הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 137, 2012-01-09 10:15

דוד אזולאי: בוקר טוב לכולם.

דוד אזולאי: אני פותח את דיוני הוועדה לפניות הציבור בנשוא דירוג התשלום במעונות יום, משפחתונים וצהרונים.

דוד אזולאי: הוועדה הזאת מקיימת מעקב אחרי הנושא הזה של רישום ותשלום ילדים במעונות היום במשפחתונים ובצהרונים.

דוד אזולאי: זו הישיבה השביעית, אדוני המנכ"ל.

דוד אזולאי: אני גם מקדם בברכת ברוך הבא את מנכ"ל משרד התמ"ת, וכמובן יושבת לימיני חברת הכנסת ציפי חוטובלי, שגם היא יחד עם יושב הראש הקודם, חבר הכנסת אורי מקלב, הובילו את הנושא ואני עכשיו רק מצטרף.

דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, מהנתונים שיש בידי זו הישיבה השביעית תוך שנה וחודשיים.

דוד אזולאי: אני חושב שעוד לא היה תקדים כזה שוועדה מקיימת כל כך הרבה ישיבות על נושא אחד, ועדיין לא רואים באופק את התוצאות שכולנו רוצים אותן.

דוד אזולאי: אם אני לוקח כדוגמא את הפער בין אלה שנקבע להם שכר לימוד לבין אלה שעדיין לא, אנחנו מדברים על סדר גודל שכל כ-27%-28%, שעדיין בעצם לא קיבלו מענה.

דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, 28% זה מספר לא מבוטל של הורים.

דוד אזולאי: אנחנו גם קיבלנו, מקבלים וממשיכים לקבל פניות רבות מהורים, שבעצם טרם נקבע להם מחיר והם נדרשים לשלם את הסכום המקסימאלי.

דוד אזולאי: אני מכיר משפחות שהאישה היא המפרנסת היחידה, מביאה משכורת מינימום והיא מזה צריכה לשלם את המקסימום עבור המעון וצא וחשוב מה נותר לאותה משפחה עם מה להתקיים ועם מה לחיות.

דוד אזולאי: יושבות פה מנהלות מעונות יום, שאני מניח שבמשך הדיון הזה יבקשו רשות דיבור ואני אתן להן.

דוד אזולאי: יושבים פה הורים שאדוני גם יוכל לשמוע אותם.

דוד אזולאי: השאלה עד מתי הסאגה הזאת תמשיך.

דוד אזולאי: הגיע הזמן לעצור את זה.

דוד אזולאי: איך?

דוד אזולאי: אני מניח שלך יש את הפתרונות הדרושים, והייתי מאד מבקש שאולי גם שהישיבה הזאת תהיה הישיבה האחרונה שנוכל לבשר לציבור הרחב שהבעיה הזו נפתרה ואנחנו כבר יכולים לקבוע מחירים לאותם הורים שטרם נקבעו.

דוד אזולאי: אני אבקש את חברת הכנסת ציפי חוטובלי להשלים את הדברים, בבקשה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה אדוני יושב הראש.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להגיד לך שהעבודה המשותפת של שתי הוועדות גם מניסיון עם יושב הראש הקודם, חבר הכנסת אורי מקלב, הניבה תוצאות מסוימות.

ציפי חוטובלי: זאת אומרת אני לא יכולה להגיד לך שדברים נפתרו, אבל בהחלט היינו מנוף לחץ חשוב על משרד התמ"ת.

ציפי חוטובלי: המנכ"ל מתורגל בישיבה הזאת, הוא יודע בדיוק מה התרעומת הגדולה שיש להורים.

ציפי חוטובלי: מלווים גם את הדיונים האלה בדרך כלל אזרחים שהם בעצם המדד הכי טוב שלנו האם הנהלים החדשים שמשרד התמ"ת מנסה להטמיע עובדים בפועל; ואני חושבת כפשוט כדאי שנשמע את הנתונים, כי אני חושבת שברור לכולנו שהמהפכה שמשרד התמ"ת ניסה לחולל – די כשלה במבחן התוצאה מול ההורים.

ציפי חוטובלי: כי ההורים לא שיתפו פעולה עם הסיפור הזה.

ציפי חוטובלי: עכשיו, אנחנו יום אחרי שראש הממשלה הכריז על חינוך חינם לגילאי 3-4.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שמשרד החינוך מטפל כל כך יפה בסוגיות האלה שנוגעות בחינוך ילדים.

ציפי חוטובלי: אתה יודע, ראש הממשלה הכריז היום, אני חושבת שדי ברור לכולנו שבשנה הבאה הדברים האלה ייכנסו לתוקף.

ציפי חוטובלי: לעומת זאת כאן, יש כסף שהמדינה מקבלת בשביל לסבסד את מעונות היום, ולצערנו הרב, בגלל מנגנונים בירוקראטיים הכסף הזה לא מגיע ליעדו.

ציפי חוטובלי: זאת בעצם הבעיה.

ציפי חוטובלי: עכשיו, אדוני מנכ"ל משרד התמ"ת, היות שמשרד התמ"ת עוסק בהרבה נושאים, מעונות היום זה לא הנושא העיקרי של משרד התמ"ת, בגלל זה לדעתי זה לא המקום הטבעי שבו הנושא הזה אמור להימצא, זה נושא למשרד החינוך.

ציפי חוטובלי: אבל עד שהמהפכה הזאת תושלם ועד שהנושא יועבר למשרד החינוך, בכל זאת, בואו נשמע קודם כל את הנתונים.

ציפי חוטובלי: נתחיל מההורים, זה בעצם מה שהכי חשוב לנו עכשיו .

ציפי חוטובלי: אנחנו קודם כל ועדה שדואגת לפרקטיקה, וגם בהסתכלות ארוכת טווח, אני אשמח לשמוע מה הדברים בעצם שאתם מתכוונים ליישם בעקבות המסקנות מהתוצאות הדי קשות שנראו כאן ועדה אחרי ועדה, כמו שאמר יושב הראש המשותף כאן, חבר הכנסת דוד אזולאי.

ציפי חוטובלי: יש כאן מציאות שבה 7 דיונים אנחנו עסוקים בדיוק באותו דבר.

ציפי חוטובלי: עכשיו, אדוני המנכ"ל, בוא נתחיל לשמוע אותך, בוא תיתן לנו סקירה של נתונים ותגיד לנו גם איפה הדברים עומדים מבחינת שיפור והתייעלות מול הורים שלצערנו הרב גם לא ידעו איך להסתדר עם האינטרנט, גם טפסים שלהם חזרו.

ציפי חוטובלי: כל הבעיות בעצם שבשבילן הגענו עד הלום.

ציפי חוטובלי: בבקשה.

שרון קדמי: טוב, בוקר טוב.

שרון קדמי: ראשית, צר לי על הקו שאת מובילה, אבל זכותך.

ציפי חוטובלי: זה לא אני אדוני, זה האזרחים.

ציפי חוטובלי: אני חייבת להגיד לך, אני הפה של האזרחים.

שרון קדמי: בסדר.

ציפי חוטובלי: אין לי שום דבר אישי, ובוודאי לא נגדך ואתה חייב להבין את זה.

דוד אזולאי: אני מציע שרון, אדוני המנכ"ל, אני רוצה להסב את תשומת ליבך, יש פה דף של מרכז המידע של הכנסת שעשו עבודה יוצאת מן הכלל.

דוד אזולאי: אני מסב את תשומת ליבך לכתוב בו ותראה את הנתונים העדכניים שקיבלנו ממרכז המידע ובוודאי זה יסביר לך מה הסיבה לדברים שנאמרים כאן בטון בוא נגיד לא רך.

ציפי חוטובלי: ביקורתי.

שרון קדמי: טוב, אז בואי אני ארגיע אותך, גברתי יושב הראש, המעונות לא עוברים למשרד החינוך לא השנה, לא שנה הבאה ---

ציפי חוטובלי: זה לא מרגיע אותי, אתה מבין שזה לא מרגיע אותי.

שרון קדמי: אני רק מציין עובדה.

שרון קדמי: את ציינת עובדות, אני מציין עובדות.

ציפי חוטובלי: אני רק רוצה לציין בפניך ששר התמ"ת בעצמו אמר שלדעתו ראוי להעביר את התחום הזה ---

שרון קדמי: גברתי יושבת הראש, בואי נסכם דבר כזה, אם הדיון הזה יתפתח כך – בואי נחליט שאני אעזוב אותו ותקיימו אותו בלעדיי.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, אני חושבת שאם השר בעצמו חושב שזה המקום הטבעי של הנושא הזה ---

שרון קדמי: לא, לא, אני לא מתכוון ---

דוד אזולאי: בוא, בוא, אני מציע בוא ננהל את הדיון כמו שצריך.

דוד אזולאי: המנכ"ל נמצא כאן בשביל לאפשר לו להתבטא, בבקשה.

שרון קדמי: אני אומר עוד פעם אחת אדוני יושב הראש, אני לא מתכוון להתנגח, אני לא מתכוון להתנצח.

שרון קדמי: אם נגיע למצב כזה אתה תסלח לי ואני אעזוב.

שרון קדמי: לגבי הנתונים ---

דוד אזולאי: לא נאפשר לך כל כך בקלות לעזוב.

שרון קדמי: כן, אני יודע שלא כל כך בקלות, אני רק מתריע.

ציפי חוטובלי: בבקשה.

שרון קדמי: מבחינת הנתונים הנתונים ברורים וחזקה עלי שאני מכיר אותם על בסיס יומי ואני סמוך ובטוח שהמ.מ.מ.

שרון קדמי: עושים את עבודתם נאמנה ועל פי רוב המספרים הם אחד לאחד.

שרון קדמי: המספרים הנכונים להבוקר, יש לנו כ-87,000 בקשות שהוגשו, מתוכן התקבלו דרגות של כ-72, כמעט כ-73,000 בקשות נתקבלה בגינם דרגה.

ציפי חוטובלי: כמה?

שרון קדמי: 72,815.

ציפי חוטובלי: אז זה הנתון שפחות או יותר מופיע גם אצלנו.

שרון קדמי: אני לא אמרתי שלא.

שרון קדמי: מתוך הפער בין המספרים של הערכות שנתקבלו לבין הדרגות שנתקבלו, יש כ-4,700 שממתינות להשלמת מסמכים, כ-5,600 נקלטו ונכנסו לתהליך, כ-4,300 ממתינות לנתוני שכר, כ-10 ממתינות לחתימה, שזה עניין פרוצדוראלי של שעות, וזה מבין אותנו למספר של 87,688, מבחינת הפילוח של הנתונים.

שרון קדמי: זה הרי מה שמעניין, מי קיבל דרגת סבסוד גבוהה, מי קיבל דרגת סבסוד נמוכה וכו'.

שרון קדמי: הרוב המכריע זה דרגות 3 כמובן, זו דרגה עם הסבסוד הגבוה ביותר ולפי מה שאני רואה פה אנחנו נמצאים כ-16,000 מקבלי דרגות, דרגה 3, כשמהצד השני, אם אני מסתכל בגרף יש כ-14,000 דרגה 12, שזו הדרגה הגבוהה ביותר שבעצם אינם זכאים לסבסוד, וזה עולה בקנה אחד עם הסטטיסטיקה של השנים הקודמות, של בערך בין 18 ל-17% אחוזים, תתקנו אותי אם אני טועה, מכל מקבלי הדרגות, בעצם לא זכאים לסבסוד, כי מבחינת מבחני התמיכה או הבדיקות שנעשות הם לא זכאים לסבסוד.

שרון קדמי: אז אנחנו עומדים בקנה אחד עם הסטטיסטיקה.

שרון קדמי: אני שב ואומר מה שנאמר, אני לא יודע אם הייתי בכל שבע הישיבות, אבל הייתי בחלק הארי שבהן.

שרון קדמי: אנחנו מדברים במערכת שהיא מערכת מהפכנית.

שרון קדמי: נכון, היוו ועדיין יש קשיי הטמעה, אבל אני סבור שאנחנו נמצאים במקום אחר לגמרי מהיכן שהיינו לפני כמה חודשים.

שרון קדמי: אגב, אני מזמין את שני יושבי הראש לבקר במוקד.

ציפי חוטובלי: קודם כל נשמח, תודה רבה על ההזמנה, אבל ---

שרון קדמי: אתם יותר ממוזמנים לבוא ולהתרשם.

שרון קדמי: אני גם אשמח להביא לכם את דו"חות הסטאטוס השבועיים שאנחנו מבצעים על פעילות המוקד, על סמך ריג'קטים שאנחנו מקבלים כמובן גם מהוועדה, גם מההורים, גם ריג'קטים שאנחנו עולים עליהם.

שרון קדמי: על הנושא הזה ממונה סגנית מנהלת האגף, הגברת איטה שנמצאת איתנו כאן והיא מבצעת את המעקב היום יומי והריג'קטים שטיפלנו בהם הם החל מלהגדיל את נפח הקו האינטנרט, על מנת שיהיה אפשר להעביר את כמויות המידע הזה, דרך לקיים ולאשר הרשאות חתימה לכל העובדים במוקד, על מנת שלא יהיה מצב שמישהו לא יכול לבצע איזו שהיא חתימה.

שרון קדמי: אם זה תגבור המוקד בשעות של היום, אם זה הדרכות נוספות, אם זה כל מיני דברים טכניים שמאד מקלים כמו התייחסות לשני ילדים במשפחה אחת, במקום להתייחס לכל אחד מהם בנפרד, כבקשה נפרדת וכו' וכו'.

שרון קדמי: נשמח להעביר לכם את הפירוט.

שרון קדמי: מבחינת המצב שאנחנו נמצאים, אנחנו כבר נערכים לשנת הלימודים הבאה.

שרון קדמי: אם אני לא טועה מועדי הרישום טרם נקבעו ואנחנו מדברים על שני תאריכים אופציונאליים, האחד בסוף פברואר והאחד בראשית מרס, ובקצב שאנחנו כרגע מתקדמים, אני סמוך ובטוח שבשנה הבאה אנחנו נהיה במצב הרבה יותר טוב.

שרון קדמי: לא נותר לי אלא באמת להתנצל על עוגמת הנפש שנגרמה לא מעט בשל הטמעת המערכת, אבל אני בטוח שברגע שנשלים להטמיע אותה, אנשים יסתכלו לאחור ויגידו – לא ברור איך בכלל יכולנו לנהל את המערכת בצורה כזו.

שרון קדמי: אני עוד פעם אומר נכון, זה לא היה חלק, לא ציפיתי שזה יהיה חלק.

שרון קדמי: שינויים מרחיקי לכת כאלה לא יכולים להתבצע בצורה חלקה.

שרון קדמי: המטרה שלנו זה לאתר את הכשלים במועד המתאים ביותר, המהיר ביותר ולתקן.

שרון קדמי: אם לא עמדנו בלוחות הזמנים שציפינו אני יכול גם על זה להתנצל.

שרון קדמי: אני כבר יכול להגיד לכם שאנחנו את מלוא המאמצים על מנת לתקן את מה שצריך ולראייה לא מעט מההערות שעלו בוועדה המכובדת הזו, הוטעמו והתקבלו.

ציפי חוטובלי: שאלה נורא חשובה לך המנכ"ל.

ציפי חוטובלי: תראה, הייתה יוזמה של משרד התמ"ת שעיקרה הוא מהפכת האינטרנט.

ציפי חוטובלי: בפועל, 80% מהמסמכים הגיעו אליכם בדואר ישראל, בשליטה הישנה, אני לא יודעת אם הטובה ,אבל בהחלט בשיטה הישנה.

ציפי חוטובלי: זה אומר שהמהפכה המרכזית אף אחד לא השתמש בה.

ציפי חוטובלי: מי שניסה להשתמש בה לא הצליח להשתמש בה.

שרון קדמי: תרשי לי לחדד סוגיה קטנה.

שרון קדמי: המטרה שלנו הייתה ---

ציפי חוטובלי: רגע, רגע, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

ציפי חוטובלי: לאור הנתון הזה שהוא נתון קשה ---

שרון קדמי: אבל את מציגה עובדה לא נכונה.

ציפי חוטובלי: אני מציגה עובדה מאד נכונה.

שרון קדמי: לא.

ציפי חוטובלי: רוב הפניות נשלחו אליכם בדואר ישראל, אתה רוצה לחלוק על הנתון הזה?

שרון קדמי: לא, זו עובדה נכונה, רק שהנחת היסוד שלך, שהמהפכה נועדה כדי להעביר את כולם לאינטרנט – שגויה, כי זו לא הייתה המטרה.

שרון קדמי: המטרה הייתה להעביר את כל המערכת למערכת ממוחשבת.

שרון קדמי: קל וחומר אם אגב אורחה נצליח גם להעביר את הבקשות למערכת האינטרנט, הצלחנו.

שרון קדמי: ברור לי לחלוטין שעדיין, כמו בכל העולם, הציבור כולו לא יעבור במאה אחוז לאינטרנט.

שרון קדמי: זה תהליך ארוך שייקח זמן להטמיע אותו.

שרון קדמי: אבל המעבר מלכתוב נייר ועיפרון עם דף עבר מהעולם, ואת זה כן השלמנו וזו הייתה המטרה.

שרון קדמי: לא הייתה מטרה בשום שלב להעביר את כולם לאינטרנט תוך שנה.

שרון קדמי: באף מקום זה לא נאמר.

שרון קדמי: אז נכון, אם 20% כבר עשו את זה, אתם יודעים מה?

שרון קדמי: 20% בפעם אחת אני חושב שזה מכובד.

שרון קדמי: ואם בשנה הבאה אנחנו נגדל, יהיה עוד יותר מכובד.

שרון קדמי: המטרה הייתה למחשב את המערכת על למנת שדרגות יינתנו תוך 72 שעות ולא 4 חודשים, 5 חודשים וחצי שנה.

ציפי חוטובלי: טוב, אם אתם רואים ב-20% הישג – אז אנחנו-, באת הכל תלוי איך מסתכלים על המושג הישג.

שרון קדמי: אני שוב אומר, המטרה הייתה למחשב את המערכת, לא להעביר את האנשים לאינטרנט.

שרון קדמי: אז אם את שואלת אותי אם השגנו את היעד – כן, השגנו את היעד.

שרון קדמי: אם יעד המשנה היה להעביר כמה שיותר אנשים להגיש בקשות לאינטרנט, את האמת, אני לא הצבתי יעד של שום ---

ציפי חוטובלי: רגע, אז קודם כל, שנייה חבר הכנסת מולה, רק דקה, אני רק רוצה להבין כאן נקודה.

ציפי חוטובלי: אני מבינה שהמטרה הייתה, הרי מה המטרה של מחשוב, מחשוב זה לא ערך.

ציפי חוטובלי: מחשוב זה שם קוד ליעילות, זה שם קוד לעבודה מהירה יותר, זה שם קוד להרבה מאד דברים.

ציפי חוטובלי: עכשיו, לצערנו הרב כל קשר בין התהליך לבין מהירות, יעילות ושירות טוב לאזרח – מה לעשות, אולי בגלל שזה פיילוט, אולי בגלל שזה שנה ראשונה, לצערנו זה לא מה שראינו.

ציפי חוטובלי: עכשיו, יש עוד נקודה שאני רוצה שתתייחס אליה.

ציפי חוטובלי: אני לפחות במסגרת 7 הדיונים שנערכו כאן, נקודת הכשל המרכזית ויעידו כאן הורים, כולל העוזר הפרלמנטארי שלי שישב כאן ואמר אני בחור תואר ראשון במשפטים, בחור אינטליגנטי, אני בכלל לא שמעתי מתי צריך להגיש.

ציפי חוטובלי: למה לא לעשות התאמה בין השלב שבו ילד נרשם למעון לשלב שבו מבקשים דרגות סבסוד.

ציפי חוטובלי: מה כל כך מסובך בלינקג' הכל כך טבעי והכל כך בסיסי הזה.

שרון קדמי: לא ירדתי לסוף דעתך.

ציפי חוטובלי: אני אומרת, אחת הבעיות הגדולות ש---

שרון קדמי: הבנתי את הבעיה, לא הבנתי מה הפתרון.

ציפי חוטובלי: אני אומרת שהפתרון הוא – ככל שההורה רושם את הילד, ההורה לא שוכח לרשום את הילד למעון, נכון?

ציפי חוטובלי: אין תהליך כזה של שכחת רישום, אז באותו יום, אם הוא יידע שהוא גם צריך לעשות את כל הטופסולוגיה, שיהיה איזה שהוא סנכרון בין התהליך של רישום למעון לבין תהליך בקשת הסבסוד ---

שרון קדמי: זה מסונכרן אבל.

שרון קדמי: ברגע שהורה מגיע ---

ציפי חוטובלי: אבל זה עובד בשני עולמות מקבילים.

שרון קדמי: ממש, אבל ממש לא נכון.

שרון קדמי: צר לי שאת טועה ומטעה.

ציפי חוטובלי: אז בוא נשמע מה קורה.

שרון קדמי: ברגע שהורה מגיע למעון על מנת לרשום את הילד, הוא מקבל ערכה ובאותו רגע הוא יכול למלא את הערכה, או לחליפין הוא יכול למלא אותה באתר האינטרנט.

שרון קדמי: לא ברור לי איפה אין לינקג'.

שרון קדמי: הלינקג' הוא גורדי, לא ניתן להפרדה.

שרון קדמי: אלא אם כן ניתן לרשום את הילד לא בדרך האינטרנט ולא דרך להגיע למעון.

שרון קדמי: אני אשמח לדעת על השיטה הזו.

שלמה מולה: אדוני המנכ"ל, במסגרת תכנית העבודה שלכם, אתם פרשתם את זה בשנה הראשונה ל-20%, שנה שנייה ---

שרון קדמי: לא.

שלמה מולה: רגע.

שלמה מולה: הנחת העבודה שלכם היא שהשימוש במחשב, או קביעת זכאויות באמצעות המחשב ודרגות וכן הלאה, האם אתם אמרתם אוקי, אתם תתמודדו, תגיעו למקסימום שאתם יכולים להשתמש בכלי בשנתיים, בשלוש שנים או בשנה הראשונה.

שלמה מולה: זאת אומרת תראה, אם הנחת העבודה שלכם באמת הייתה להגיע ל-20%, תכנית העבודה שלכם ---

שרון קדמי: לא הייתה כזאת הנחת עבודה.

שלמה מולה: אם התכוונתם להגיע ל-100 אחוז ---

שרון קדמי: גם לא הייתה הנחה כזו.

שרון קדמי: הנחת העבודה, אני שוב אומר מה הייתה הנחת העבודה.

שרון קדמי: הנחת העבודה הייתה להעביר את כל המערכת למחשב.

שרון קדמי: הווה אומר שהרישום, לא של ההורה מול המערכת, אלא אנחנו ב- back office, לא ממוחשב.

שרון קדמי: זאת אומרת שלא נשב על הררי טופסולוגיה, אלא שהכל יהיה ממוחשב וזה הושלם.

שלמה מולה: מאה אחוז.

דוד אזולאי: כן, אבל אדוני המנכ"ל, גם אם זה ייחשב להצלחה, אתה יודע שחלק גדול של ההורים שילמו בכיסם על המהפכה הזאת.

דוד אזולאי: במשך תקופה ארוכה ההורים האלה שילמו את המקסימום, חלקם אפילו עדיין לא קיבלו את ההחזר שהיה מגיע להם.

דוד אזולאי: אני רוצה גם להשחיל באותה הזדמנות עוד שאלה, וזה הנושא של אותו מכתב שהוא מדבר על ויתור כתב הסודיות, שגם כן, חלק נותנים את זה, נתבקשתם להחזיר את וטרם החזירו את זה עד היום לחלק גדול מההורים.

דוד אזולאי: אז כל אחד יכול לפרש את ההצלחה בצורה אחרת, אבל מדברים על העובדות.

דוד אזולאי: ואני אומר לך אדוני המנכ"ל, אני מכיר אנשים רבים שרשמו את ילדיהם כשהמשכורת היחידה היא האישה המפרנסת והיא מקבלת כפי שאמרתי קודם שכר מינימום, ומזה היא שילמה את המקסימום ואני אומר לך – ליבי, ליבי על אותן משפחות.

דוד אזולאי: איך הן מסיימות את החודש?

דוד אזולאי: אדוני, גם אם מדובר ב-10% מכלל האוכלוסייה הזאת שנזקקת, מבחינתנו זה נתון שהוא מעיד על מצב לא טוב.

שרון קדמי: שתי התייחסויות ברשותך, האחת לגבי ויתור על כתב הסודיות.

שרון קדמי: כבר לפני מספר חודשים ניתנה הנחיה חד משמעית וברורה, גם בהמשך לפעילות הכנסת שהממשלה קיבלה, למעשה ויתרנו על השימוש בו ולא נעשה בו כל שימוש.

שרון קדמי: מבחינת סדרי העדיפויות שלי כמנכ"ל במשרד, אני חושב שכוח האדם אמור קודם כל לטפל בקליטת הטפסים, בקליטת הילדים, בהסדרת המערכת, לפני שהוא מתעסק בהחזרת הטפסים שגם ככה שוכבים כאבן שאין לה הופכין.

שרון קדמי: כל ההורים יקבלו חזרה את הטפסים שלהם.

שרון קדמי: החומר יושמד, גם הפיזי וגם זה שנמצא במדיה דיגיטלית לא נעשה ולא ייעשה בו כל שימוש.

שרון קדמי: לגבי תשלום רטרואקטיבי, כל מי שנקבעה לו דרגה גבוהה מהדרגה שלה הוא זכאי, קיבל תשלום רטרואקטיבי בין מה שהוא היה צריך לקבל.

שרון קדמי: אם יש לאדוני מקרים שהורה לא קיבל את התשלום, אני אשמח לקבל, לבדוק באופן אישי ולתת לך תשובה בהקדם המיידי.

דוד אזולאי: אולי אני רק אקריא בפניך אדוני המנכ"ל, מספר מכתבים שהגיעו ועיניך הרואות את התאריכים שהגיעו אלינו ממש בימים אלה: "אנו מספר הורים שכבר חודש חמישי צריכים לשלם מחיר מלא במעון, שלחנו עשרות פעמים את מה שהיה חסר, משום מה הם לא רואים זאת בחברה ומבקשים לשלוח ישר לאתר האינטרנט.

דוד אזולאי: כמובן שאין לנו אינטרנט.

דוד אזולאי: נודה לך מאד מאד על עזרתך".

שרון קדמי: אני אשמח לקבל.

דוד אזולאי: הנה בבקשה, עוד דוגמא.

דוד אזולאי: קח לך עוד דוגמא אם אתה רוצה, "ביתי --- ---- תעודת זהות -----, שוחחתי איתך מספר פעמים והובטח שהעניין יסודר.

דוד אזולאי: אודה לך מאד אם החודש אוכל לשלם את הדרגה שמגיעה לי.

דוד אזולאי: בעלי אברך ואין באפשרותי לשלם כל כך הרבה כסף".

דוד אזולאי: זו דוגמא למה שאמרתי ואני אתן עוד דוגמא פה, כל אלה מכתבים שהגיעו בימים האחרונים, ואם אתה רוצה אני אוכל להעביר לך קלסר שלם של התכתבויות ---

אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל השאלה מה קורה עם אלה שלא מצליחים להגיע לנציגים בכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: הרי יש לא מעט אנשים שגם אם אנחנו מנסים לעשות מיפוי של הפרופיל של המעורבות, של האקטיביות של האנשים, אז בדרך כלל גם אנשים שמבקשים עזרה מהשירותים החברתיים במדינה, חלקם גם יש להם בעיה כאשר דורשים מהם להיות אקטיביים להשיג את כל מה שקשור לבקשות, את כל הטפסים.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר זה פעם אחרי פעם, חלק מהם נושרים באמצע ופשוט לא מצליחים לממש את הזכאות שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא משהו חדש ורציתי לשאול באמת כמה דרגות שגויות ניתנו השנה להערכת המשרד, אם בכלל יש.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא גם איך אנחנו יכולים לדעת שניתנו דרגות שגויות, אם פעם בעבר היו עושים באמת את הבדיקה או את ההערכה גם המעונות בעצמם, בהנהלה שם היו עושים איזו שהיא הערכה, היו נותנים גם איזו שהיא הנחה מסוימת לכשיגיע התשלום של המשרד.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה שהיום זה לא עובד בדיוק כך.

שרון קדמי: אני מחכה לשאלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהייתי די ברורה.

אורלי לוי אבקסיס: שניים, אחד – לגבי פלח אוכלוסייה מסוים שיש לו קושי בלהיות אקטיבי בלהעביר את כל המסמכים, בלעקוב איפה זה עומד, אנחנו מדברים באמת על הרמה של הסוציו אקונומי הנמוכים וגם אחרים שחלקם אפילו אין להם אינטרנט בבית.

אורלי לוי אבקסיס: בחלק השני אני אומרת, פעם מי שהיה נכנס לנעליים של משרד התמ"ת והיה עושה את התיווך בין אותם אנשים שקשה להם להתנהל מול משרדי הממשלה לבין המשרד בעצמו הייתה ההנהלה של המעונות.

אורלי לוי אבקסיס: היום זה לא בדיוק עובד ככה.

אורלי לוי אבקסיס: הם גם לא יכולים לתת איזו שהיא הערכה והנחה בהתאם, עד לכשתפצו או תשפו את אותם זכאים.

אורלי לוי אבקסיס: בחלק מהמקרים הם אפילו לא יכולים לדעת שנקבעה להם אפילו דרגה גבוהה ממה שמגיע להם.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שואלת איך אנחנו מתקנים את העיוות הזה כאן, אם יש לכם כלים ואם אתם בכלל יודעים כמה דרגות למשל שגויות ניתנו, בערך.

שרון קדמי: אז אני אענה.

שרון קדמי: התקבלו ---

דוד אזולאי: ברשותך שרון, אני מבקש להוסיף עוד שאלה אחת.

דוד אזולאי: למה לא ללכת על מצב הפוך, לקחת מההורים לא את המקסימום בשלב ראשון אלא לקחת איזה שהוא סכום ביניים, אני לא אגיד לך את המינימום, אבל לקחת סכום ביניים.

ציפי חוטובלי: אתה יודע כמה נאבקנו פה על דרגות ביניים?

דוד אזולאי: אז אני אומר, בואו נלך על דרגת ביניים בשלב ראשון ואחר כך, אם ההורה יצטרך לשלם יותר – הוא ישלם יותר.

שרון קדמי: הנושא של דרגות בינים נבחן יותר מפעם אחת והוחלט שדרגות ביניים לא יינתנו יותר כי זה יוצר לא מעט בעיות, אני אגדיר זאת בעדינות, לא רק למערכת אלא גם מול ההורים.

שרון קדמי: לגבי השאלות של חברת הכנסת לוי, ככה, כמחצית מהבקשות הוגש לגביהם ערעור.

שרון קדמי: עכשיו, אני לא יודע להפריד ---

ציפי חוטובלי: והערעורים התקבלו?

שרון קדמי: אני אשלים את דבריי.

שרון קדמי: אני לא יודע להפריד כרגע בין אם הערעור הוא על בעיה טכנית או על בעיה מהותית.

שרון קדמי: אני אשמח לבדוק ולומר לכם בדיוק מה ההתפלגות.

שרון קדמי: אין ספק שהמספר הוא מספר לא מבוטל.

שרון קדמי: אם על 80,000 ומשהו ערכות יש לנו למעלה מ-40,000, אני טועה?

שרון קדמי: אז אם אני טועה תתקני אותי.

איטה עטייא: איטה עטייא, סגנית מנהלת האגף.

איטה עטייא: היו עדכונים לגבי 7,000 דרגות.

איטה עטייא: לגבי ה-7,000 דרגות האלה נתקבלו במוקד 45,000 טפסים.

איטה עטייא: זאת אומרת שיכול להיות שאדם מסוים הוא שינה, גם האמא חזרה מחופשת לידה, היא גם הביאה אישור מעסיק.

איטה עטייא: זאת אומרת היא שינתה שבעה טפסים, בגלל זה נשמע כזה 45,000.

איטה עטייא: ל-7,000 דרגות האלה, לכל הורה היו 9 טפסים שהיינו צריכים לשנות במערכת על מנת לקבוע לו את הדרגה החדשה.

איטה עטייא: זאת אומרת שאם נולד ילד אז היא צריכה לשלוח ספח תעודת זהות, האם הוא הלך ללמוד, הוא צריך להביא את כל המסמכים של הלימודים.

איטה עטייא: אם תעודת הזהות לא הייתה ברורה אז הם שלחו לנו את זה מחדש, ובסך הכל 7,000 דרגות שונו ולכל דרגה כזאת בדקנו 9 מסמכים נוספים.

שלומית אבינח: שונו לטובת ההורים או?

איטה עטייא: ברור.

איטה עטייא: שונו זה תמיד לטובת ההורים.

שרון קדמי: אז אני מחדד, אני לא הבנתי את מה שנכתב לי כאן, נכון.

שרון קדמי: מדובר על זה שבוצעו מעל 45,000 עדכונים, אני פרשתי את זה כבקשות, אז אני שמח שטעיתי לטובה.

שרון קדמי: עדיין, 7,000 הוא מספק לא מבוטל אבל כמו שאמרה איטה, כל מי שהתגלתה לגביו איזו שהיא טעות, הוא קיבל את כל התשלום רטרואקטיבי עד השקל האחרון.

שרון קדמי: אם יש מישהו שלא קיבל – אני אבדוק את זה באופן פרטני ואנחנו ניתן תשובה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

שלמה מולה: אדוני המנכ"ל, אני רוצה לשאול אותך שאלה, אפשר?

דוד אזולאי: תראו רבותי, יש לי בקשה מחברי הכנסת, כולל גברתי יושבת הראש.

דוד אזולאי: יש פה אורחים שהצטרפו אלינו ובאו לדיון הזה.

דוד אזולאי: אני מבקש ---

ציפי חוטובלי: לא, בדרך כלל נוהל הדיון הוא חבר כנסת ואורח.

דוד אזולאי: חברי הכנסת דיברו ואני עכשיו רוצה לאפשר ---

ציפי חוטובלי: לא, אבל יש כאן שאלה מהותית שאני רוצה לשאול אותה.

ציפי חוטובלי: במסגרת ההיערכות לשנה הבאה אחת הבעיות שעלתה בדיונים הקודמים זו הבעיה של סטודנטים.

ציפי חוטובלי: סטודנטים מקבלים מערכת שעות רק באוקטובר.

ציפי חוטובלי: תאריך הרישום הוא מרס.

ציפי חוטובלי: יש פער מאד גדול בתקופה שבין הזמן שהעורר רושם את הילד שלו, וכמו שאתה יודע שהרבה הורים שם סטודנטים, מה אתם מתכוונים לעשות לקראת השנה הבאה בנושא הזה.

ציפי חוטובלי: זאת נקודה מאד חשובה.

שרון קדמי: לא, זאת נקודה שיש לגביה כבר פתרון, זה טופל.

ציפי חוטובלי: מה הפתרון?

שרון קדמי: שנייה, אני אומר לכם.

שרון קדמי: השינוי לגבי הסטודנטים יהיה החל כמובן משנת הלימודים הבאה וכרגע אנחנו נמצאים בסוף הכנסת העדכון למבחני התמיכה וכו'.

שרון קדמי: הכוונה היא כמובן שהסטודנטים יוכלו לקבל את הדרגה עד לתאריך שבו יוכלו להציג את המסמכים הרלבנטיים.

שרון קדמי: הווה אומר שבמועד הרישום הוא יציג רק אישור קבלה לאוניברסיטה.

שרון קדמי: כמובן אישור לימודים כזה, זאת אומרת אישור זמני שאנחנו מקבלים כשנרשמים, ואחר כך הוא יהיה מחויב להציג את תכנית הלימודים.

שרון קדמי: עד הצגת תכנית הלימודים הוא יהיה זכאי למעשה לדרגה הבסיסית.

שרון קדמי: זאת אומרת אנחנו לא נחמיר איתו.

שרון קדמי: כמובן ברגע שהוא יציג את תכנית הלימודים, לפי זה זה יעודכן.

ציפי חוטובלי: זה באוקטובר.

ציפי חוטובלי: זה מייצר פער של חודש.

שלמה מולה: אני יכול לשאול?

דוד אזולאי: במקרה הטוב.

ציפי חוטובלי: השאלה מה יקרה לגבי החודש הזה.

שרון קדמי: למה?

שרון קדמי: אתה מקבל אישור קבלה ללימודים כבר ביולי, ביוני, במאי.

ציפי חוטובלי: לא, אבל אתם מדברים על משהו אחר לגמרי.

שלמה מולה: חברה, יש גם הרשמה מאוחרת.

ציפי חוטובלי: רגע, רגע, רגע.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים על מה הורה צריך לעשות.

ציפי חוטובלי: מה הורה סטודנט צריך לעשות כדי לקבל הנחה, לא כדי ל—

שרון קדמי: הוא מקבל הנחה.

איטה עטייא: אני מציגה שנרשמתי ללימודים כשנרשמתי לאוניברסיטה, אני מקבלת את האישור, הוא מקבל את ה----

ציפי חוטובלי: כן.

ציפי חוטובלי: אז מה המשמעות של מערכת שעות?

איטה עטייא: אני עונה.

איטה עטייא: שאחר כך לראות שבאמת ---

שרון קדמי: שהוא באמת סטודנט במערכת השעות.

איטה עטייא: הוא לפי שעות הלימוד.

איטה עטייא: אחר כך עושים את ההצלבה ורואים שאכן בחודשים האלה שהוא קיבל את הדרגה שהוא קיבל, הוא באמת יקבל לפי מה שמגיע לו, ולא ---

שלמה מולה: זה נשמע לי הגיוני.

שלמה מולה: אני יכול לשאול?

איטה עטייא: זה משנה הבאה.

איטה עטייא: השנה זה קורה הפוך.

שלמה מולה: אנחנו בסוף שנת תקציב, אני רוצה לדעת, אני רוצה שאתה תאמר לנו מה היה התקציב ---

דוד אזולאי: אנחנו עברנו מחצית מבחינת התקציב.

דוד אזולאי: 2011, עכשיו 2012.

שלמה מולה: רגע, רגע.

שלמה מולה: אני רוצה לדעת, בשנה שעברה בניצול תקציב מה היה לכם ניצול התקציב בשיטה הישנה, הרי עבדתם בשיטה הישנה ----

שרון קדמי: אין לזה השלכה על התקציב, אדוני.

שלמה מולה: רק רגע, שנייה, אני רוצה לשאול אותך.

שלמה מולה: זאת אומרת אני מבחינתי למדו אותי בבית הספר לכלכלה, אמרו לי תשמע, אם בשנה שעברה היו לך 100% ואז היה לך 90% והשנה ירידה של בוא נגיד רק ניצול של 60%, משהו לא בסדר, באופן אוטומטי, אלא אם כן אתה מטעה את האוכלוסייה.

איטה עטייא: בקשות שעדיין לא הגישו?

שלמה מולה: רגע, מה שאני רוצה לדעת – האם ניצול התקציב שלכם, בסעיף הזה של המעונות, בשנה הקודמת בהשוואה השנה, האם היה לך 90%, 80%, 70%, 60%?

שרון קדמי: ניצול התקציב, תיכף קצין התקציבים שלי כאן.

שרון קדמי: אבל צריך להבין דבר מאד פשוט, ניצול התקציב נגזר ממספר הילדים שנמצאים במסגרות.

שרון קדמי: אני מסבסד לפי מספר הילדים.

שרון קדמי: זאת אומרת אין מצב שמגיע ילד ואני אומר אני לא מסבסד.

שרון קדמי: אם מספר הילדים ירד, הניצול התקציבי יורד.

שרון קדמי: אם מספר הילדים גדל, אני גם מגיע לגירעון.

שלמה מולה: לא, זאת בדיוק השאלה, המשמעות של זה האם השנה יהיו לכם מספר ילדים, הזכאויות שלהם ---

שרון קדמי: אני לא יכול לומר לך על שנת הלימודים הנוכחית כי אנחנו רק 4 חודשים בתוכה.

שרון קדמי: אני יכול לומר לך לגבי שנת הלימודים הקודמת, כי מאחר שאנחנו לא עוברים לפי חודש קלנדרי, אלא לפי שנת לימודים מספטמבר לספטמבר, אז זה קצת מעוות את המספרים.

שרון קדמי: אבל דודו, אני אשמח אם תתייחס.

יובל שטייניץ: התקציב של החזקת ילדים במעונות עומד על 727,552 וניצלנו 711,243, 97.76%.

שרון קדמי: מעל 90.

יובל שטייניץ: 98%.

שרון קדמי: 98%, זאת אומרת זה ניצול, אבל זה לא מפתיע כי זה ---

יובל שטייניץ: זה 2%, זה פחות מסטיית תקן כי אם לוקחים אפילו 5% את זה, זה ---

שרון קדמי: אנחנו כדרך קבע מנצלים את מלוא תקציב המעונות לסבסוד וכמובן, אם וכאשר מתגלים עודפים כאלה ואחרים, אנחנו כמובן מתעלים אותם לאיפה שצריך.

שלמה מולה: טוב, תודה.

שרון קדמי: ובטח לא מחזירים אותם ---

ציפי חוטובלי: רגע, אז אולי תרשמו, יש לנו כאן שתי מנהלות ועדה שישמחו.

דוד אזולאי: אני אתן לכולם לדבר, רק בבקשה בואו נשמור על הסדר.

דוד אזולאי: יעקב חנינה, בבקשה, שאתה היית בין הראשונים לפנות וליזום את הדיונים האלה, בבקשה אדוני.

חנינה יעקב: תודה, שלום לדיון השביעי בנושא.

חנינה יעקב: אני חושב שמשרד התמ"ת ממשיך להתעלל בהורים.

חנינה יעקב: ראינו את זה בכל מיני וריאציות שונות.

חנינה יעקב: ראינו את זה, זה המשרד הראשון שהרים את הנושא של כתב ויתור תמיכה על סודיות, עשה את המעשה הזה של סולם שקילות.

חנינה יעקב: הדבר השלישי זה המוקד הטלפוני, שהוא פשוט על חשבון ההורים רוצים לעשות איזה שהוא מוקדם שההורים ניזוקים מזה יום יום.

חנינה יעקב: זו התעללות.

חנינה יעקב: אני מדבר עם הרבה הורים, הדברים נשמעים מאד מאד יפה, אבל כהורה אפשר לנסות להתקשר למוקד הטלפוני ולשמוע כמה זמן צריך להמתין וחסר לך מסמך זה.

חנינה יעקב: אני אישית לפני חודש וחצי שלחתי טפסים אחרי לידה של אשתי ופשוט עדיין אין תשובה.

חנינה יעקב: התקשרתי אליהם אתמול אמרו לי תשמע, הם צריכים לסרוק לך, הם שולחים את זה לחברת סריקה, את כל המערכת.

חנינה יעקב: שלחתי את זה כמובן בדואר ואחרי שהם שולחים את זה לחברת סריקה זה צריך לבוא אלינו, ואז אנחנו מעבירים את זה לחשב.

חנינה יעקב: כמובן שזה בינתיים תוקע את הדרגות של הילדה שלי, אחת שכבר נמצאת במעון והילדה שכרגע אני משלם עליה מחיר מלא.

חנינה יעקב: אני חושב שמשרד התמ"ת כשל בכל הנושא הזה.

חנינה יעקב: אם הם יואילו ללמוד, אם חכם כבעל ניסיון, ילמדו ממשרד החינוך, יפתחו מוקדי רישום שיהיה אחד מול אחד ולא בדואר, אנונימי.

חנינה יעקב: כמו שיש במשרד החינוך כשרוצים לרשום ילד לגן חובה, צריך פשוט ללכת ויודעים על שעות מסוימות, להביא את כל הטפסים וגם מקבלים את הדרגה עוד לפני שמתחילים ללמוד, זה הכי חשוב.

חנינה יעקב: אנחנו נמצאים כרגע היום שלושה חודשים אחרי הלימודים ועדיין להורים אין דרגות.

חנינה יעקב: במשרד החינוך זה לא קורה, גם להם יש הרבה ילדים.

חנינה יעקב: אני חושב שמשרד התמ"ת צריך ללמוד מהניסיון ולא לנסות לפתח מודלים חדשים שאנחנו רואים רק שהם נכשלים אחד אחרי השני.

חנינה יעקב: לפתוח מוקדי רישום, להודיע לכולם – רבותי בימים כאלה, בשעות כאלה, תבואו עם טפסים.

חנינה יעקב: מקסימום חסר טופס, אז שולחים את זה בפקס או בדואר.

חנינה יעקב: אנחנו ראינו שהשיטה הזאת הצליחה ולא לנסות כל מיני דברים אחרים.

חנינה יעקב: דבר שני שרציתי להגיד ---

ציפי חוטובלי: רגע יעקב, אדוני המנכ"ל, פשוט יעקב אמר את זה כל כך יפה, אולי כשזה נשמע מפיו של אזרח הדברים יותר קלים להבנה.

שרון קדמי: כן, אני שומע אותו כבר בדיון כל פעם את אותו אדם באותו דיון ---

ציפי חוטובלי: אבל אתה שם לב שהטענה העקרונית היא טענה אמיתית ---

שרון קדמי: לא, לא, אבל אני חשב פה באיזו שהיא מגמה שלא ברורה לי ואני תוהה מה הסבירות שלי.

שרון קדמי: זאת אומרת ---

ציפי חוטובלי: איזו מגמה?

ציפי חוטובלי: מה מגמה?

ציפי חוטובלי: מה קשור מגמה?

ציפי חוטובלי: בשיא הרצינות, אנחנו מדברים ---

חנינה יעקב: ואני בן אדם שמוכן להיאבק על עקרונות ואני אלך עם זה ---

שרון קדמי: אין לי בעיה.

חנינה יעקב: ואני הולך עם זה.

חנינה יעקב: אני מוכן עכשיו לפספס יום לימודים כדי לבוא לפה וכדי לייצג הורים רבים שעובדים ולומדים ואני בא לייצג אותם, אני לא בא כאדם אנונימי, אני אומר לך בוודאות.

שרון קדמי: אז בוא נעמיד את הדברים על דיוקם.

שרון קדמי: תאמר שאתה מייצג הורים ואל תציג כל פעם את הבעיה הפרטית שלך.

חנינה יעקב: הבעיה הפרטית היא גם מראה על הבעיה הכללית שלכם.

דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, אני מצטער להגיד לך, באמת, האיש בא פה, מוותר על יום עבודה ובא לפה, וגם אם הוא בא לפה הרבה פעמים והוא חוזר על אותם דברים כנראה שהבעיה מציקה לו.

חנינה יעקב: הבעיה שורשית.

חנינה יעקב: זה שיש לי בעיה נקודתית זה רק מראה על השורש, סליחה.

שרון קדמי: אין לי בעיה, יש לי רק בעיה עם אופן הצגת הדברים.

חנינה יעקב: אלה הדברים, אתה לא יודע אדוני.

שרון קדמי: כשמגיע אזרח ואומר לי יש לי בעיה, אני באותו רגע בודק אותה.

שרון קדמי: אבל כשמגיע אזרח 7 פעמים ואומר כל פעם שיש לו את אותה בעיה, אז ---

חנינה יעקב: לא את אותה בעיה, למה, בעיה כללית, דיברתי על ---

שרון קדמי: אתה מרשה לי לענות?

ציפי חוטובלי: רגע יעקב, אני רוצה רגע לתרגם אותך.

ציפי חוטובלי: כשמגיע אזרח פעם אחת ואומר יש לי בעיה פרטית, זאת בעיה פרטית של האזרח.

ציפי חוטובלי: כשמגיע אזרח ואומר יש בעיה נקודתית---

שרון קדמי: אבל לא כך הוא מציג אותה.

ציפי חוטובלי: לכל ציבור האזרחים ---

שרון קדמי: אבל לא כך הוא מציג אותה.

חנינה יעקב: תיקח פה את כל המחכים.

דוד אזולאי: יעקב, דקה אחת, אולי אתה טועה ואתה לא יודע על מה אתה מדבר.

דוד אזולאי: בוא נשמע אותו.

שרון קדמי: שנייה, אני רוצה להתייחס פה לדברים שיעקב העלה.

דוד אזולאי: אני ארשה לך שתתייחס לכולם, בוא, אני רוצה להקל עליך את החיים.

שרון קדמי: אני חייב, ואני אגיד לך למה, כי עוד פעם – הוא טועה ומטעה.

שרון קדמי: משרד התמ"ת לא החליט על סולם השקילות ומשרד התמ"ת לא החליט על טפסי ויתור סודיות.

שרון קדמי: קוראים לזה ממשלת ישראל.

חנינה יעקב: אוקי.

שרון קדמי: ממשלת ישראל הטילה על משרד התמ"ת לבצע.

שרון קדמי: ממשלת ישראל היא זו שהחליטה לא לבצע את זה.

חנינה יעקב: זה לא קשור, זה מראה על דרך.

דוד אזולאי: הוא אין לו עסק עם הממשלה, הוא אזרח שפונה למשרד.

דוד אזולאי: יעקב, תודה רבה, שמעתי אותך, בוא, אולי אתה טועה, אני אאפשר לך תיכף.

דוד אזולאי: בבקשה, גברתי, מה שמך?

אריאלה אשל: שמי אריאלה אשל, אני מנהלת את היחידה של הגיל הרך באגף הרווחה בעיריית ירושלים.

אריאלה אשל: אני רוצה להמשיך את הקו שחברת הכנסת אורלי לוי העלתה, ובאמת אותו קו שיעקב מחדד.

אריאלה אשל: אני חושבת שקיים צורך מובהק ליצור איזה שהוא מנגנון מסייע.

אריאלה אשל: אני לא אומרת לעשות שוב מהפכה ולחזור שוב לטופסולוגיה הישנה, אבל ליצור איזה שהוא מנגנון מיוחד שיעזור לאותה קבוצה באוכלוסייה, שמתקשה ליישם את כל התהליך האינטרנטי ואנחנו רואים את זה יום יום בעיקר בקרב אוכלוסיית הרווחה שעדיין לא מחוברת למחשוב, לתהליכים הישירים, ומתקשים מאד ליישם את התהליך הזה, ואנחנו הרבה פעמים לוקחים על עצמנו את עבודת התיווך.

אריאלה אשל: האם יש אפשרות, כדי לצמצם בצורה משמעותית את אותם הורים שממתינים ולא מסוגלים למצות את הזכויות שלהם, ליצור איזה שהוא מנגנון מיוחד, נקודות רישום, אני לא יודעת.

אריאלה אשל: לחשוב על דרך מעשית כדי לפתור את הבעיה הזאת בקרב אוכלוסיות מסוימות, שייקח כנראה כמה שנים עד שהן תהיינה מסוגלות להפנים או ליישם בפועל את ההתנהלות הזאת שהיא באמת בעייתית עבורם.

דוד אזולאי: טוב, אני מקווה שאת לא טעית כמו האזרח יעקב.

דוד אזולאי: בבקשה, דקלה.

דקלה כהן: קודם כל אני מאד מברכת על כל הדיון הזה.

דקלה כהן: שמי דקלה כהן, בעבר מגוש קטיף, היום אני מנהלת מעון של מגורשים בשקף.

דוד אזולאי: איפה זה שקף?

דקלה כהן: שקף זה בית ג'וברין, קצת יותר מזרחה.

דקלה כהן: אני בתפקידי גם מנהלת מעון וגם מדריכה במעונות יום ואני רוצה להביא דווקא את הפן שלנו כמנהלות וכמדריכה, איפה שאני נפגשת.

דקלה כהן: היה לנו את הפן של הרווחה, היה לנו את הפן של ההורים, ואני רוצה להביא את הפן שלנו.

דקלה כהן: אני רוצה להגיד שאנחנו אלף נתקלים כל כך לא פייר להביא אלינו את כל ההורים הטעונים האלה, שמביאים את הילדים ורוצים לשחוט אותנו חיים כי אנחנו מזוהים כרשות, ואנחנו עוברים כאנשי ---

ציפי חוטובלי: מי זה אנחנו?

דקלה כהן: אנחנו המנהלות, מדריכות חינוכיות שעובדים מול הורים שהמשכורת שלהם היא 3,200 שקלים ויש לה שני ילדים במעון, והיא צריכה לשלם 3,700 שקלים בחודש, עד שתינתן לה דרגה.

דקלה כהן: אני אומרת, יש לי הורים כאלה במעון.

דקלה כהן: עכשיו אני מנהלת מעון של הורים שלכולם יש אינטרנט, כולם אינטלקטואלים, כולם מהנדסים ואחיות ועובדות סוציאליות, אין להם אחד מהם בעיה של גישה לאינטרנט.

דקלה כהן: יש לי פה מכתבים זועמים.

דקלה כהן: אני בסך הכל מנהלת מעון של 20 ילדים, יש לי 30% ---

שלמה מולה: איפה, בירושלים?

דקלה כהן: בשקף.

ציפי חוטובלי: ליד קריית גת.

דקלה כהן: במזרח לכיש, בקיצור.

דקלה כהן: עכשיו, אני אומרת, יש לי פה 30% מההורים ---

דוד אזולאי: זה אחד היישובים במקום אחד היישובים שפונו בגוש קטיף.

דוד אזולאי: העתיקו אותו.

דקלה כהן: שווה, שווה לבוא לבקר ולראות ציונות 2012 מה היא, אבל זה נושא לדיון אחר.

דקלה כהן: אני אומרת יש לי 30% מההורים שיודעים להגיש טפסים ויודעים לקרוא ויודעים לעבוד עם אינטרנט ויודעים לסרוק, ולא מקבלים מענה.

דקלה כהן: אני רוצה ללכת יותר מזה.

דקלה כהן: המחוז שלנו במחוז דרום הם אנשים מקסימים, אנשים טובים, אנשים זמינים.

דקלה כהן: עברתי ביום ראשון, אתמול,יום שלם ביחד עם משרד התמ"ת.

דקלה כהן: הוא אומר לי – אין שום בעיה.

דקלה כהן: בואי, אני אקשר אותך עם המוקד.

דקלה כהן: הוא עבר בדיוק את שבעת מדורי הגהינום שההורים עברו.

דקלה כהן: חיכינו רק 30 דקות בתור, לא הרבה.

דוד אזולאי: יחסית לביטוח הלאומי זה לא נורא.

דקלה כהן: ולצערי, הוא בעצמו לא הצליח לקדם אותי בשום מקום ממה שהייתי קודם.

דקלה כהן: נשארתי באותה נקודה.

דקלה כהן: שלחנו את הפקסים, אין אפשרות ----

שרון קדמי: סליחה, אני חייב, סליחה, אני מתנצל שאני קוטע אותך.

שרון קדמי: אלף, אם מה שאמרת נכון – אז זה לא תקין בעליל.

שרון קדמי: אנחנו בשבועות האחרונים הפעלנו מערכת כזו במוקד שלא יכול להיות מצב שממתינים 30 דקות, אלא אם כן האזרח מבקש לחכות 30 דקות.

שרון קדמי: רגע, שנייה, אני אבהיר.

דוד אזולאי: אתה חושב שיש אזרח שיש לו זמן מיותר?

שרון קדמי: לא, אבל אני אסביר.

אורלי לוי אבקסיס: לא, מוסיקת המעליות נורא נעימה לי לאוזן, תן לי קצת להירגע, תשאיר אותי ב-HOLD 30 דקות.

שרון קדמי: לא, אבל יש מערכת שנקראת I.V.R שהיא מאד פשוטה.

שרון קדמי: האזרח שומע ואומר אם אתה רוצה שישובו אליך בשעתיים הקרובות תלחץ וישובו אליו.

חנינה יעקב: 48 שעות.

שרון קדמי: אני אומר עוד פעם, ואם אתה לא מעוניין, אתה רוצה להמתין, אז תמתין.

שרון קדמי: אם בן אדם באמת רוצה להמתין ולשמוע את מוסיקת המעליות הנעימה, אז זו זכותו.

שרון קדמי: אבל אין מצב ש-30 דקות הוא לא מקבל שום התייחסות.

ציפי חוטובלי: כידוע לנו האזרח לא עוד, האזרח משועמם.

דקלה כהן: שרון, אני מתארת לך שאני ורועי ממשרד התמ"ת ביחד ---

דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, יושבת פה מנהלת, סליחה, דקלה, דקלה, תרשי לי ---

שרון קדמי: אני אשמח לקבל את הרשימה הזו ועד סוף היום תקבלי תשובה על כל אחד מהם.

דקלה כהן: אני חייבת לציין נקודה נוספת שההורים, אני שלחתי פקסים, אין אפשרות למעקב אחרי הפקסים.

דקלה כהן: אני רוצה לנסות להמשיך את ההתנהלות מול אותו אדם, על מנת לא לפתוח כל פעם את הנושא מחדש, אין אפשרות.

דקלה כהן: אני מנסה לתת מספר טלפון שלי על מנת שיחזרו אלי, יש לי פה תכתובת של פקסים שהבאתי איתי.

דקלה כהן: רק הורה אחת הבאתי, כי לא הייתה לי אפשרות לסחוב את זה.

דוד אזולאי: דקלה תודה, כנראה שגם את טועה.

דוד אזולאי: כן, יש עוד מישהו שרוצה?

רחל שמחיוף: רחל שמחיוף מעונות יום בית יעקב.

רחל שמחיוף: אני חייבת לציין שאני כמנהלת הארגון מקבלת עשרות פניות יום יומיות של הורים שטוענים ששלחו את המסמכים וטענו שמסמך כזה או אחר חסר, ושלחו אותו בפקס פעם אחר פעם אחר פעם, ואני מדברת על 4 ו-5 ו-6 פעמים ופעם הפקס לא הגיע ופעם הפקס כן הגיע, ופעם אחרת המוקדנית כן מצאה ולא מצאה ותשלחי עוד פעם, כי זה הגיע לא ברור.

רחל שמחיוף: פשוט טרטור ולהמתין זה להמתין המון זמן ולחכות, אנשים המתינו את ה-48 שעות האלה ובדרך כלל לא חזרו אליהם, לצערי הרב.

רחל שמחיוף: ושוב, אני יושבת במוקד שאני מקבלת עשרות פניות יום יום, אנשים מתוסכלים, גם אנחנו.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאנחנו צריכים ללכת רגע אחורנית, אדוני יושב הראש, ולהבין למה ביטלו את דרגת הביניים ואם החשש שלהם שהיו זיופים או שהיו קביעות וזה בסופו של דבר לדעתי הבסיס, בדיוק כמו שקורה בביטוח הלאומי, כולם בחזקת אשמים עד שיוכיחו את חפותם.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן עשו פה החלטה גורפת, כמו שעשו עם חובת הדיווח.

אורלי לוי אבקסיס: במקום לנסות ולתפוס את מי שהיה לא בסדר ולמצות איתו את הדין ולקנוס אותו או אלף ואחד דברים אחרים, אנחנו שמים עכשיו את כל הזכאים בעניין של מרמים, תחת המשבצת שלוקים כספים שלא להם, גם את מנהלות המעונות, ועכשיו מי שרוצה שיוכיח קודם כל שהוא זכאי ופה זה לא בסדר, כי הרבה אנשים נופלים בין הכיסאות ויש כאלה שלא יצליחו לשרוד עד לרגע שבו הם יקבלו, גם אם הם יקבלו רטרואקטיבית, כי אז הם כבר יהיו מחוץ לגן, כי אף אחד לא יספוג את העלות שלו, בטח שלא המעונות.

דוד אזולאי: חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, אני מצטער להגיד לך דבר אחד, התחושה שלי לפחות בדיון הזה שאני מקיים היום ואני שומע וקצת למדתי את הנושא, אני מגיע למסקנה אחת שהפיילוט זה, ואני אומר את זה בלשון עדינה, לצערי הרב לא הצליח, אבל אף אחד לא מוכן לקום ולהגיד – רבותי, טעינו, צריך לשנות שיטה.

דוד אזולאי: אף אחד.

דוד אזולאי: אבל בוא, אורלי בבקשה.

אורלי אלמגור-לוטן: רק שאלה למנכ"ל לגבי העניין של חופשת לידה, זה עלה בישיבות.

אורלי אלמגור-לוטן: הנושא של חופשת לידה עלה בישיבות קודמות שהייתה בעיה בעצם לקבל דרגה עם חופשת לידה ושיניתם את הנוהל למשך 14 שבועות, אז רק איזו שהיא הערה לפני השאלה בהקשר הזה.

אורלי אלמגור-לוטן: חופשת לידה היא 26 שבועות.

שרון קדמי: לא, חופשת הלידה היא על פי ביטוח לאומי, שבגינה מקבלים תשלום, הוא 14 שבועות ---

אורלי אלמגור-לוטן: כן, אבל זה דמי לידה.

אורלי אלמגור-לוטן: חופשת לידה לפי חוק היא 26 שבועות בישראל.

שרון קדמי: אבל אנחנו מתיישרים לפי התשלום שמגיע.

שרון קדמי: אם הביטוח הלאומי ישלם עבור 26 שבועות, גם אנחנו נשמח לשלם עבור 26 שבועות.

אורלי אלמגור-לוטן: אבל היא לא חייבת לחזור לעבודה אחרי 14 שבועות, זה הפירוש בעצם.

שרון קדמי: אני לא מחייב, אבל אני לא יכול, בעצם ---

אורלי אלמגור-לוטן: יש חל"ת וזו לא חופשת לידה, זה לא אותו דבר.

אורלי אלמגור-לוטן: חופשת הלידה היא 26 שבועות והיא לא מחויבת, ברירת המחדל היא ל-26 שבועות.

תאיר איפרגן: אם היא הייתה בחופשת לידה 26 שבועות אז היינו אמורות לקבל גם 26 שבועות גם תשלום שכר.

אורלי אלמגור-לוטן: לא, חופשת הלידה תוקנה ב-2009 ל-26 שבועות.

שרון קדמי: לא נכון, לא בתשלום.

אורלי אלמגור-לוטן: היא לא בתשלום אבל ---

שרון קדמי: היא 14 שבועות.

ציפי חוטובלי: אני אסביר, אני רוצה להסביר.

ציפי חוטובלי: יש הבדל מהותי בין חל"ת לבין חופשת לידה.

ציפי חוטובלי: החקיקה החדשה שאני ביחד עם דליה איציק יזמנו בכנסת הזאת והעברנו אותה, היא לספק לאישה את כל ההגנות שיש לה בחופשת לידה.

ציפי חוטובלי: עכשיו, זה לא יעלה על הדעת שבגלל שאישה לוקחת חופשת לידה שמגיעה לה על פי חוק, זה לא חל"ת, זה לא הארכת חופשת לידה שאם בא לה או לא בא לה.

ציפי חוטובלי: החוק מאפשר לאישה ---

תאיר איפרגן: למה אין המשך תשלום שכר בשבועות האלה שאני בבית?

ציפי חוטובלי: כי אנחנו מנהלים מאבק מול האוצר.

ציפי חוטובלי: לא רגע, אני עוצרת אותך, חלק מהתהליך של הארכת חופשת הלידה זה אומר שלאישה לא ייפגעו הזכויות שכבר מוקנות לה כדין.

ציפי חוטובלי: עכשיו, זה לא יעלה על הדעת, אנחנו לא ניתן לה כסף בתקופה הזאת, אבל גם נפגע מהזכות שלה לקבל סבסוד במעונות?

ציפי חוטובלי: איפה שמענו כבר הזה?

ציפי חוטובלי: ככה אנחנו מעודדים נשים?

תאיר איפרגן: אז אנחנו נשמח.

תאיר איפרגן: לא, אני אישה ואני חזרתי מחופשת לידה ואני אשמח ---

ציפי חוטובלי: אני מזועזעת מהגישה.

ציפי חוטובלי: פשוט מזועזעת.

תאיר איפרגן: תתני לי להגיב.

תאיר איפרגן: נעלה את הסוגיה הזאת ביחד מול האוצר, כי מבחינתנו המדיניות היא להתיישר על פי התשלום של הביטוח הלאומי, 14 שבועות שכר ---

ציפי חוטובלי: אין שום קשר.

ציפי חוטובלי: רגע, אדוני המנכ"ל, לא, לא, אדוני המנכ"ל אני רוצה שתתייחס לנקודה הזאת כנקודה מהותית.

ציפי חוטובלי: השכר ---

שרון קדמי: אני מחזק את ידייך בקידום החקיקה.

שרון קדמי: אני אשמח ---

ציפי חוטובלי: מה זה קשור?

ציפי חוטובלי: החקיקה כבר נחקקה.

שרון קדמי: אני אשמח שחופשת הלידה תהיה 26 שבועות, כולל התשלום בגינה.

שרון קדמי: ברגע שזה יהיה, אני מבטיח לך – אני אתיישר.

ציפי חוטובלי: לא, לא, אדוני המנכ"ל ---

שרון קדמי: מה לעשות?

אורלי לוי אבקסיס: השאלה הזו היא שאלה של פרשנות משפטית?

ציפי חוטובלי: רגע, לא.

ציפי חוטובלי: שנייה רגע.

ציפי חוטובלי: סבסוד במעונות יום זו זכות שמוקנית לאישה עובדת.

ציפי חוטובלי: אישה בחופשת לידה היא עדיין אישה עובדת, עם כל הכבוד, היא צריכה לקבל את הסבסוד שמגיע לה.

ציפי חוטובלי: תלוש השכר זה אותו תלוש שכר שניתן לה לפני שהיא יצאה לחופשת לידה.

תאיר איפרגן: להגיד שהיא לא מקבלת לגמרי זה לא נכון.

תאיר איפרגן: היא מקבלת ---

ציפי חוטובלי: אתה לא מבינים את הנקודה, חברי, את תיתממו.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים על מצב שבו ---

שרון קדמי: אז אנחנו לא מבינים כנראה.

ציפי חוטובלי: אז אנחנו נסביר כדי שתבינו.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים על מצב שבו אישה לקחה חופשת לידה חצי שנה, כמגיע לה על פי החוק.

ציפי חוטובלי: עשתה את זה, קיבלה חצי שנה חופשת לידה, היא רוצה לקבל הנחה על הילד שלה שנמצא במעון, לילד או לילדה.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא מבינים למה הזכות שלה לסבסוד תיפגע כי חטאה עלי אדמות היה שהיא לקחה חופשת לידה על פי חוק.

ציפי חוטובלי: לא מצליחה להבין את זה, אתה יכול להסביר בבקשה, אדוני המנכ"ל?

תאיר איפרגן: אני יכולה?

ציפי חוטובלי: לא.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שזה התפקיד של המנכ"ל להסביר.

שרון קדמי: אז אני מבקש ממנה להסביר.

אורלי לוי אבקסיס: מי הבחורה, מה תפקידך?

שרון קדמי: אם היא לא מסבירה אז אני לא מסביר.

ציפי חוטובלי: אבל אני מצפה ממך, אתה קובע מדיניות.

תאיר איפרגן: אני יועצת למנכ"ל.

אורלי לוי אבקסיס: היא יועצת למנכ"ל.

שרון קדמי: אם זה ימשיך ככה, באמת יש לי מה לעשות.

ציפי חוטובלי: אבל סליחה, מה זה האיומים האלה?

ציפי חוטובלי: התפקיד שלי כאן זה לשאול שאלות קשות על תהליך שנכשל, סליחה.

ציפי חוטובלי: מה זה?

שרון קדמי: .... ....

ציפי חוטובלי: אבל זה לא נגדך, זה נגד המדיניות של המשרד.

שרון קדמי: ברור, אני לא מוכן לזה.

ציפי חוטובלי: אני גם לא מוכנה שהורים ישלמו כסף על זה.

שרון קדמי: אני לא מוכן לזה.

שרון קדמי: לא מוכן לזה.

ציפי חוטובלי: אתה יודע שזה לא אישי נגדך, זה נגד מדיניות שהמשרד שלך מוביל.

ציפי חוטובלי: כל חברי הכנסת כאן עשו יד אחת נגדך שרון?

שרון קדמי: לא, אין לי שום בעיה.

דוד אזולאי: אני רוצה להעיר הערה אחת ואני אגיד את זה בצורה הכי עדינה.

דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, אני חושב שאתה כמנכ"ל היית צריך מזמן לראות את הנורה האדומה בכל המהלך הזה.

דוד אזולאי: אני לא יודע משום מה המשרד ממשיך באותה דרך, למרות הטענות הקשות, למרות הדיונים הרבים.

דוד אזולאי: אני חושבת שמישהו צריך לעשות כאן פסק זמן, לעשות חושבים, לחשוב, אולי טעינו.

דוד אזולאי: מותר להגיד טעינו, לא קרה שום דבר.

דוד אזולאי: ההיפך, אני חושב יעריכו את זה יותר אם עשו פיילוט ופיילוט הזה לא הצליחו, לבוא ולהגיד רבותי, בואו ננסה משהו אחר.

דוד אזולאי: התחושה שלי ואני חושב, מותר לך להגיד את זה, 'כשאתה שומע פה כל כך הרבה אנשים אז אחד טועה, שניים טועים, אבל לאורך כל הדרך כולם טועים?

דוד אזולאי: רק אתם בסדר?

שרון קדמי: אפשר להתייחס?

דוד אזולאי: כן, אני מיד אאפשר לך, רק אני מבקש את הגברת רחל עזריה ---

שרון קדמי: אני לא אזכור פשוט.

דוד אזולאי: אני אתן לך.

דוד אזולאי: אתה כזה מוכשר, אני לא מאמין לך שאתה לא יכול לזכור כל כך הרבה.

אורלי לוי אבקסיס: נזכיר לך.

דוד אזולאי: מה שתשכח – עלי להזכיר לך.

דוד אזולאי: רחל עזריה, בבקשה.

רחל עזריה: בוקר טוב, שמי רחל עזריה, אני חברת מועצה בעיריית ירושלים והייתי ממובילת מחאת העגלות בקיץ, ואחד הדברים שאנחנו דיברנו עליהם זה העברה של כל תחום מעונות היום והגיל הרך מהתמ"ת למשרד החינוך.

רחל עזריה: הסיבה שאנחנו ביקשנו את זה זה לא בגלל שמשרד התמ"ת הוא לא משרד חשוב, הוא משרד מאד מאד חשוב, אלא בגלל שראינו שהתהליך לא עובד.

רחל עזריה: עכשיו, לאחר מאבקים פוליטיים אני מבינה שבסופו של דבר זה לא קורה והתחום לפחות בשלב הזה לא עובר ממשרד התמ"ת למשרד החינוך, אבל אני מצטרפת לעניין הזה של הנורה האדומה.

רחל עזריה: הבקשה להעביר את זה פשוט בגלל שהציבור לא עומד בכללים שאתם בניתם.

רחל עזריה: האחראים על מעונות היום – אמונה, ויצ"ו והחברה למתנ"סים לא עומדים בכללים שאתם בניתם כדי לקבל את התקציבים כדי לבנות את מעונות היום, ובפועל אתם פשוט לא מצליחים למלא את התפקיד שלכם בתור משרד שאמור לדאוג לגיל הרך.

רחל עזריה: עכשיו, אם זה נשאר אצלכם, אז בואו לפחות תהפכו את זה להזדמנות ותבנו את המערכת מחדש ולא בשיטה שיש שאפשר לחזור אחרי 30 דקות או אחרי שעתיים או אחרי 48 שעות לתת תשובות.

רחל עזריה: או שתבנו מוקדים בכל עיר שבהם אפשר להירשם, או שתעדו בשיתוף פעולה עם העיריות.

רחל עזריה: העיריות, ואני יכולה להעיד על עיריית ירושלים, אני יכולה להוביל את המהלך הזה בעיריית ירושלים, אנחנו נשמח לעבוד בשיתוף פעולה אתכם, נשמח לפתוח את מוקדי הרישום אצלנו.

רחל עזריה: אני בטוחה שנגיע להסדר מי מממן את המשכורות של הכמה פקידים המסכנים האלה.

רחל עזריה: אם אנחנו בעירייה יודעים לפתוח במנהלים קהילתיים ברחבי העיר מוקדי רישום לגני הילדים כדי שכולם יוכלו להירשם ולקבל באותו רגע את דרגת הסבסוד שלהם, ובתחילת השנה הם משלמים רק את מה שהם צריכים ---

אורלי לוי אבקסיס: אז מה, אתם לוקחים את ההפרשים בינתיים עד שהם מקבלים?

רחל עזריה: לא, אין בינתיים.

ציפי חוטובלי: אין בינתיים, זאת בדיוק הנקודה.

ציפי חוטובלי: שנת הלימודים נפתחת עם –

אורלי לוי אבקסיס: אה, את מדברת על מוסדות החינוך?

אורלי לוי אבקסיס: חשבתי שאתם רוצים יוזמה עם הגיל הרך.

רחל עזריה: לא, אז אני אומרת, במשרד החינוך אנחנו יודעים לפתוח מוקדי רישום בכל מתנ"ס, בכל ---

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן לוקח למשרד החינוך לקבוע את הדברים?

רחל עזריה: שתי דקות.

רחל עזריה: את יושבת מול הפקידה, היא ---

אורלי לוי אבקסיס: למה משרד החינוך יכול לעשות את זה עם הרבה יותר ילדים ומשרד התמ"ת לא?

רחל עזריה: יפה.

שלמה מולה: צריך לקבל החלטה ---

רחל עזריה: אז משרד התמ"ת לא כמו משרד החינוך, אני מבינה, זה עניינים פוליטיים של גודל משרד וכו', סבבה, אנחנו אתכם.

רחל עזריה: אבל תעשו את אותו תהליך ואתם לא תפגשו אותנו פה בוועדות כל שני וחמישי.

שרון קדמי: אני אשמח להיפגש, שנייה, ברשותך אדוני.

דוד אזולאי: רגע, אני עכשיו רוצה לאפשר לך.

שרון קדמי: אני רק רוצה, זה חשוב לי להתייחס.

דוד אזולאי: עכשיו אני אאפשר לך לענות לכולם.

שרון קדמי: אז אתה תצטרך להזכיר לי.

שרון קדמי: לגבי מה שאמר ---

דוד אזולאי: יש לך חשבונית?

שרון קדמי: לא, הכל פרובונו.

שרון קדמי: אני אשמח להרים את הכפפה, זאת אומרת זה מתחבר גם למה שאמרה גברתי, אני מתנצל שאני לא זוכר את השם.

ציפי חוטובלי: וזה מתחבר גם לאזרח הנחמד הזה וגם למה שאני אמרתי.

חנינה יעקב: לאזרח הטועה.

ציפי חוטובלי: בסדר, כולם אומרים כאן את אותו דבר.

ציפי חוטובלי: אני שמחה שרחל הצליחה לשכנע אותך.

דוד אזולאי: אני מבקש לאפשר למנכ"ל להגיד את דבריו.

דוד אזולאי: בבקשה אדוני.

שרון קדמי: אני אשמח להרים את הכפפה הזו.

שרון קדמי: אני חושב שאת עולה על נקודה נכונה והיא בהחלט בעייתית והיא דורשת התייחסות.

שרון קדמי: אני אשמח ללמוד איך אתם עושים את זה עם משרד החינוך, זאת אומרת ואם זה ---

ציפי חוטובלי: זאת בשורה, זאת בשורה.

שרון קדמי: אם זה ידרוש אצלנו שינוי אז יתבצע שינוי.

שרון קדמי: אני ממש מוכן ---

אורלי לוי אבקסיס: זה גם יוכל לפתור אתכם גם מחצי מ-out sourcing, פחות הוצאות.

דוד אזולאי: רבותי, אני מבקש.

דוד אזולאי: אורלי, תאפשרו למנכ"ל להגיד את דבריו.

שרון קדמי: אז אני אבקש שנקיים ישיבה בהקדם אצלי כדי ללמוד איך המנגנון עובד, ואם זה מה שפותר – אז אני יותר מאשמח.

דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, הערת ייעול אחת בנושא הזה, הייתי מציע לך אולי לאותה ישיבה לצרף את נציג השלטון המקומי.

שרון קדמי: אלף אנחנו עובדים עם השלטון המקומי בכפיפה אחת.

שרון קדמי: פה אני קודם כל רוצה להבין איך עיריית ירושלים, שהיא עירייה מספיק גדולה, עם היקף פעילות מספיק גדול, מכילה את הפעילות הזאת.

שרון קדמי: אם נבין שהמנגנון עובד, אין לי בעיה לשכפל אותו ואז אני כמובן, באמצעות מרכז השלטון המקומי ומרכז המועצות האזוריות, שמכילים את כל הרשויות בארץ, נשית את זה על כולם.

ציפי חוטובלי: מותר למחוא כפיים בוועדות?

ציפי חוטובלי: לא, באמת.

ציפי חוטובלי: סוף סוף.

שרון קדמי: לא, אין צורך.

שרון קדמי: עכשיו, לגבי ההערה שלך, צר לי, אבל אנחנו לא מדברים על פיילוט.

שרון קדמי: זאת אומרת פיילוט זה מבחן שבסופו מחליטים אם ממשיכים או לא.

שרון קדמי: זה לא פיילוט.

שרון קדמי: אנחנו כרגע כאן עד אשר יוחלט אחרת.

שרון קדמי: עכשיו, אני מסכים שוב, אני חוזר על דבריי ---

אורלי לוי אבקסיס: כמה עלה הלא פיילוט הזה למשרד?

שרון קדמי: אני לא זוכר את המספרים, אבל אני אשמח לתת לך את המספרים.

אורלי לוי אבקסיס: נשמח לדעת.

אורלי לוי אבקסיס: וכמה זה חסך לכם מבחינת האנשים, מבחינת העניין שלמשל מי שמבקש זכאות וזכאותו לא נקבעה?

אורלי לוי אבקסיס: כי הרי אתם יצאתם לכל המהלך הזה מבחינה אחת שחשבתם, ואני חוזרת לזה כדי להזכיר למנכ"ל להתייחס לזה.

אורלי לוי אבקסיס: כל התהליך הזה נולד כתוצאה מאיזו שהיא מחשבה שחלק מהדיווחים הן של ההורים והן של המנהלות, הם דיווחים שגויים.

אורלי לוי אבקסיס: זה נאמר כבר, אני יכולה להביא את זה בפרוטוקול.

אורלי לוי אבקסיס: נאמר אם אני לא טועה אפילו על ידיך באחת הישיבות שניהלנו.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא – אם נכון הדבר – כמה זה חסך?

אורלי לוי אבקסיס: מצד שני כמה עלה לנו כדי לחסוך, ברגע ששמנו את כולם תחת מטרייה אחת של שוגים ועכשיו בוא ננסה למצוא את החתך הנכון.

אורלי לוי אבקסיס: לכן חשוב לדעת כמה עלה כל הפרויקט הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מצד שני לדעת האם הוא באמת חסך או אם היה לנו כלי לדעת איפה אנשים התייאשו באמצע בגלל הבירוקרטיה, ופשוט לא הצליחו לממש את מלוא זכאותם.

אורלי לוי אבקסיס: וזה משהו שהייתי שמחה שתעשו את העבודה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לסכם את הדיון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, הוא לא עונה?

ציפי חוטובלי: כן, כן, אני רוצה לסכם את הדיון.

שרון קדמי: נתת לי שיעורי בית.

אורלי לוי אבקסיס: אוקי.

ציפי חוטובלי: אדוני יושב ראש הוועדה לפניות הציבור, אתה רוצה עוד לדבר?

שלמה מולה: ברור, אני רק שאלתי, לא דיברתי.

ציפי חוטובלי: אה, בסדר, תשמע, אם יש לך עוד מה להגיד, אני אף פעם עוד לא אסרתי על חבר כנסת לדבר בוועדה הזאת.

ציפי חוטובלי: אבל יושב הראש צריך לצאת.

ציפי חוטובלי: מאחר שיושב הראש ---

שלמה מולה: רק הערה קצרה.

ציפי חוטובלי: בבקשה, הערה קצרה.

ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים לסכם פשוט.

שלמה מולה: אני גם בוועדה אחרת, אורלי ואני, בוועדה שדנה בנושא פיקוח על מעונות דיברנו על זה.

שלמה מולה: אני אומר לך אדוני המנכ"ל, למה אתה צריך את הצרה הזאת?

שלמה מולה: סליחה על הביטוי.

שרון קדמי: את הצרה?

שלמה מולה: הצרה הזו.

שלמה מולה: למה לך?

שלמה מולה: תעביר את זה למשרד החינוך.

שלמה מולה: תאמין לי, רק רגע, אני יודע שאתה אולי לא אוהב לשמוע את זה.

שרון קדמי: לא, אני מאד אוהב לשמוע את זה?

שלמה מולה: רק רגע, שנייה, אני אומר לך, לא יעזור לכם, בסוף זה יעבור.

שלמה מולה: בואו נהיה מדינה נורמאלית כמו בצרפת, בגרמניה, במדינות אירופאיות שאנחנו היינו רוצים להידמות להן.

שלמה מולה: תעביר את האחריות.

שלמה מולה: עכשיו תשמע ----

אורלי לוי אבקסיס: ...

אורלי לוי אבקסיס: זה לא רוצה להיפטר מזה וזה רוצה שיהיה לו כמה שיותר.

שלמה מולה: אתה יודע, אני לא חושב שיאונה רע לעובדים שעובדים אצלך בעניין הזה.

שלמה מולה: מה הקשר בין פיקוח על המעונות לבין, אחריות על המעונות בין חינוך לילדים?

שלמה מולה: אני מחפש את המשהו הזה, לא מצליח למצוא.

ציפי חוטובלי: חבר הכנסת מולה, יש לי חדשות, אפילו טרכטנברג הסכים איתי.

שלמה מולה: רגע, אני לא מבין, ההתבצרות הזאת בעמדה הזאת שלכם, שאנחנו לא רוצים להעביר את זה למשרד החינוך, אתם פשוט עושים טעות.

שלמה מולה: עכשיו אתה מתעסק בטפסים, אתה מתעסק באינטרנט, כן אינטרנט, לא אינטרנט.

שלמה מולה: תעביר את האחריות.

שלמה מולה: אני, דרך אגב, מבחינתי, החלק של הפיקוח החינוכי הרבה יותר משמעותי מלעסוק בזה ב-10% שגויים או לא שגויים.

שלמה מולה: תאמין לי, אני אומר לך.

שלמה מולה: אנחנו נטיף לך בכל הזדמנות, דרך אגב, עד שאתה ---

שלמה מולה: חבר הכנסת מולה, אני רוצה להגיד לך משהו, זאת התפרצות לדלת פתוחה.

שלמה מולה: יש כאן יותר מדי אנשים שמסכימים, מרוב שמסכימים – אף אחד לא לוקח אחריות על הנושא הזה.

חנינה יעקב: יש פה הרבה עודפי תקציב פשוט.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לסכם את הדיון הזה.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, אני רוצה להבהיר, אדוני המנכ"ל, אני מאד אודה לך אם תקשיב לפחות לדברי הסיכום.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להבהיר ---

דוד אזולאי: לא, לא לפחות לדברי הסיכום, אני חושב שהמנכ"ל הקשיב לאורך כל הדרך.

שרון קדמי: אני מודה להגנת יושב הראש.

דוד אזולאי: זה תפקידי בין היתר.

דוד אזולאי: בבקשה.

שלמה מולה: לפחות אנחנו יודעים שהוא אמר לנו שישתף פעולה עם ראשי הרשויות, לפחות עם עיריית ירושלים.

ציפי חוטובלי: אני תיכף אגיד גם דברי שבח.

ציפי חוטובלי: אני לא פה רק כדי להתלונן.

ציפי חוטובלי: תראה, אדוני המנכ"ל, קודם כל חשוב לי להבהיר ושהדברים האלה יירשמו בפרוטוקול.

ציפי חוטובלי: אין לא לוועדה שלי ולא לוועדה לפניות הציבור שום עניין אישי איתך כמנכ"ל.

ציפי חוטובלי: אנחנו מבקרים מדיניות של משרד, שמבחינתי תמיד האחריות הגבוהה ביותר היא האחריות של השר, ואם שר התמ"ת היה נמצא כאן הייתי אומרת לו בדיוק את אותם דברים, ואין מה לעשות, בסופו של יום יש כאן יותר מדי אזרחים ששילמו מחיר כבד, מחיר בכסף.

ציפי חוטובלי: אנשים שבאמת אין להם יותר מדי עודפים מאיפה לשלם את הכסף הזה ואנחנו נמצאים עכשיו בשלב של תיקון.

ציפי חוטובלי: עכשיו, מבחינתי האמירה הכי חשובה של הדיון הזה נאמרה.

ציפי חוטובלי: האמירה החשובה ביותר שלך הייתה, אנחנו מוכנים ללמוד ממשרד החינוך ויש כאן מערכת שעובדת ומתפקדת לעילה ולעילה, באמת ללא רבב, ללא פגמים.

ציפי חוטובלי: תחילת שנת הלימודים, כולם יודעים בדיוק מה דרגות הסבסוד, אין שום סיבה בעולם שב-1 בספטמבר כל הורה במדינת ישראל יקבל דרגת הנחה, כולל ההנחה למעון היום של הילד שלו.

דוד אזולאי: אם הוא נרשם במרס.

ציפי חוטובלי: אם הוא נרשם במרס, ירשמו במרס.

ציפי חוטובלי: ואני אומר שאם זאת הבשורה שאנחנו משאירים את הוועדה הזאת איתה, אז אני באמת שמחה, אני באמת שמחה.

ציפי חוטובלי: היה שווה לשבת 7 ישיבות, לשמוע הרבה מאד אזרחים וארגונים זועמים, כדי בסופו של יום להגיע לתובנה הכל כך פשוטה הזאת, שאני אומרת שוב, צריך כאן באמת, כמו שאמר יושב הראש החבר כאן, להיות מוכן להגיד – יש ממי ללמוד.

ציפי חוטובלי: יש באמת ממי ללמוד בהקשר הזה של גני הילדים.

ציפי חוטובלי: ואני שמחה, אם רחל עזריה הצליחה לשכנע אותך, תבוא עליה ברכה, תבוא עליך הברכה, תשבו ביחד, תאמין לי אני סומכת על שניכם.

דוד אזולאי: אני רק מבקש רחל, תעדכנו אותנו ---

ציפי חוטובלי: בוודאי, אני רוצה לקבל ---

דוד אזולאי: לא, אני אומר אם יש איזה שהם עיכובים אז תעדכנו אותנו.

דוד אזולאי: אנחנו מבחינתנו בכל מקרה נקיים ישיבת מעקב בעוד כחודשיים בערך, כדי גם לשמוע את תוצאות הפגישה ולראות איך הדברים התקדמו.

ציפי חוטובלי: עכשיו, ההערכה שלי, בעוד חודשיים המקום שבו אנחנו נהיה זה פתיחת הרישום לקראת שנת הלימודים תשע"ג.

ציפי חוטובלי: אז אדוני המנכ"ל, מאחר שבאמת אני בטוחה שאתה שותף לרצון שלנו לראות כמה שיותר הורים מרוצים, ולראות כמה שיותר הורים שמקבלים דרגות הנחה בזמן לילדים שלהם, אני אשמח שתבוא עם תכנית עבודה מסודרת, לקראת שנת הלימודים הבאה, שיש בה התייחסות לכל הסוגיות האלה.

ציפי חוטובלי: תחשבו ביחד, באמת חשבנו ביחד עם הארגונים, תחשבו ביחד עם העיריות, איך הדרך הכי טובה להגיע לכל הורה, שכל הורה יידע מה הזכויות שלו, שכל הורה יידע איך הדרך הכי טובה להגיע אליכם.

ציפי חוטובלי: שאנשים לא יהיו מתוסכלים, שלא ירגישו באמת שאין עם מי לדבר.

ציפי חוטובלי: זאת הייתה ההרגשה רוב הזמן עם המוקד הטלפוני, הסיפור הזה שצריך לתת לו מענה.

ציפי חוטובלי: אני מבקשת בקשה אישית.

ציפי חוטובלי: הסוגיה של נשים בהיריון שיוצאת לחופשת לידה, נשים יולדות שיוצאות לחופשת לידה, הסוגיה הזאת לא יכולה לבוא לידי פתרון בזה שיום יבוא וישלמו לאנשים האלה חופשת לידה, כי אין קשר בין הדברים.

ציפי חוטובלי: מדובר בזכות מוקנית של אישה לקחת חופשת לידה.

ציפי חוטובלי: אני מבקשת מכם לשים את דעתכם על העניין הזה, שלא יעלה על הדעת שאישה בחופשת לידה לא תקבל זכאות לסבסוד.

ציפי חוטובלי: לגבי הסטודנטים, אני מאד שמחה לשמוע את מה שאמרת.

ציפי חוטובלי: אני מקווה שהדברים יובאו לידיעת כל הסטודנטים, ואני מניחה שהסטודנטים זה עם שמשתמש הרבה באינטרנט.

ציפי חוטובלי: אתר התמ"ת צריך לשים את זה במקום מובלט באתר.

ציפי חוטובלי: אני מניחה שהם יוכלו לראות ולשמוח על הבשורה והשינוי החשובים האלה.

ציפי חוטובלי: ומבחינתי, ישיבת ההמשך הבאה כבר לא תעסוק בעבר.

ציפי חוטובלי: היא תהיה עם הפנים קדימה ועם הפנים קדימה למגמות של שינוי בעקבות משרד החינוך.

ציפי חוטובלי: זה פחות או יותר המגמה.

ציפי חוטובלי: ואני מודה לך על הסבלנות לשבת איתנו 7 ישיבות, אבל באמת שאנחנו לא נהנים מזה.

ציפי חוטובלי: לנו יש אלף סוגיות אחרות שאנחנו צריכים לטפל בהן.

ציפי חוטובלי: אנחנו עושים את זה כי אנחנו רוצים לדאוג לכל אזרח ואזרח שנתקבל בבעיה.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא עושים את זה חלילה כדי להתעמת לא איתך ולא עם המשרד.

דוד אזולאי: אני רק מבקש עוד דבר אחד אדוני המנכ"ל.

דוד אזולאי: אם אפשר להוציא הנחיה.

דוד אזולאי: יש הנחיה שלא להוציא, לבקש מההורים תצהירים על מצבם הכספי.

דוד אזולאי: כפי שעיניך הרואות פה זה טופס שהגיע ---

שרון קדמי: זה רק למי שבמקש סבסוד.

דוד אזולאי: לצהרון, אבל יש הנחיה של ועדת הכספים בעניין הזה לא לעשות את זה.

שרון קדמי: שנייה, שנייה, גם ועדת הכספים עד כמה שידוע לי אינה מעל החוק.

שרון קדמי: אני מאד מכבד את ועדת הכספים ואת העומד בראשה, אבל אם יש מישהו שמבקש לקבל סבסוד מהמדינה, אז הוא יידרש גם ל---

דוד אזולאי: כן, אבל הוא נדרש לתת הרשאה להעביר את הנתונים האלה, כפי שאתה רואה – "ידוע לי כי משרד התמ"ת יהיה רשאי להעביר את הנתונים עליהם הצהרתי.

דוד אזולאי: ...

דוד אזולאי: בבקשה זו, לידיעת רשויות המדינה השונות, לרבות רשויות המס.

שרון קדמי: זה לא הטופס שבוטל?

שרון קדמי: נספח 6?

איטה עטייא: לא, זה לא הטופס.

איטה עטייא: זה נספח 6.

דוד אזולאי: כן, אבל תסתכלי על ההערה האחרונה.

עמוס שקדי: זה הטופס שההורים נדרשים למלא בשנת הלימודים הקרובה.

איטה עטייא: זה הטופס שההורים נדרשים למלא.

שרון קדמי: יש לי שאלה, ההורים מבקשים לקבל סבסוד?

דוד אזולאי: כן.

שרון קדמי: זאת אומרת אני מותר לי כמי שנותן סבסוד להורה לוודא שמה שהוא אומר לי זה לא נכון?

דוד אזולאי: כן, אבל שים לב אדוני, מקובל עלי מה שאתה אומר, אבל הסעיף האחרון בעצם אומר שאתה תוכל להעביר לרשויות ---

שרון קדמי: לי אין, אני לא יושב על המחשבים של מס הכנסה.

דוד אזולאי: לא, אבל אם מס הכנסה פונה אליך אתה רשאי, ופה העניין שוועדת הכספים לא התירה לכם את הדבר הזה.

דוד אזולאי: הורה שמדווח או צריך לדווח אמת ---

עמוס שקדי: לא, ועדת הכספים לא התירה לנו לקבל מידע ממס הכנסה, ממס הכנסה לא להעביר מידע.

עמוס שקדי: הדיון היה ---

דוד אזולאי: אדוני ---

עמוס שקדי: רגע, אני אסביר.

דוד אזולאי: בסדר, אני מקריא את הדברים בצורה פשוטה, הטופס נמצא פה בפני, לא המצאתי אותו.

דוד אזולאי: הוא אומר ככה –ידוע לי כי משרד התמ"ת יהיה רשאי להעביר את הנתונים עליהם הצהרתי ואותם אישרתי בבקשה זו, לידיעת רשויות המדינה השונות, לרבות רשויות המס.

עמוס שקדי: הדיון שהיה בוועדת הכספים נסוב סביב בקשת משרד התמ"ת לקבל את המידע של הכנסות ההורים, שמדווחות ממס הכנסה אלינו.

עמוס שקדי: כלומר, מס הכנסה מעביר את הטפסים נגיד של 102, אלינו באופן ממוכן.

עמוס שקדי: לא נדון בשום מקום שהוא האפשרות שלי להעביר את מה שאני מקבל אליו, לא.

עמוס שקדי: מה שכתוב שם שאני יכול להעביר אליהם.

עמוס שקדי: על פי חוק אני לא יכול לקבל נתונים ממס הכנסה.

עמוס שקדי: הכניסו את זה לחוק ההסדרים שלא עבר בסופו של דבר, ועל זה היה דיון –

עמוס שקדי: קבלת נתונים ממס הכנסה.

עמוס שקדי: זה לא מה שכתוב שם.

דוד אזולאי: קבלת נתונים ממס הכנסה, אין ויכוח.

שלומית אבינח: אתה מעביר למס הכנסה כביכול.

דוד אזולאי: תצהיר של הכנסת ההורים אין לי בעיה, אבל פה מדובר בשימוש יתר של אותה הצהרה של ההורים לגבי הכנסותיהם.

עמוס שקדי: אני חייב להגיד לכם שלמיטב ידיעתי משרד התמ"ת לא העביר נתונים למס הכנסה, לא העביר, לא התבקש להעביר.

עמוס שקדי: בכל מקרה זה לא קשור לדיון שהיה בוועדת הכספים.

דוד אזולאי: אדוני החשב, אני מבקש ממך שהנושא הזה ייבדק וחשוב שהוא ייבדק.

דוד אזולאי: אין שום ספק, אתם לא צינור למס הכנסה או לכל גורם אחר ברשויות.

דוד אזולאי: תפקידם של ההורים למלא טפסים, להצהיר תצהיר אמת, על זה אין ויכוח, ותו לא.

דוד אזולאי: אז אני מבקש שהנושא הזה ייבדק.

דוד אזולאי: רבותי, אני מודה לכולם, הישיבה נעולה, תודה רבה ליושבת הראש.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.