא לא יוכל.

אורלי לוי אבקסיס: למה לא?

מרדכי אלמוג: כי אני אסביר לך, ברגע שהוא גמר את ההסעה הוא יכול לעשות שני דברים או להישאר באוטו ובעצם הוא נשאר עם הילד בתוך האוטו או ללכת מהאוטו.

מרדכי אלמוג: הוא לא יוכל לעזוב את האוטו אם הוא לא יכבה את האוטו והוא לא יוכל לכבות את האוטו אם הוא לא היה בחלק האחורי של האוטו.

זבולון אורלב: באם אפשר להתגבר על זה טכנולוגית?

זבולון אורלב: הנהג נכנס לאוטו והתניע, עוד לפני שעלה הילד הראשון, הוא חמם את האוטו בבוקר, יש לו דקה שתיים עד שהאוטו יתחמם, הוא הולך לסוף האוטו---

מרדכי אלמוג: לא, הוא לא יכול.

זבולון אורלב: תקשיב דקה.

זבולון אורלב: מה לא?

זבולון אורלב: הוא הולך לסוף האוטו.

זבולון אורלב: מה אתה אומר לי לא?

זבולון אורלב: הוא הלך לסוף האוטו ונתן את המגע הזה ועכשיו הוא עושה את כל ההסעה.

זבולון אורלב: בסוף ההסעה הוא כבר לא צריך לעשות את זה.

מרדכי אלמוג: אני נותן לו שלוש שניות לכבות את האוטו, או ארבע שניות לכבות את האוטו.

זבולון אורלב: הבנתי.

זבולון אורלב: כלומר, אתה יוצר- - -

עמיקם גרשונוביץ: זה גם קיים אצלנו.

עמיקם גרשונוביץ: זאת מערכת יפהפייה, היא גם קיימת אצלנו כפיצ'ר.

עמיקם גרשונוביץ: הבעיה היא, שהיא לא מונעת מצבים שילדים נכנסו לאוטו.

עמיקם גרשונוביץ: זה הדבר היחידי שהוא בנוסף- - -

זבולון אורלב: אני מוכן שארגון בטר"ם יעשה סקר כמה ילדים- - -

עמיקם גרשונוביץ: זה שליש מהמקרים בארה"ב.

זבולון אורלב: אני לא יודע בארץ.

זבולון אורלב: בארץ ארגון בטר"ם ידבר.

זבולון אורלב: אם הראש אומר, בשבילי הם ה"אורים והתומים" בסוגיות של בטיחות ילדים.

עמיקם גרשונוביץ: זה גם לא מונע תא מטען.

זבולון אורלב: בשבוע שעבר, העברנו להם גם הקצבה כספית בוועדת הכספים.

זבולון אורלב: לא מספיק, אבל בסדר גמור.

זבולון אורלב: תיכף נשאל.

זבולון אורלב: הרעיון, אגב, אני מוכרח להגיד שהוא- - -

מרדכי אלמוג: יש לי משהו להוסיף אם אפשר.

זבולון אורלב: מה העלות של כזה דבר.

מרדכי אלמוג: מאות שקלים.

מרדכי אלמוג: או לחברה, שבעצם החברה עושה את זה בהתנדבות.

זבולון אורלב: מאות שקלים לחיווט הזה?

מרדכי אלמוג: כן, כי אתה צריך לחבר את זה למחשב.

מרדכי אלמוג: אין לנו סקר על זה, אבל אני מעריך שזה יכול להיות לא יותר ממאה חמישים שקל.

מרדכי אלמוג: כי בעצם, זו עוד מערכת אחת.

מרדכי אלמוג: עוד משהו אם אפשר אדוני היו"ר, את כל הנושא של חוק הפיצוי לתאונות דרכים, חס וחלילה תאונה מהסוג הזה, לחייב את חברות הביטוח לבקש מהנהג לשים איזה פיתרון שיהיה בעתיד או שהכלי רכב שיגיעו בעתיד שיהיו כבר עם המערכות האלה, שחברת הביטוח תחייב, כמו שהיא מחייבת.

מרדכי אלמוג: או שהיא תעלה את הפרמיה על האדם ואז הוא ייאלץ לשים מערכת מהסוג הזה.

זבולון אורלב: שאני אחייב אותו בחוק?

קריאה: אני ישבתי עם מנכ"ל איגוד חברות הביטוח, הוא אמר לי במפורש, זה לא מעניין.

קריאה: אין מספיק כסף בזה.

אורלי לוי אבקסיס: לא מספיק ילדים מתים בשנה.

זבולון אורלב: ארגון בטר"ם, בבקשה.

אביטל אפל-פנקס: אני אתחיל בנתונים, אני רק אקדים ואומר שאלה נתונים מהתקשורת על שלוש השנים האחרונות מ- 2008 עד העשרים וחמישי בדצמבר 2011.

אביטל אפל-פנקס: בקשר לתמותה, אנחנו יודעים בשלוש שנים האחרונות, שישה ילדים מצאו את מותם בתוך כלי רכב, שישה מקרים.

אביטל אפל-פנקס: ילדים בגילאי שנתיים עד חמש, כאשר אנחנו מכירים שלושה מקרים נוספים של תינוקות שנפגעו בצורה קשה עד אנושה, בגלל שהושארו ברכב.

אביטל אפל-פנקס: כאן זה כנראה דיווח חסר.

אביטל אפל-פנקס: על מקרה מוות, כל המקרים מדווחים בתקשורת.

אביטל אפל-פנקס: על מקרי השארה ברכב, בעצם הנתונים מהתקשורת רק נותנים לנו איזושהי אינדיקציה על התופעה, זה בהחלט נתון חסר.

אביטל אפל-פנקס: אנחנו מכירים על מאה ארבעים ואחת ילדים, שהושארו ברכב בשנים האחרונות.

אביטל אפל-פנקס: חלק מהם, כמעט כעשרים ושמונה אחוז אגב, נשארו או ננעלו בטעות על ידי האמא.

אביטל אפל-פנקס: זה גם קורה, צריך לדעת, מתוך המאה ארבעים ואחת מקרים, הרוב באמת הושארו ברכב, אבל בחלק האמא בטעות יצאה, המפתחות נשארו בתא המטען או איכשהו היא לחצה, או הילד לחץ על הכפתור וננעל ברכב.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אז היא זיהתה שהילד באוטו.

אביטל אפל-פנקס: היא זיהתה ואז לרוב בעצם גם יש דיווח על מקרי השארה כאלה, שלקח זמן עד שבאו והצליחו לחלץ את הילד.

אביטל אפל-פנקס: רוב המקרים, מסתיימים למזלנו ללא היפגעות.

אביטל אפל-פנקס: אם תרצה אני אדבר קצת על הטמפרטורה ברכב.

אביטל אפל-פנקס: אנחנו יודעים שגם בטמפרטורה, אנחנו יודעים שגם בימים, לא רק בימים חמים גם בימים קרירים יותר, עשרים ושתיים מעלות, הטמפרטורה בתוך הרכב יכולה להגיע לארבעים ושבע מעלות לאחר כשעה, גם בימים קרירים.

אביטל אפל-פנקס: אנחנו תמיד אומרים, זו תופעה בעיקר שבאמת אנחנו שומעים עליה בקיץ, אבל גם בימים פחות חמים הטמפרטורה ברכב, בזמן מאוד קצר עולה לטמפרטורות מסוכנות.

אביטל אפל-פנקס: כשבוחנים את כל התרחישים של היפגעות ברכב, רואים שיש מקרים של הורים שבאמת שכחו את הילד שלהם ברכב.

אביטל אפל-פנקס: יש מקרים שהורים משאירים בכוונה את הילד, הם יוצאים לסידורים, הם מעריכים שהסידורים ייקחו זמן קצר ואז קורה שהם שוכחים בעצם, שהם השאירו את הילד, למרות שהם אכן השאירו אותו באופן מכוון.

אביטל אפל-פנקס: אנחנו מכירים עשרים ושלושה תרחישים בשנים האחרונות, של ילדים שהושארו ברכבי הסעה, שניים הסתיימו במוות.

אביטל אפל-פנקס: גם מקרים שהסתיימו במוות של ילדים, שנכנסו לשחק ברכב חונה ליד בית ואף אחד לא ידע.

אביטל אפל-פנקס: והם לא הצליחו לצאת לאחר שהם ננעלו בתוך הרכב.

אביטל אפל-פנקס: בארה"ב, יש השנה עיסוק מאוד גדול בנושא של השארת ילדים ברכב.

אביטל אפל-פנקס: גם שם העיסוק גבר.

אביטל אפל-פנקס: הרשות הלאומית האמריקאית לבטיחות בדרכים, "ניצה", עשתה שולחן עגול ועכשיו היא עושה מחקר מאוד גדול עם יצרני כלי רכב, ארגוני בטיחות ילדים safe kids, שאנחנו נמנים עליהם והורים לילדים שנפגעו, והם בודקים היום את כל הפתרונות הטכנולוגיים שקיימים ולא רק פתרונות טכנולוגיים, יש פתרונות הרבה יותר, או שזה באמת פתרון, למשל כמו האפליקציה הזאת, שsafe kids ארה"ב משתמשת בה, היא מפרסמת את האפליקציה הישראלית דווקא.

אביטל אפל-פנקס: אם זה תגיות פשוטות של זיכרון ואם זה בעצם אמצעים טכנולוגיים חכמים.

אביטל אפל-פנקס: הם אגב, לא מצאו עדיין שום חברה שמייצרת רכב, שבזמן ייצור הרכב הם כבר התקינו איזשהו חיישן לגילוי.

אביטל אפל-פנקס: מה שהם עושים עם המוצרים החכמים יותר, הם נמצאים היום עדיין במחקר והם בודקים את האפקטיביות גם של מידת, האם המערכת הזאת יודעת לזהות שילד ברכב והאם היא יודעת דבר שני, להתריע לנהג באופן כזה שיזכיר לו באמת שהוא שכח את הילד ברכב.

אביטל אפל-פנקס: עשיתי סקירה של כל מיני מוצרים.

אביטל אפל-פנקס: אני רוצה לעבור רגע לנושא של חקיקה.

אביטל אפל-פנקס: לגבי רכבי הסעת תלמידים יש היום הרי חובה על הנהג לבצע סריקה ואנחנו רואים שיש בעיה, בעיקר כשילדים נרדמים והנהג לא מבצע סריקה, הוא לא שם לב שילד נרדם ונשאר ברכב ואנחנו חושבים, מקווים שמלבד הבחינה של הנושאים הטכנולוגיים פה, ימצאו עוד פתרונות למניעת מצב שכזה.

אביטל אפל-פנקס: לדוגמה, יצירה של קשר בין, חובת יצירת קשר בין הגננת וההורים כשילדים מגיעים באופן קבוע בהסעה לגן.

אביטל אפל-פנקס: אולי חובה של הודעה במקרה והילד נשאר בבית.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי הצעת חוק, שיושבת על שולחן וועדת השרים לענייני חקיקה, אשר מדברת על חובת התקשרות הורית.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, בשעה הראשונה או בשעתיים הראשונות יהיה חובה.

אורלי לוי אבקסיס: גם למנוע נשירה כזו או אחרת בגילאים היותר מאוחרים וגם אם חלילה קרה משהו לילד בדרך, להתקשר להורים ולמי שלא הגיע בזמן למערכת החינוכית, יתקשרו להורים לברר.

אביטל אפל-פנקס: אז אנחנו מול משרד החינוך.

אביטל אפל-פנקס: אני מבינה שהגישה שלהם היא שבעצם הם מבקשים שההורה הוא זה שיתקשר בשעה הראשונה ואם הוא לא יתקשר אז הם יבקשו מהגננת להתקשר ולוודא מדוע אינו הגיע, לפחות כשמדובר בנושא של הסעות ילדים.

אביטל אפל-פנקס: עכשיו, אגב היה עוד איזשהו רעיון של, אני יודעת שבחו"ל באיזה מדינה זה קיים, שחייבים להפוך את השלט של מסיע ילדים בתום הנסיעה, ואם הנהג לא הפך את השלט לצד השני, שכתוב שם בחניה, אז יש קנס.

אביטל אפל-פנקס: מוחל קנס על הנהג.

אביטל אפל-פנקס: כאן אני לא יודעת, בגלל הנושא של אכיפה והמציאות הישראלית עד כמה זה באמת, של מעט מאוד אכיפה, עד כמה כאן זה יהיה אפקטיבי.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אביטל אפל-פנקס: אם אני יכולה רק להגיד עוד דבר אחד, משפט אחרון בנושא של עידוד יזמים ויבואנים לפתח מוצרים.

אביטל אפל-פנקס: אני יודעת שזה דברים שעולים מאוד מאוד, הרבה מאוד כסף, והשאלה אם משרדי הממשלה יוכלו כאן לתמוך בפיתוח יוזמות שכאלה.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: משרד התחבורה.

עמיקם גרשונוביץ: אם יתאפשר אפשר גם להראות סרטון של המוצר שלנו?

זבולון אורלב: בהחלט.

עמיקם גרשונוביץ: זה בלי סאונד, אז אני אסביר קצת.

זבולון אורלב: ד"ר עמיקם גרשונוביץ.

זבולון אורלב: דוקטור למה?

עמיקם גרשונוביץ: ביולוגיה ווטרינריה.

עמיקם גרשונוביץ: את הדברים האלה שאנחנו מדברים פה על ילדים, בתור וטרינר, אתם לא מבינים כמה חיות נשכחות בתוך המכונית ואיזה מוות.

עמיקם גרשונוביץ: עזבו בלי תיאורים גרפיים.

קריאה: זה יגלה אותם?

עמיקם גרשונוביץ: כן.

עמיקם גרשונוביץ: זה יגלה כל תנועה בתוך האוטו.

עמיקם גרשונוביץ: בתא המטען, בפנים---

זבולון אורלב: אנחנו גם אמונים על צער בעלי חיים.

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: בשנת 2000, חוקקתי חוק, הייתי יו"ר ועדת החינוך אז ובאו להביא לי לאישור תקנות, משרד החקלאות, לחוק צער בעלי חיים להתיר קיצוץ זנבות של סוסים ואוזניים של כלבים לצורך תערוכות נוי.

זבולון אורלב: אז אמרתי להם, אתם מטורפים?

זבולון אורלב: טוב שאמרתם לי את זה.

זבולון אורלב: וחוקקתי חוק.

זבולון אורלב: אני המחוקק של חוק של שבע מילים.

זבולון אורלב: שבע מילים שאין לפגוע ברקמה חיה למטרות נוי או אפילו פחות משבע מילים, ומאז לא שמעתי על החוק.

זבולון אורלב: הבוקר קראתי באחד העיתונים שהעמידו למשפט מישהו, בעל כלבים, שקיצץ אוזניים.

זבולון אורלב: קראתי את זה הבוקר בעיתון ואמרתי, נו.

זבולון אורלב: לפני עשר שנים.

זבולון אורלב: אגב, אני חוקקתי הרבה מאוד חוקים, כשישים חוקים, ביניהם חוקים מאוד ארוכים.

זבולון אורלב: זה החוק הכי קצר, ומעניין קיבלתי עליו הכי הרבה רייטינג.

זבולון אורלב: טוב, לעניינינו.

עמיקם גרשונוביץ: פה אני מדגים את זה ברכב פרטי.

עמיקם גרשונוביץ: קודם כל התחלה, וזה במקרה אלפא, ואפרופו אלפא זה היצרן היחידי שכן כלל בשנים מסוימות מערכת כזאת בתוך הרכב, היא לא החזיקה מעמד כי אף אחד לא היה מוכן לשלם על זה.

עמיקם גרשונוביץ: אז קודם כל, אנחנו מתייחסים פה, כאן זה הדגמה למצב שבו האמא עוזבת לרגע את הילד השני באוטו בידיעה שהיא חוזרת עוד דקה, וזה קורה.

עמיקם גרשונוביץ: מערכות האיתור החכמות היום באזעקות שמחייבים את כולנו, המערכת ננעלה לבד.

עמיקם גרשונוביץ: האמא בכלל לא שכחה, היא בכלל לא יודעת שהילדה שלה כרגע נעולה בתוך האוטו, זה סתם סנריו כדי להדגים עד כמה חייבים לנתק את זה מהנהג.

עמיקם גרשונוביץ: האוטו כבוי, המערכת מזהה שם את הדלתות סגורות.

עמיקם גרשונוביץ: המערכת מתחילה לנטר את חלל הרכב, היא עכשיו מזהה שיש ילדה לא קשורה לשום דבר, לא קשורה לכסא.

עמיקם גרשונוביץ: בחלל הרכב היא מתחילה לזהות אותה והיא מתחילה לעבוד.

עמיקם גרשונוביץ: היא, יש GPS במוח של היחידה הזאת, הוא מאתר, סלחו לי על הוונטות של הגוגל, אבל היא מנטרת את מיקום הרכב ומתחילה לעבוד.

עמיקם גרשונוביץ: היא שולחת הודעת טקסט למנויים כתובים, ידועים מראש שזה האבא, האמא, סבתא, סבא שקרה משהו, מישהו בתוך האוטו וצריך לעשות עם זה משהו.

עמיקם גרשונוביץ: יתירות ראשונה, אמא השאירה, לא רק שכחה את הילדה באוטו, גם השאירה את הטלפון בבית, אז זה גם שולח לאבא וגם נשלח לסבא.

עמיקם גרשונוביץ: למקומות שבעל המערכת החליט שזה יעבוד.

עמיקם גרשונוביץ: עם ההודעה כוללת הפעלה של המערכת ואת המיקום בצורה מאוד מאוד פשוטה.

עמיקם גרשונוביץ: זה טכנולוגית דבר מאוד מאוד פשוט.

עמיקם גרשונוביץ: אבא יכול להתקשר לאמא, יכול לעשות מה שהוא רוצה.

עמיקם גרשונוביץ: הוא מתקשר לאמא, היא לא עונה.

עמיקם גרשונוביץ: תסלחו לי על השחקניות האלו, אלו גיסתי ואשתי, גם תסלחו לי על איכות הוידיאו, כמובן.

עמיקם גרשונוביץ: מה שעכשיו, האבא רואה שאמא לא עונה, הוא שולח, אה, סליחה.

עמיקם גרשונוביץ: שכחתי נתון מאוד מאוד חשוב, המערכת מנטרת לאורך כל הזמן, זמן, מרגע שזוהה הילד, וטמפרטורה.

עמיקם גרשונוביץ: והיא שולחת עדכון טקסט פשוט, מה, כמה זמן עבר, ואיזה טמפרטורה האוטו נמצא.

עמיקם גרשונוביץ: האבא או כל אחד מהמנויים יכול מרחוק לשלוח הודעת טקסט למערכת, למוח שמותקן במכונית ולפתוח את החלונות מרחוק, להפעיל את המזגן, לעשות מה שהוא רוצה.

עידן נחמני: אם זה עדכון GPS וזה גם מחובר למערכת הסלולר, זה מדובר בכמה אלפי שקלים מערכת כזאת, נכון?

עמיקם גרשונוביץ: לא.

עמיקם גרשונוביץ: מערכת כזאת נעה בין מאות, משהו כמו מאה חמישים שקל למערכת שנותנת רק חלק, אני אגיע לזה, חלק מהפיצ'רים.

עמיקם גרשונוביץ: רק את הפיצ'רים המקומיים עד חיבור פחות או יותר באותו סדר גודל ,אתה מחבר אותו למערכת איתור שכבר קיימת אצלך באוטו.

עידן נחמני: אני צריך להיות מנוי של פוינטר.

עמיקם גרשונוביץ: אם אתה רוצה את כל השירותים של אזעקה, של שירותי מוקד, אתה צריך.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נגיד, הבסיסי, כי אם אנחנו למשל יודעים שהילד באוטו---

עמיקם גרשונוביץ: עד מאה וחמישים שקלים מתומחר.

עידן נחמני: כולל חיבור המנוי לסלולר.

עמיקם גרשונוביץ: כולל חיבור המנוי לסלולר.

עידן נחמני: מה שיש לי עלות חודשית של הסלולר.

עמיקם גרשונוביץ: לא.

עידן נחמני: איך לא?

עידן נחמני: אתה שולח לאיזה מערכת.

זבולון אורלב: שנייה, אתה ידידי, עם כל הכבוד תאמין לי---

עידן נחמני: כי אני קראתי את המנכ"ל שלכם מדבר על כמה אלפי שקלים.

עמיקם גרשונוביץ: לא, לא, זו המערכת, התוספת לתוך --- מה שאני בא להראות פה, המערכת אף אחד לא ענה, המערכת מתחילה לצעוק מסביב.

עמיקם גרשונוביץ: עובר אורח שראה יכול לשבור את החלונות ולהיכנס.

עמיקם גרשונוביץ: אם שום דבר לא, המוקד, המוקד הלך לישון או מה שזה לא יהיה, המערכת מנטרת זמן וטמפרטורה לפי אלגוריתם מאוד פשוט, יודעת מתי הגיע הרגע הקריטי ופותחת לבד את החלונות של האוטו.

קריאה: למה היא לא עושה את זה לפני?

זבולון אורלב: טוב, תודה רבה.

זבולון אורלב: זהו?

זבולון אורלב: משפט אחרון.

עמיקם גרשונוביץ: המערכת הזאת, יש ממערכת שיודעת רק להתריע לסביבה עד מערכת שיודעת להזעיק את כוחות נאטו ועלויות הולכות ועולות ומשתנות.

עמיקם גרשונוביץ: מתאימה לרכב הסעה, מתאימה לרכב פרטי מתאימה לכל חלל---

אורלי לוי אבקסיס: גם כאן כמויות יורידו מהמחיר?

עמיקם גרשונוביץ: תראי, אם יימכרו מזה אלפים, הדבר הזה, העסק של הכיסאות וההתרעה המקומית אמור לעלות לא יותר מעשרות בודדות של שקלים, מאוד מקביל ל- - -

עידן נחמני: אבל יש רפורמת רעש.

עידן נחמני: אתה לא יכול להפריע לסביבה, להתריע לסביבה.

זבולון אורלב: המדען הראשי של משרד התחבורה, ד"ר זיו אב אמיר.

זבולון אורלב: בקשה.

זיו אב אמיר: אני מאוד מזדהה עם החוק של השבע מילים, כי כל בוקר נפתח אצלי באוכל לכל החתולים של הסביבה.

זיו אב אמיר: יש פיתרונות מאוד מרשימים.

זיו אב אמיר: חלק בשלים חלק פחות בשלים.

זבולון אורלב: ידעת עליהם?

זיו אב אמיר: ידעתי מההתכוננות בעיקר לישיבה הזו.

זבולון אורלב: כבר הרווחנו את לחמנו.

זיו אב אמיר: אני חושב שככה מהמותן, נדמה לי, שלגבי ההסעות שכנראה יותר קל גם להחיל אותם בחוק, הפיתרון ששמענו פה, ומבחינתי לא ידעתי על קיומו קודם, נראה לי שהוא מאוד ישים והייתי מחייב אותו.

זבולון אורלב: מהיר, זול.

זיו אב אמיר: כן, לא מתחכם.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא בטוחה, כי אם הוא עולה מאה חמישים שקל ומה שראינו פה, מאה חמישים שקל, אני אגיד לך למה, כי אנחנו כאנשים יש לנו, במיוחד אנשים עובדים, של לקצר תהליכים.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שאתה אומר, כשאני אצא אני אעביר את הכרטיס, סתם דוגמה את הכרטיס עובד, הוא לא יעביר את הכרטיס או שאני איתן לזה להעביר, אתה אומר נעשה על הדרך.

אורלי לוי אבקסיס: תשימי את הזה, אני בינתיים אוציא את שאר הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: לא משנה מה, זה נתון.

אורלי לוי אבקסיס: אני מדברת גם על כשאני מדברת על סייעת, אני מדברת על הסעות--- כאשר את אומרת קחי על הדרך, תעבירי את החיישן הזה, זה יש פה חסרונות מסוימים, אבל אם אתה מסתכל על העלות מול התועלת, העלות של המכשור הזה לעומת העלות של דוגמה האחרונה שראינו זה אותה עלות---

זיו אב אמיר: אני לא מדבר, אני לא אומר במקום.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל פה למשל יש לך את כל המערכות התומכות בו, נגיד כריות ביטחון יש לנו למקרה של- - -

זיו אב אמיר: אוקי, יכול להיות.

זיו אב אמיר: אמרתי, נדמה לי שמהמותן שזה פיתרון שאפשר לסגור אותו כדי לא להשאיר את הנקודות תורפה שאת אמרת, אבל לא התעמקתי.

זיו אב אמיר: הדבר הבא שרציתי לומר, רק כמה כאלה אפילו להוריד את זה מסדר היום, זה יכול להיות שאין נהג או אין אף אדם מבוגר ברכב, יכול להיות שהנהג הלך אבל מישהו נשאר, יכול להיות שבסטטיסטית תבדקו שמספיק לטפל בנהג והשאר זניח, אבל לפחות לדעת שזה לא בהכרח רק נהג.

זיו אב אמיר: הדבר השני זה, האם התינוק יושב על מושב בטיחות, שזה יותר קל למסד דברים או בכלל מסתובב ברכב כמו בסרט שאתם הדגמתם, אז זאת שאלה.

זיו אב אמיר: יכול להיות שאם פותרים את כל מושבי הבטיחות פותרים תשעים אחוז מהכמות, אבל עדיין אז יהיה איזה אותו ילד שכל כמה שנים יקפח את חייו ובטח עוד כמה שיינזקו קשה בלי שאפילו שמענו מהתקשורת, אבל שאלה מושב או כל מושב ברכב.

זיו אב אמיר: שאלה נוספת, התערבות במערכות הרכב.

זיו אב אמיר: אני בדרך כלל מאוד נגד ההתערבויות האלה כי בסוף ההתערבויות גם גורמות לתקלות.

זיו אב אמיר: תלוי איזה סוג התערבות, אם זה התערבות ממוסדת כמו שאנחנו התרגלנו לפוינטר ולמתחרה שלכם או איתוראן או כאלה, נניח שכבר חיים עם זה בסדר וזה מותקן בהתקנות עוד לפני שהרכב נמסר, נגיד שזה בסדר.

זיו אב אמיר: התערבויות אחרות אני בדרך כלל נגדם למעט, להוציא את השנים עשר וולט מהמצת או משקע מיוחד בדרך כלל בסוף ההתערבות.

זיו אב אמיר: אם נניח היינו מקצינים וכולם היו, והיה חוק כזה וכולנו עכשיו מסיבים את המכוניות, אני מניח שיותר אנשים ייהרגו בתאונות שהמכונית נתקעה בצד הדרך בכביש מהיר.

זיו אב אמיר: אז לכן אני נגד התערבות.

אורלי לוי אבקסיס: לא הבנתי, למה?

זיו אב אמיר: בגלל בעיות אמינות.

זיו אב אמיר: זאת אומרת, מתערבים ברכב, בדרך כלל הרכב מאבד, בהרבה מקרים מאבד את האמינות שלו.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, זה עכשיו שקניתי רכב ושמתי לו מערכת איתוראן פגע לי באוטו?

זיו אב אמיר: לא.

זיו אב אמיר: אז אמרתי, מה שמותקן מקורית אז אני מניח שזה בסדר, אין ברירה.

זיו אב אמיר: אני הייתי מעדיף בלי כלום, הייתי מעדיף להיות במדינה שלא צריך איתוראן, אבל נגיד שאצלנו צריך איתוראן וכל אלה אז ההתערבות במערכות הרכב למעט הממוסדות שנעשות אצל מגרשי הסוכנים, אני מאוד חושש מהאמינות שלהם, ואם היינו עכשיו מקצינים ומחילים את זה על כל המכוניות, מה שכנראה לא זאת הכוונה, זה גם לא ההמלצה שלי, תיכף אני אגיע, אז היינו מקפחים אולי חיי אדם יותר בתאונות כתוצאה מתקלות אמינות של רכב שעומד לצידי הדרך.

זיו אב אמיר: מצד שני, התערבות שהיא עד שקע חשמלי שקיים ברכב נראית בסדר גמור או שהיא התקנה נוסח שאתה תיארת.

זיו אב אמיר: שאלה, החיוב ,אם נניח יגיעו לחוק, ואני תיכף אגיע לזה, כל המכוניות?

זיו אב אמיר: חלק מהמכוניות?

זיו אב אמיר: רק המכוניות שהן בבעלות של הורים שכאלה?

זיו אב אמיר: ואם ההורים לילדים צעירים לקחו את האוטו של הליסינג או את האוטו של האבא או משהו כזה?

זיו אב אמיר: זה לא קל, זה קשה לאכוף את זה או לחייב את זה.

זיו אב אמיר: לפני שאוכפים את זה יכול להיות שכל מושבי התינוקות, כן.

זיו אב אמיר: פיתרונות אחרים, כן.

זיו אב אמיר: תיכף אני גם לנקודה הזו אני רק מעלה שאלות.

זיו אב אמיר: נניח שעכשיו מקצינים ומגיעים לחוק ועכשיו אוכפים אותו, איפה?

זיו אב אמיר: בטסט?

זיו אב אמיר: עכשיו הבוחן יבדוק גם את הכיסא תינוק של מי שאין לו תינוקות?

זיו אב אמיר: זאת אומרת, זה מתחיל להיות לא פשוט.

זיו אב אמיר: ולכן אני מציע ככה, אם אני צריך לסכם.

זיו אב אמיר: אחד, פתרונות מרשימים מאוד צריך לבחור מתוכם.

זיו אב אמיר: שתיים, אם נניח לחייב, אז לדעתי, נדמה לי לא מעבר למושבי הבטיחות וכמובן לעודד יצרני רכב, אם היום יש במסגרת יצרני רכב כמו ששמענו ארה"ב, אירופה מתחילים להכניס את זה כחלק ממערכות הבטיחות של הרכב אז וודאי אני בעד.

זיו אב אמיר: משרד התחבורה בעד לאמץ כל דבר בטיחותי שהוא מפותח אצל יצרני הרכב.

זיו אב אמיר: הדבר הנוסף שכבר הדגשתי, ממש לא להתערב במערכות הרכב, למעט מה שאמרתי.

זיו אב אמיר: טלפון סלולארי נהדר.

זיו אב אמיר: זאת אומרת, כל ה GPS, סלולר, כל האייפון בסדר גמור.

זיו אב אמיר: השאלה עכשיו איך, עד כמה זה מתפשט.

זיו אב אמיר: אני בעד הדברים האלה.

זיו אב אמיר: אני חושב שמה שחשוב כן לעשות וזה אולי באמת ה--- ואפילו לא דיברתי עם מנכ"ל הרשות לבטיחות בדרכים, חשבתי שניפגש פה, אבל את כל המסרים אעביר.

זיו אב אמיר: אני חושב שאפשר בטוח שלנצל את הרשות לבטיחות בדרכים לצרכי הסברה מסיבית וההרגשה שלי שהם עושים יופי של הסברה.

זיו אב אמיר: למשל עם העניין של ילדים במעבר חציה זה נראה לי כבר יופי על גבול קיצוני, אבל האם אתם מכירים את הסברה האחרונה?

זיו אב אמיר: היא נראית לי חזקה מאוד או האמא שמדברת, עושה SMS ופתאום היא נעלמת מהרכב שנוסע לבד.

זיו אב אמיר: זה, יש שלהם יופי של הסברות שאני חושב שהייתי בכל מקרה ממליץ לרתום אותם בלי קשר לחוק או לא חוק.

זיו אב אמיר: נדמה לי שזה מה שהיה לי להגיד.

זבולון אורלב: אני מבין שאתה לא קשור בשאלה הזו של, האם להכיר בתאונות האלה כתאונות דרכים.

זבולון אורלב: זה משרד האוצר.

זבולון אורלב: אגב, שוק ההון צריך להיות פה, נכון?

זבולון אורלב: זה לא קשור אליך.

זיו אב אמיר: לא.

זיו אב אמיר: אף פעם לא---

אורלי לוי אבקסיס: מבחינה משפטית, כל מה שקורה בתוך הרכב ובסביבתו נחשב לתאונת דרכים.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, יש לי שאלה האם כמו שבחברות הביטוח יכול להיות שיש להם אינטרס שלא יישכחו ילדים, כי אז הם מוציאים הרבה כסף כדי לפצות את המשפחות של הנפגעים.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש לי שאלה, האם כמו שהם מחייבים אותי למשל, כשאני קונה רכב חדש, אם אני רוצה לעשות ביטוח אני חייבת לשים איתוראן, אני חייבת לשים עלוקה, אין לי מושג מה זה, שזה או שמונה, לא יודעת בדיוק מה זה אומר, אבל אני יודעת שאני מחויבת ועד שאני לא מביאה להם את האישור אז אני גם לא מבוטחת, האם אפשר לתת הוראה כזו דומה, שהיא גם לא תשית כל כך עלויות אלא באותה מסגרת שהם עושים את האיתוראן, שיהיה שם גם את המערכת הזו?

אורלי לוי אבקסיס: משהו שמשרד התחבורה כן יכול לעודד.

זבולון אורלב: משרד האוצר, מי זה משוק ההון ממשרד האוצר?

זבולון אורלב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס העלתה הצעה בתחילת הדיון לפני שהגעת ושאלה מדוע התאונות האלה שמתרחשות לא נחשבות לתאונות דרכים מבחינת חברות הביטוח, כי אז היה כדאי לחברות הביטוח להיכנס לתחום הזה ואולי למממן חלק מהפטנטים שמדובר עליהם כאן?

אנסטסיה מיכאלי: אני מנהל מחלקת ביטוח כללי, אצל המפקח על הביטוח.

זבולון אורלב: המפקח על הביטוח, מנהל אגף שוק ההון זה עודד שריג?

זבולון אורלב: אני עכשיו בא ממנו מועדת כספים.

זבולון אורלב: הוא מנסה שם להעביר את התקנות של קופות הפנסיה.

אנסטסיה מיכאלי: אני חייב להגיד כאבא צעיר, שאני מאוד שמח על הדיון.

אנסטסיה מיכאלי: אני את האפליקציה כבר הורדתי.

זבולון אורלב: מתי?

זבולון אורלב: עכשיו בדיון?

אנסטסיה מיכאלי: כן.

אנסטסיה מיכאלי: לוקח כמה שניות.

אנסטסיה מיכאלי: אני שמח על עצם הדיון, ואני חייב להגיד שאפרופו וועדת כספים, אנחנו צפויים גם במהלך 2012 להגיע לוועדת כספים על מנת להציג להם פרמטרים נוספים, שעניינם בטיחות כלי הרכב, שהם פרמטרים מבוססי טכנולוגיה, גם עם ITS ונדברנו לאורך השנה גם עם משרד התחבורה, אז הנושא של בטיחות בדרכים כמובן הוא נושא שמאוד מעניין אותנו ואוזנינו כרויה גם לטכנולוגיות חדשות.

אנסטסיה מיכאלי: כמו שהעירה אביבית, נכון עוד בתחילת הדיון, בעצם ההגדרה של תאונת דרכים היום מופיעה בחוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים, יש שם את ההגדרה תאונות דרכים.

אנסטסיה מיכאלי: ואכן, היא העירה נכון, האירוע המצער הזה שאנחנו מדברים עליו של ילדים שנשכחו ברכב הוא כמובן אינו אירוע של תאונת דרכים, אני חושב שדי אפשר להבין את הרציונל.

אנסטסיה מיכאלי: קודם כל, ראוי לציין באמירת אגב שהחוק הזה של חוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים באחריות שר המשפטים וכמובן תיקונים וכו' צריכים להיעשות בהידברות עם משרד המשפטים, שאני חושב שלא נמצא כאן.

אנסטסיה מיכאלי: אבל מהזוית, מהפן המקצועי, אפשר בהחלט לבוא ולהגיד שהעובדה שהאירוע המצער הזה לא נכלל בהגדרת תאונת דרכים היא די סבירה, מכיוון שתאונות דרכים כפיי שאנחנו מבינים, זה בדרך כלל אירוע שהרכב נמצא בתנועה או תוך כדי תנועה או לצורך תנועה ולכן האירוע המצער הזה לא נכלל בהגדרת תאונת דרכים.

אורלי לוי אבקסיס: אם נטרקת לי דלת על היד, זה נחשב לתאונת דרכים?

זבולון אורלב: כשהאוטו עומד.

אנסטסיה מיכאלי: כן.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו לא מתווכחים, הפרשנות של בתי המשפט בנושא של מהי תאונת דרכים ובעצם מה אנחנו כוללים בהגדרה של תאונת דרכים, נתונה לבתי המשפט ומידי יום יש לא מעט פסקי דין שדנים מה התחולה של הפרשנות הזו של תאונת דרכים.

אנסטסיה מיכאלי: לכן, אני לא רוצה להידרש האם זה, אבל כן ירידה מהרכב למשל ופציעה תוך כדי ירידה מהרכב כן מוגדרת תאונת דרכים זה ככה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתם מאשרים לחברות הביטוח לחייב כל רכב חדש, לתבוע ממנו איתוראן או כל מיגון לרכב.

אורלי לוי אבקסיס: אתם נותנים להם את האפשרות לא לבטח אותי אם אני לא אוציא את ההוצאה הכספית הספציפית הזו, האם על הדרך לא שווה באמת, ואני חושבת שזה גם יפה, הוגן גם כלפי חברות הביטוח שיידרשו אולי פחות לא לשנות, אלא בעצם כאשר אנחנו מחויבים לשים את אותה מערכת, שהם ידאגו שהמערכת שהם שולחים אותנו אליה, ואני צריכה להביא להם אתה האישורים, שהיא תכלול גם את זה בלי עלות נוספת כי זה על אותה טכנולוגיה.

אנסטסיה מיכאלי: יש פה רעיון שהוא רעיון מבורך, אבל הדרך לאכוף אותו היא קצת בעייתית מהסיבה הפשוטה שצריך לומר את האמת, מכיוון שהאירוע הזה לא מוגדר כאירוע תאונתי האנסנטיב אצל החברות לא קיים ולכן לבוא ולדרוש את זה מהחברות זה קצת---

זבולון אורלב: הבנו שזה משרד המשפטים.

זבולון אורלב: נעשה את הבדיקה הזו עם משרד המשפטים, בסדר הבנו.

זבולון אורלב: לפחות כיוונת את הפנס לכיוון שאני לא ידעתי עליו, שזה חשבתי שזה בסמכותכם, אבל אתה אומר שההגדרה של תאונת דרכים היא הגדרה משפטית שמשרד המשפטים---

אנסטסיה מיכאלי: זה חוק של שר המשפטים.

זבולון אורלב: של שר המשפטים, אז נעסוק בו, אבל לא ידענו להזמין אותם, כי לא ידענו שנגיע גם למחוז הזה.

אנסטסיה מיכאלי: מאה אחוז.

זבולון אורלב: אין הרבה דיונים שאפשר להגיד להם שזה דיון שפעם ראשונה התקיים בכנסת, לפחות על הדיון הזה אני יכול להגיד.

זבולון אורלב: אני רוצה לתת לאנשים שעדיין לא דיברו, אני חושב שזה הגון קודם לתת להם אפשרות להתבטא.

זבולון אורלב: אני נתתי לך כמה שרצית.

זבולון אורלב: כן אדוני מי אתה?

קמל קייס: כאמל קייס ממשרד התחבורה, אגף הרכב.

קמל קייס: יש לי כמה הערות על מה שהועלה כאן, בשביל לאמץ בחקיקה איזשהו אמצעי טכנולוגי, זה חייב לעמוד בתקן ישראלי ומהבדיקות שאנחנו עשינו לא קיים, לא מצאנו- - -

זבולון אורלב: אתה אומר תקן ישראלי, הכוונה למכון התקנים?

קמל קייס: מכון התקנים.

קמל קייס: או לוועדה, חייב להיות איזשהו תקן.

זבולון אורלב: זו "ויה דולורוזה" קצרה לעומת מה שקורה שם.

זבולון אורלב: להעביר תקן ישראלי.

קמל קייס: תלוי במורכבות הבעיה.

קמל קייס: מהבדיקות שאנחנו עשינו לא מצאנו תקן בינלאומי בנושא הזה, שאפילו נוכל לאמץ אותו, להתאים אותו, לקחת אותו כבסיס ואם אנחנו, ואם תרצו לעגן את זה בחקיקה יש צורך לבנות תקן כזה מהיסוד ממכון התקנים.

זבולון אורלב: תתחיל לעבוד.

קמל קייס: ותתחיל לעשות, צריך גם לשים את היד בכיס בעניין הזה.

קמל קייס: תקן כזה, צריך לקחת בחשבון שזה עולה הרבה מאוד כסף, אתם ראיתם כאן את הכל, הרעיונות שקיימים פה, ואתם רואים גם את הבעייתיות בתקן כזה, שאם הוא מאמץ איזשהו כיוון מסוים יש הרבה מאוד כיוונים, כל הזמן צריכים רעיונות חדשים.

זבולון אורלב: הרעיון שדיבר עליו קצין הבטיחות מר אלמוג, הוא גם מחייב תקן?

קמל קייס: תלוי איך אתה מגדיר את זה.

זבולון אורלב: מה אתה אומר לי?

זבולון אורלב: תגיד לי, כן או לא.

קמל קייס: אם אתה מגדיר את זה כאמצעי טכנולוגי זה בעיה, כי הוא מחייב תקן.

קמל קייס: אם אתה מגדיר את זה כנוהל של משהו חופף לסריקה שהנהג צריך לעשות, לדעתי שלא, אפשר להכניס את זה בנוהל,, לעדכן את הנוהל שזה רעיון מצוין, גם אני פעם ראשונה שאני שומע את זה.

זבולון אורלב: כל יתר הדברים האחרים, האפליקציה לא צריכה תקן.

זבולון אורלב: כל יתר הפטנטים שדובר עליהם כאן---

קמל קייס: אנחנו לא מחייבים תקן אלא אם אתה רוצה בחקיקה, שיהיה בחוק שהרכב מצויד, חייב להיות מצויד במערכת מסוימת.

זבולון אורלב: אם אני רוצה לחייב בחקיקה, נדמה לי זה תקנות, זה לא חוק.

קמל קייס: זה תקנות, נכון.

קמל קייס: זה תקנות התעבורה.

זבולון אורלב: את מה שאמר מר אלמוג אתה רוצה להגיד לי שצריכים תקן בשביל זה?

קמל קייס: אני אומר, אפשר לעדכן את זה בנוהל, בנוהל.

קמל קייס: לא תקן.

קמל קייס: ואפילו לא בתקנה.

קמל קייס: אם אנחנו לא מגדירים את זה כהכנסת אמצעים טכנולוגיים כלומר, לא תיקון חוק זה אפשרי.

קמל קייס: מה שהוא אומר בשורה התחתונה זה אפשר להכניס את זה.

זבולון אורלב: אם נחייב אותך לפטנט הזה, כדי להצית את הרכב החברות ביטוח- - -

מרדכי אלמוג: לא.

מרדכי אלמוג: אנחנו עושים את זה כניהול הצי, אנחנו רוצים לדעת מי משתמש באוטו שלנו ואנחנו נותנים רק לאנשים מורשים להשתמש ברכב.

זבולון אורלב: זה לא מחויב על ידי משרד התחבורה.

מרדכי אלמוג: לא.

מרדכי אלמוג: אבל אנחנו מאלצים את הנהגים שלנו.

זבולון אורלב: מה תפקידך באגף הרכב?

קמל קייס: אני ראש תחום תקינה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה, בהסעות ילדים, יש איזה משהו באוטובוסים, אני יודעת, שכן מדבר על ילדים, זה עבר תקן?

אורלי לוי אבקסיס: עם האורות האלו?

אביטל אפל-פנקס: כן.

אביטל אפל-פנקס: זה היה מפרט.

אביטל אפל-פנקס: זה לא היה תקן.

אביטל אפל-פנקס: אני ישבתי שם שהם עשו את זה---

אורלי לוי אבקסיס: אז זה לא חייב תקן?

אביטל אפל-פנקס: לא.

אביטל אפל-פנקס: משרד התחבורה פנה אחרי ששונו תקנות התעבורה וחויבו פנסי איתות, להפעיל איתות בעת העלאה והורדה של ילדים, אז הם פנו למכון התקנים ובעצם ישבה שם ועדה שכתבה מפרט, לא תקן ועד היום משרד התחבורה משתמש על פי אותו מפרט.

מיכה בר מאיר: יש ועדה בין משרדית לעניין הזה, בדרך כלל שמקימים אותה לכל תחום.

זבולון אורלב: הוא יודע עליה?

מיכה בר מאיר: הוא בטוח יודע.

זבולון אורלב: ראש מדור תקינה באגף הרכב לא יודע?

מיכה בר מאיר: הוא יודע.

זבולון אורלב: שהוא שולח אותנו למכון התקנים.

זבולון אורלב: כן.

קמל קייס: שנייה, מכון התקנים, מי שיעשה את התקן במכון התקנים בדרך כלל זה משרד התחבורה עם כל מיני אנשים זה הכול.

זבולון אורלב: כאמל, בוא תזדרז בזה.

קמל קייס: צריך לשים לב שהמערכות שכאן נזכרו צריך לקחת בחשבון, לדוגמה כלי רכב שאין בהם חלונות חשמל, כלי רכב ישנים שאפילו אין להם מוח או מחשב.

קמל קייס: הנושא הוא מאוד מאוד מורכב ועל כל המשתמע מזה.

קמל קייס: רק להערכה, בדקנו תקן כזה אמור לעלות משהו בסביבות של חצי מליון שקלים.

קמל קייס: לבנות תקן כזה מההתחלה למערכת כזו, על סמך תקנים דומים שנעשו בעבר, זה לא מתוקצב בתקציב משרד התחבורה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני הבנתי שמה שנעשה מול מכון התקנים בעניין של השלט ושל האורות המהבהבים והסעות של ילדים זה היה לא תקן אלא מפרט.

קמל קייס: אז אני רק להגיד לכם מה ההבדל.

קמל קייס: האורות של הילדים, מדובר על מוצר יחיד מוגדר שקיים בארה"ב והיה צריך לקחת את המוצר הזה ולאשר אותו.

קמל קייס: עכשיו, אתם תגידו לי, מכל הרעיונות פה איזה אני אאשר?

קמל קייס: איזה אני אכניס?

קמל קייס: פה צריך לכנס בדבר שהוא הרבה יותר מורכב ,זה לא דומה זה לא אותו מצב.

קמל קייס: בכלל.

אביבית ארווץ: ולכן בכל העולם אין תקן.

אורלי לוי אבקסיס: וגם לא יהיה לפי מה שאומרים.

קמל קייס: לא, כרגע עדכנו שקיים בארה"ב- - -

זבולון אורלב: אתה רוצה להשלים כמה מילים בקשה.

זיו אב אמיר: כן.

זיו אב אמיר: יכול להיות שכמותית, הרי אנחנו מדברים, סתם אני זורק מספר, עשרה אחוז מהמכוניות הם רלוונטיים, מהמכוניות על הכביש רלבנטיות לבעיה, נכון?

זיו אב אמיר: סדר גודל כזה, זה לא רוב המכוניות זה מיעוט המכוניות שיש בהם כיסאות ומסיעים ילדים.

זיו אב אמיר: יכול להיות שכדאי, כדי לפשט את הבעיה ולא להיתקע על תקנים או על חוקים או משהו כזה, באמת לעשות את זה כמשהו שלא נכנס לרכב אלא הוא יותר שייך למושב או לכל הדברים האחרים ששמענו.

זיו אב אמיר: לא להתעסק עם הרכב בכלל, מקסימום להכניס לתקע, אבל זה לא שייך לשום תקן, נכון?

זיו אב אמיר: בזה אין בעיה, אפילו לא לרכב ולא ביטוח רכב ולא כלום.

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

ישראל כץ: אני ראש תחום רישוי אלחוטי במשרד התקשורת.

ישראל כץ: אני רוצה להתייחס רק להיבט מסוים אחד של שימוש באמצעים אלחוטיים.

ישראל כץ: כל האמצעים אלחוטיים רגילים פועלים בתדרים ללא רישוי כלומר, לא צריך רישיון מיוחד, למשתמש, לא מדבר על היבוא כי היבוא חייב אישור אבל המשתמש לא צריך אישור.

ישראל כץ: ותדרים כאלה, מטבעם אינם מוגנים.

ישראל כץ: כלומר יש הרבה מקרים לאחרונה שפותחי מכוניות לא מצליחים לפתוח בגלל שמשהו אחר משדר על אותו תדר, אז צריך להיות מודעים למגבלות האלה, וכל האמצעים האלחוטיים האלה יש להם פרמטר נוסף, צריך להביא בחשבון שהאמינות שלהם מוגבלת ולא ניתן לערוב לה שזה יעבוד.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: מרכז שלטון מקומי, אתי אלוני.

אתי אלוני: שלום.

אתי אלוני: אני רוצה רק לומר שכרגע, אני לפחות כאן לא כדי לחוות את הדעה על האמצעים המתוחכמים אלא כדי לומר, שמטבע הדברים מאוד מעסיק אותנו ביותר הסעות ילדים, שבעיקר מאורגנות והם באחריות השלטון המקומי או הרשות המקומית וגדולה כקטנה, אם זה אוטובוסים אם זה מיניבוסים אם זה כל מיני כלי רכב כאלה ואחרים, שמסיעים ביום יום הרבה מאוד הובלות של ילדים.

אתי אלוני: אני שמעתי את החברה עם צי הרכב, צריך לומר שלדעתנו, שמאחר ועושים מכרזים לחברות כאלה וכו' אם זה לא יהיה בנוהל מסודר שיחייב חברה, שחלק מתנאי המכרז שלה זה לעמוד בדבר הזה, זה לא יעבוד.

אתי אלוני: ואני פה כדי לשמור על זה, שלא יבואו אחר כך ויאמרו לרשות המקומית את לא עשית.

אתי אלוני: אם זה הולך להיות נוהל או תקן זה חייב להופיע כחלק מתנאי הסף.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יכולים להוסיף את תנאי הסף.

אורלי לוי אבקסיס: מי מונע מהרשות מקומית לעשות את זה?

אתי אלוני: מה זאת אומרת?

אתי אלוני: קודם כל המימון.

אתי אלוני: אם זה משהו, זה לא משהו פרטי שהרשות צריכה להוציא, אם זה החלטה, ילדים הם ילדי ישראל---

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתם בונים את המכרז, אתם יכולים להכניס שם דברים שהם בעצם אקסטרות.

אתי אלוני: ברור.

אתי אלוני: אבל בסופו של דבר ,אם החברה, אנחנו רוצים, אם זה יהיה משהו לאומי אז אני אומרת זה חייב להיות או תקן או נוהל או משהו שיוגדר במחייב בהסעות ילדים ואז זה ייכנס לכל מכרז כמו שעושים הזנב כמו שעושים דברים אחרים עם תנאי סף.

אורלי לוי אבקסיס: מה מונע מכם היום לבקש מהחברות שבאות למכרז להציג איזשהו- - -

אתי אלוני: היום?

אתי אלוני: אתה יכול לבוא ולהגיד, אנחנו רוצים אמצעים, אבל החברות יכולות להגיד איפה זה קיים בחוק?

אתי אלוני: מה פתאום שאנחנו נבוא ונגיד, למה אתם מחייבים אותנו?

אתי אלוני: זה קיים באיזשהו נוהל?

זבולון אורלב: אם יש לי בית ספר פרטי אני יכול לעשות, לקבוע מה שאני רוצה---

אתי אלוני: נכון, אנחנו מדברים על ציבורית.

זבולון אורלב: רשות שלטונית שהולכת לתבוע, היא חייבת לתבוע דברים שהם מעוגנים בחוק אחרת הם יגישו בג"צ, יגידו סליחה- - -

אתי אלוני: נכון, איפה זה כתוב?

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתם יכולים לתת עדיפות למישהו שנותן אקסטרה מסוימת, שהיא גם לא קבועה בחוק וזה עדיפות מבחינת מכרז, שזה בסדר כי אתה לא צריך- - -

זבולון אורלב: יש בזה בעיה משפטית.

אתי אלוני: בסדר, אבל מחר הולכים למכרזים שהם בדרך כלל מכרזים גדולים, מכרזים לאומיים, אני מצפה שיהיה, תבחר אמצעי מסוים שאין המלצה עליו.

אתי אלוני: עכשיו, איך אני יודעת שהאמצעי שהוא שם, אני כראשית לא יודעת---

אורלי לוי אבקסיס: את לא יכולה לקבוע את האמצעי עצמו, אבל שיהיה אופציה למשהו.

זבולון אורלב: אתה רצית להעיר הערה?

ניר ידיד: אפשר קודם כל לראות את הסרטון?

זבולון אורלב: לא, לא עכשיו עוד הפעם את כל הפרוצדורה.

זבולון אורלב: חשבתי שתתכונן ותכין, אתה שאלת אותי ואמרתי שכן, אז תתכונן.

זבולון אורלב: אז היית צריך להתכונן.

זבולון אורלב: אני לא יכול עכשיו לגזול מזמנה של הועדה.

ניר ידיד: דבר שני, אם לא אכפת לך, קודם כל בקשר למחיר.

ניר ידיד: אני ראיתי שאתה נרתעת מהמחיר.

זבולון אורלב: נכון.

זבולון אורלב: מאתיים חמישים שקל למושב זה יקר.

ניר ידיד: המחיר הוא קודם כל, אני יכול תיתק לסדר את העניין הזה, אם מדובר היום שהמוצר נמצא על המדף, חנות התינוקות זה יעלה שבעים דולר, אם מדובר, אנחנו כרגע נעביר חוק לאומי המחיר הזה ירד דרסטית.

זבולון אורלב: אל תשלה את עצמך, להערכתי לפי הפרוצדורות של מדינת ישראל, שכדי שאחד מהאמצעים האלה יהיה אמצעי חובה בחוק, בחקיקה.

זבולון אורלב: זה לא חוק זה תקנות, בחקיקה הוא יצטרך לעבור מהלך תקינה.

זבולון אורלב: אתה לא יכול לחייב דבר בחקיקה אם המוצר לא עבר איזושהי פרוצדורה או איך קראת לזה?

זבולון אורלב: נוהל או משהו.

זבולון אורלב: הדברים האלה, להערכתי, לוקחים זמן.

זבולון אורלב: צריכים גם להחליט האם לקחת מוצר שהוא כבר מוכן על המדף או כדאי להמתין למוצר שנמצא בפיתוח או כבר יש אב טיפוס, כמו שלו.

זבולון אורלב: מישהו צריך לקבל כאן החלטות.

זבולון אורלב: אתה מבין לבד שועדה בכנסת, אנחנו לא אנשים שיכולים לקבל החלטות איזה מוצר הוא המוצר הראוי שהחקיקה תמליץ עליו.

זבולון אורלב: תיכף אני אגיד משהו שאני רוצה להציע לסיכום הדיון.

זבולון אורלב: לכן, אם מישהו חושב שאנחנו כבר בשלים בשלב, שהועדה אפילו תיזום איזושהי חקיקה בעניין הזה, זה נראה לי עדיין, לצערי שלב מאוד מאוד מוקדם.

זבולון אורלב: מה עוד שצריכים גם להכניס את זה כנראה להגדרה של תאונות דרכים, שזה כנראה מחייב חקיקה שאינני יודע אם זה חקיקה ראשית.

אורלי לוי אבקסיס: לא בהכרח.

זבולון אורלב: או חקיקה משנית, או משנית למשנית.

זבולון אורלב: כלומר, אם זה חוק או תקנות אם זה צו.

זבולון אורלב: אינני יודע.

זבולון אורלב: אני לא בקיא פשוט בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: ולכן זה לא כרגע אקטואלי לומר, תשמע, אם זה יהיה בחוק אז זה ירד.

זבולון אורלב: בסדר, אני מניח, שאגב שזה נכון לגבי כל המוצרים.

ניר ידיד: ההצעה שלי הייתה, שקודם כל כמובן, בטר"ם עובד מאוד קרוב עם הכנסת, שיהיו מספר מכשירים שברגע שיעברו אישור של בטר"ם אלו יהיו מספר המכשירים---

זבולון אורלב: אני לא רואה את עצמי מוסמך להמליץ על מוצר שבטר"ם המליצה עליו.

זבולון אורלב: אני גם מעריך כן, שאם הייתי יו"ר בטר"ם הייתי מאוד נזהר מלהמליץ על מוצרים, שאין לי את המומחיות לבדוק את יעילותם, ובשביל זה יש את מכון התקנים.

זבולון אורלב: יש מוסדות מוסמכים לבדוק את הסוגיה הזו.

מיכה בר מאיר: אני רוצה להעיר על העניין הזה, איגוד הITS ריכז שתי ועדות שהביאו לתקינה אחת, זה היה של מערכות- - -

זבולון אורלב: ראיתי איזה מלכ"ר, שמאגד בתוכו את אלה שעוסקים במערכות טכנולוגיות לבטיחות---

מיכה בר מאיר: אנחנו הובלנו שני מהלכים.

מיכה בר מאיר: אחד, זה היה התקינה למערכות ניטור נהיגה.

מיכה בר מאיר: והדבר השני למעברי חציה פעילים.

מיכה בר מאיר: ואני חושב שבאותו אופן אפשר ליצור את הדבר הזה, שבעצם בסופו של דבר מציבים דרישות סף.

מיכה בר מאיר: המוצרים שעוברים את דרישות הסף נכללים בתור מקבלים איזשהו תקן או הרשאה או, זה עובר את הועדה בינמשרדית ובסופו של דבר מקבל חותמת של משרד התחבורה.

מיכה בר מאיר: משרד התחבורה הוא רפרנטור והוא זה שיש לו את המילה האחרונה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא צריכים לעבור דרך מכון התקנים הישראלי?

מיכה בר מאיר: הם יש להם את הדרישות שלהם.

מיכה בר מאיר: הכול בסופו של דבר צריך לעבור איזושהי בחינה רק יש מהלכים, שאם את מביאה תקינה מאירופה או מארה"ב זה חוסך הרבה מאוד, כי היא מקובלת פה.

זבולון אורלב: טוב חברים, משפט אחד.

זבולון אורלב: משפט אחד, אני חייב לסיים.

אביבית ארווץ: רק כיוון אחד לפיתרון, חשבנו על הבעיה הזו הרבה והגענו למסקנה שאפשר לגלגל את זה לפתחן של חברות הביטוח, לחברות הביטוח אפשר- - -

זבולון אורלב: חברות הביטוח, רק אחרי שאת משנה את ההגדרה של תאונות את יכולה לגלגל לחברות הביטוח, רק אחרי ששינית את ההגדרה של תאונות דרכים.

אביבית ארווץ: לא.

אביבית ארווץ: באותו אופן, אם הן תשווקנה פוליסת אחריות מקצועית, אנחנו מדברים כרגע על נהגי היסעים בשלב ראשון, אם תהיינה פוליסות אחריות מקצועית ובאמת שאני לא בקיאה בביטוח, אבל אם יהיה איזשהו חיוב למכור לציבור, לציבור הנהגים פוליסות כאלה- - -

זבולון אורלב: חיוב.

זבולון אורלב: יהיה חיוב מטעם המדינה, מטעם מי?

אביבית ארווץ: המדינה תנחה את חברות הביטוח.

זבולון אורלב: בחוק?

זבולון אורלב: בחובה?

אביבית ארווץ: אפשר בתקנה, אז יהיה בדיוק בעיקרון של האיתוראן, כדי להוזיל את הפוליסה.

זבולון אורלב: אני מודה לך.

זבולון אורלב: שתי דקות אחרי שהישיבה צריכה להסתיים, שאת מעלה את הרעיון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני העליתי אותו קודם.

אביבית ארווץ: אני ניסיתי לכל אורך הישיבה.

זבולון אורלב: לדעתי אפשר לאמץ אותו.

זבולון אורלב: תראי, אפשר לאמץ דברים שאין להם שום בסיס.

זבולון אורלב: אומר לך פה הממונה על שוק ההון של הביטוח, אפשר לעשות את מה שהם אומרים, ידידי הצעיר?

אנסטסיה מיכאלי: לא.

זבולון אורלב: למה?

אורלי לוי אבקסיס: מאיזה כוח חברות הביטוח מחייבות אותנו באיתוראן ועלוקה ומה שיוצא בזה?

אורלי לוי אבקסיס: זה לא בחוק.

זבולון אורלב: זה להוריד את הפוליסה.

זבולון אורלב: כדי להוריד את הסיכון.

אביבית ארווץ: בדיוק.

אביבית ארווץ: אז באותו אופן.

אנסטסיה מיכאלי: המפתח זה להגדיר את זה כמשהו שחברות הביטוח תהיה אחראית לו.

זבולון אורלב: סליחה, רק רגע, בכל זאת תשיב, אני מבקש.

זבולון אורלב: העלו כאן גם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וגם אביבית העלתה, אתה מוכן להשיב.

אנסטסיה מיכאלי: אני אתייחס למה שחברת הכנסת לוי שאלה.

אנסטסיה מיכאלי: הלגיטימיות של חברות הביטוח לדרוש אמצעי מיגון כאלה ואחרים, כאשר היא מבטחת כלי רכב, אני לא חושב שהוא משהו שאפשר לערער על זה.

אנסטסיה מיכאלי: לגבי ההצעה, אני צריך לראות משהו קצת, ככה מוחשי קודם כל, מסמך, אני לא יכול להגיד---

זבולון אורלב: יש לי שאלה.

זבולון אורלב: מי ממשרדי הממשלה מוכן לקחת הובלה, לעשות עבודה בינמשרדית גם עם הביטוח גם עם משרד המשפטים, לגבש איזושהי הצעה איך אנחנו מתקדמים בנושא הזה.

זבולון אורלב: המדען הראשי?

זבולון אורלב: טוב, מאה אחוזים.

זיו אב אמיר: זה כמו שבוחרים ועד בית אין ברירה.

זבולון אורלב: אני גם---

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שתתפוס חברת ביטוח אחת, תאמין לי כולם יבואו אחריה.

אביבית ארווץ: יש בזה גם פוטנציאל כלכלי כולם מרוויחים.

זבולון אורלב: תודה רבה ידידי.

זבולון אורלב: אני רוצה קודם כל, הועדה שמעה אמצעים טכנולוגיים שונים כדי לצמצם עד כדי הפסקה של תופעת שכיחת ילדים בכלי רכב.

זבולון אורלב: הועדה התרשמה כי יש באמצעים טכנולוגיים מגוונים אלה יכולת מעשית כדי לבלום את התופעה.

זבולון אורלב: הועדה מברכת את המפתחים השונים, שהציגו היום בועדה את המוצרים השונים ומעודדת אותם להמשיך לפתח את המוצרים כדי שיהיו נגישים לכל החפץ בכך.

זבולון אורלב: הדבר השני שהועדה התרשמה, כי באשר להסעות המאורגנות יש פיתרון טוכנולוגי זול, זמין ומהיר.

זבולון אורלב: איך נקרא הפיתרון הזה?

מרדכי אלמוג: זה עדיין בפיתוח אבל במסגרת---

זבולון אורלב: איך נקרא?

מרדכי אלמוג: חיוב אילוץ הנהג להגיע לחלק האחורי של האוטו.

זבולון אורלב: איזה מילים ארוכות, תן שתי מילים.

זבולון אורלב: "סדין אדום".

זבולון אורלב: "קיר ישר".

מרדכי אלמוג: אילוץ הנהג.

זבולון אורלב: לא, כפתור התרעה.

מרדכי אלמוג: חיישן אחורי.

זבולון אורלב: לא, חיישן זה לא חיישן.

מרדכי אלמוג: בדיקה אחורית.

זבולון אורלב: כפתור סריקה אחורי, שייאלץ את הנהג להגיע לסוף הרכב בתום הנסיעה.

זבולון אורלב: הואיל ואין מדובר במוצר טכנולוגי מובהק פונה הועדה למשרד התחבורה לבחון בהקדם האפשרי, כיצד ניתן לחייב את חברות ההסעה בהתקנה זו.

זבולון אורלב: שלוש, הועדה תפנה אל הלשכה המשפטית של הכנסת על מנת לבדוק את ההיתכנות של שינוי חקיקת חוק, איך נקרא החוק הזה?

מרדכי אלמוג: פלת"ד 1973 חוק פיצוי תאונות דרכים.

זבולון אורלב: חוק פיצוי כך הוא נקרא?

מרדכי אלמוג: פלת"ד.

מרדכי אלמוג: פיצויים לנפגעי תאונות דרכים.

זבולון אורלב: חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים, כדי לבחון את האפשרות לכלול בחוק גם את הנפגעים כתוצאה משכחת ילדים ברכב.

זבולון אורלב: ארבע, הועדה רשמה לפניה את הסכמת המדען הראשי של משרד התחבורה לרכז ועדה בינמשרדית בהשתתפות משרד המשפטים, משרד האוצר, אגף שוק ההון, מרכז השלטון המקומי, משרד החינוך בגלל ההסעות, כדי לגבש הצעה כיצד ניתן לקדם התקנת אמצעים טכנולוגיים בכלי רכב כדי למנוע את תופעת שכחת הילדים.

זבולון אורלב: כמה זמן אתה צריך, המדען הראשי?

זיו אב אמיר: אני רוצה קצת לחשוב.

זבולון אורלב: לא, תיתן לי זמן.

זיו אב אמיר: תגיד אתה את הזמן.

זבולון אורלב: שישה חודשים זה מספיק?

זיו אב אמיר: כן.

זבולון אורלב: אני אגב חסיד של השר המר ז"ל, הייתי משמש- - -

זיו אב אמיר: גומרים הולכים, אחרת זה נמשך.

זבולון אורלב: הייתי משמשו והוא פעם אמר, אף פעם אל תריב על זמן כי גם הזמן שקצבת יגיע.

זיו אב אמיר: לא, לא.

זיו אב אמיר: נכון, ברור ברור.

זבולון אורלב: הייתי אומר שלושה חודשים, היית אומר אתה לא בטוח.

זבולון אורלב: חצי שנה---

זיו אב אמיר: אני חושב שזה נכון.

זבולון אורלב: בסדר?

זיו אב אמיר: כן.

זיו אב אמיר: אני עוד חדש אז עוד לא התקלקלתי.

זבולון אורלב: מאה אחוזים.

זבולון אורלב: משרד התחבורה אמרתי, המדען הראשי הוא ירכז.

זבולון אורלב: משרד התחבורה והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

זיו אב אמיר: אני אפעיל אותם.

זבולון אורלב: כן, בסדר גמור.

זבולון אורלב: ואתה תעמוד בראש הועדה.

זבולון אורלב: הועדה הבינמשרדית תדווח לועדה שלנו בתוך חצי שנה על ממצאיה, מסקנותיה והמלצותיה.

זבולון אורלב: הדבר האחרון זה, שהועדה ממליצה לציבור ההורים בישראל ללמוד כבר היום על האמצעים הטכנולוגיים הקיימים, בכללם התקנה חינם של אפליקציה במכשירי הסמארט פונים ולשקול את הצורך להתקין אמצעי זה או אחר על מנת להבטיח את שלומם וחייהם של ילדיהם.

זבולון אורלב: יש למישהו הערות על הסיכום?

זבולון אורלב: אין.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.