ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 481, 2012-01-09 12:15

אריה ביבי: צהרים טובים, אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה באולם נגב.

אריה ביבי: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה יציג את ההצעה לסדר-היום שלו, לאחר מכן נקיים דיון בנושא.

אריה ביבי: אני מבקש מכל אחד שקיבל זכות דיבור, שיזדהה בשמו ובתפקידו.

אריה ביבי: בבקשה, מגיש ההצעה.

אריה ביבי: שמעתי מה היה בישיבה הקודמת.

אריה ביבי: מה שאני מבקש – בישיבה הזאת כל אחד יכבד את כל אחד, וכל אחד שאומרים לו יש לך שלוש דקות, יעמוד בדיוק על-פי הזמן כי אנחנו גם כבולים בלוח זמנים.

אריה ביבי: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: תודה, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשי מועצות, נציגי ארגונים מכובדים, אני מעלה נושא שהפך לנושא הכי כאוב היום בחברה הערבית.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו במצב של חברה במשבר – לא פחות ולא יותר – משבר שהולך ומחריף, ואנחנו לא רואים את האור בקצה המנהרה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו במנהרה שמשאירה חותם, משפיעה על כל אחד מאתנו – על הילדים, על הנוער, על בתי-הספר – בכל מקום אנשים מרגישים חוסר ביטחון.

ג'מאל זחאלקה: הפשיעה משתוללת, הנתונים קשים, קשים מאוד, נעשים קשים שנה לאחר שנה, ואנחנו לא רואים שנעשה מאמץ מצד הרשויות לטפל בבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אני אקדים ואומר שבעיית האלימות והפשיעה ביישובים הערביים, יש לה סיבות רבות בוודאי.

ג'מאל זחאלקה: יש סיבות שהן חברתיות, חברה במצב של שינוי – זה לא כפר וזה לא עיר, זה אולי slums, אני לא יודע מה מצב היישובים הערביים היום.

ג'מאל זחאלקה: המסגרות הישנות התפוררו, מסגרות חדשות לא קמו או לא התגבשו מספיק, אז יש בעיה – פשיעה חיכוכית של חברה במעבר.

ג'מאל זחאלקה: יש מצב סוציו-אקונומי קשה, יותר ממחצית המשפחות הערביות מתחת לקו העוני; יש משבר בחינוך, כאשר רק אחד מתוך ארבעה זכרים משיג תעודת בגרות, שלא לדבר על אוניברסיטה, ומה עם השאר?

ג'מאל זחאלקה: נוצר מצב של תת-תעסוקה.

ג'מאל זחאלקה: כל הסיבות הסביבתיות שדוחפות ליצירת פשיעה, לעידוד הפשיעה, להתגברות הפשיעה – קיימות בחברה.

ג'מאל זחאלקה: אבל הסיבה העיקרית כיום להשתוללות – לא להיווצרות; להשתוללות – הפשיעה בצורה כפי שאנחנו רואים אותה היום זה אוזלת-ידה של המשטרה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נעלה את הנושא הזה של הפשיעה בכל הוועדות של הכנסת כי כולן קשורות לכך.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו היום בוועדת הפנים, הכותרת שלנו זה המשטרה והטיפול המשטרתי.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר שנדרש כאן – מה שדרוש ומה שרצוי ומה שצריך להיות זה מאמץ מוגבר מיוחד של המשטרה כדי לרסן, לצמצם, לקצץ – שלא לדבר על למגר – את הפשיעה בחברה הערבית וביישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו 17% מאזרחי המדינה, והפשיעה ביישובים הערביים בכל הנתונים היא מעל 40% - אם זה נשק, אם זה ירי, אם זה מעורבות במקרי רצח, אם זה חשודים, אם זה בתי-סוהר – הנתונים הם קשים ביותר.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה לא צריכה להשקיע רק 17% ממשאביה – שזה משאבי אנוש, משאבים כספיים ומשאבים לוגיסטיים – היא צריכה להשקיע פי-שניים.

ג'מאל זחאלקה: אם יש ישוב שהוא שקט ואין בו פשיעה, אתה לא תשקיע בו אותו מאמץ שמושקע ביישוב אחר שהפשיעה בו משתוללת.

ג'מאל זחאלקה: ההיגיון, השכל הישר אומר שאם יש לך בעיה במקום מסוים, אתה ממקד את המאמץ במקום הזה.

ג'מאל זחאלקה: ומה אנחנו מקבלים, כבוד היושב-ראש?

ג'מאל זחאלקה: שיש אפליה של הטיפול המשטרתי בפשיעה כלפי הציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: זו הטענה העיקרית שלנו – שיש כאן אפליה, לא דין רצח באום אל-פחם כדין רצח ברמת-אביב.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה לא מטפלת באותה חומרה, לא מקצה אותם משאבים, והתוצאה ידועה.

ג'מאל זחאלקה: ההרתעה – שזה הגורם החשוב ביותר לריסון הפשיעה, לצמצום הפשיעה, ואפילו למיגור הפשיעה- היא לא קיימת, היא חלשה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רואים ישוב שלפני עשר שנים היה ישוב שקט, כמו טירה, היום יש השתוללות שם.

ג'מאל זחאלקה: ואיזה מאמץ המשטרה עושה?

ג'מאל זחאלקה: כמה אנשים נתפסו, כמה רוצחים נתפסו?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו קוראים קריאת שבר כאן, זועקים מכאב, ויש אנשים כאן שיזעקו תרתי משמע.

ג'מאל זחאלקה: אפילו ראשי ציבור, מנהיגי ציבור הם היום מטרה לירי ולרצח.

ג'מאל זחאלקה: נמצאים כאן נציגי הציבור מיפו.

אריה ביבי: אם אדוני יכול לקצר, נוכל לתת להם לדבר.

ג'מאל זחאלקה: נכון.

ג'מאל זחאלקה: הנה נרצח יושב-ראש האגודה האורתודוכסית ביפו.

ג'מאל זחאלקה: יושב כאן ראש מועצה שהיה מטרה לירי שלוש פעמים ונפצע ברגליו.

אחמד יונס: ג'דיידה-מכר.

אחמד יונס: זה המוקד היום.

ג'מאל זחאלקה: נכון.

ג'מאל זחאלקה: המצב הוא מצב קשה, המשטרה לא עובדת, ואנחנו באנו כאן לדרוש מהמשטרה לפעול.

ג'מאל זחאלקה: יש לי תלונה.

ג'מאל זחאלקה: בשנת 2009, כבוד היושב-ראש, לפני שנתיים בדיוק אמרתי – לצערי, אני חוזר על אותם דברים.

ג'מאל זחאלקה: בפברואר 2010 ערכתי את אותה ישיבה, יזמתי את אותו דיון, אבל להבדיל – בשנת 2009 המשטרה סיפקה לנו הרבה נתונים על הפשיעה ביישובים הערביים, היום המשטרה מסרבת לספק את הנתונים האלה.

ג'מאל זחאלקה: לפי הנתונים הרשמיים של המשטרה, בשנת 2009 נרצחו ביישובים הערביים 71 אזרחים, מתוך 121 אזרחים שנרצחו, שזה 60%.

ג'מאל זחאלקה: גם הנתונים על מקרי הרצח – כולל תשובות של השר אפילו במליאת הכנסת- וזה פורסם בעיתונות וזה פורסם בפרסומים רשמיים גם של הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אני רוצה שנשמע את ראשי המועצות שבהן יש בעיות קשות.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן עובדים סוציאליים – מגוון רחב – אנחנו נשמע ואנחנו רוצים שהמשטרה תיתן לנו תשובות.

ג'מאל זחאלקה: אני מסיים בזה - אני רוצה לשמוע מהמשטרה מה התוכנית שלהם לשנה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו בפתח שנה, אנחנו רוצים לא שנה אלימה, שנה של מלחמה בפשיעה.

אריה ביבי: תודה רבה, אדוני.

אריה ביבי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

דב חנין: אני אסתפק בשלוש דקות, קודם כול כי חברי חבר הכנסת זחאלקה אמר והציג פה דברים חשובים, שאני מצטרף אליהם באופן מלא.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אכן אנחנו מדברים פה על מצב שאי-אפשר להשלים איתו, אי-אפשר להמשיך אותו ואי-אפשר להמשיך לקבל עליו רק הסברים.

דב חנין: צריך לחול פה שינוי.

דב חנין: אי-אפשר להמשיך במציאות שבה אנשים נרצחים בחוצות העיר, בחוצות השכונה – כולל אישי ציבור, כולל אנשים שמאוימים בגלל שהם ממלאים תפקיד ציבורי - בגלל שהם מבצעים את התפקידים שלהם הם מאוימים על-ידי כל מיני גורמים אחרים.

דב חנין: אלה הם דברים שהם בלתי נסבלים, הם לא אפשריים וצריך לשים להם קץ.

דב חנין: דיבר חבר הכנסת זחאלקה על נתוני הרקע, ומכל נתוני הרקע ברור לגמרי שהנתון המרכזי והחשוב ביותר הוא העובדה שמדובר בחברה שנמצאת בהזנחה מאוד מאוד גדולה.

דב חנין: העוני שובר שיאים בחברה.

דב חנין: זה לא רק שהיא חברה ענייה מאוד מבחינה אבסולוטית, אלא שהיא חברה שהיא ענייה מאוד גם ברמה היחסית.

דב חנין: מול היישוב הערבי שנמצא במצבים של הזנחה קיצונית בכל התחומים, יש לא רחוק ממנו, במרחק קטן לפעמים, ישוב שחי בתנאים אחרים לגמרי.

דב חנין: כאשר העוני הוא גם אבסולוטי והוא גם יחסית כל כך חריף, זה כר ברור לצמיחה של תופעות כמו פשיעה וכמו אלימות.

דב חנין: בעניין המשטרה, אדוני היושב-ראש, הנקודה שאני רוצה להדגיש אותה היא הנקודה של הנשק – ופה אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני יודע שאתה מכיר היטב את עבודת המשטרה – זו פשוט מציאות בלתי נסבלת.

דב חנין: הנשק הפך להיות לנורמה, זה דבר חדש, זה לא היה קיים באוכלוסייה הערבית בעבר.

דב חנין: היום זו נורמה, והייתי אומר אפילו יותר מזה – אנשים אפילו לא מתביישים להחזיק נשק.

דב חנין: להיפך, להחזיק נשק זה איזשהו סממן של מעמד.

דב חנין: במצב שבו לפני עשר שנים אנשים היו צריכים להתבייש שהם מחזיקים נשק, היום זה בדיוק להיפך.

דב חנין: והדבר הזה לא היה קורה בלי עצימת עיניים – ואני מתכוון לכל מילה שאני אומר – של המערכת המשטרתית.

אריה ביבי: משפט אחרון בבקשה.

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: חשוב להדגיש דבר אחד.

דב חנין: נמצאים פה סביב השולחן חברי כנסת שמייצגים את הציבור הערבי ממפלגות שונות, ולא רק חברי כנסת אלא ראשי עיריות, ראשי מועצות מקומיות.

דב חנין: הקריאה של הנהגת הציבור הערבי היום היא מאוד ברורה, והקריאה אומרת – אנחנו רוצים להיות אוכלוסייה וציבור בלי נשק, ואנחנו מוכנים להתגייס למאמץ ולפעול יחד עם כל הרשויות כדי לבער את התופעה הזאת של הנשק מתוך האוכלוסייה הערבית, להוקיע אותה ולהוציא אותה החוצה.

דב חנין: אבל הכפפה הזאת, לצערי הגדול, לא מורמת.

דב חנין: לא מורמת.

דב חנין: הרצון והנכונות של הנהגת האוכלוסייה הערבית לפעול ציבורית, פוליטית, אזרחית, כדי לבער את תופעת הנשק מהאוכלוסייה הערבית, לא נענית בשיתוף פעולה מצד רשויות המדינה.

אריה ביבי: תודה, אדוני.

אריה ביבי: חבר הכנסת בן-סימון, יש לך גם כן שלוש דקות.

אריה ביבי: אם תוכל לקצר, אני אשמח מאוד.

דניאל בן-סימון: תודה, אדוני היושב-ראש, אני אתן לך דקה הנחה, תעביר אותה למי שאתה רוצה.

דניאל בן-סימון: אני ראיתי את הנושא רק היום.

דניאל בן-סימון: זה בעיניי אחד הדיונים החשובים ביותר שהכנסת צריכה להתייחס אליו בכובד-ראש ואף מעבר לוועדה הזאת, כי מי כמוך אדוני היושב-ראש – שעבר מסלול משטרתי של לפחות שלושה עשורים – יודע שהחברה הישראלית עברה מהפך, מחברה עם אלימות נמוכה לחברה אלימה בכל המגזרים.

דניאל בן-סימון: אבל, כמי שקורא עיתונים וכמי שעוקב, במגזר הערבי זה חמור שבעתיים.

דניאל בן-סימון: וכמיעוט בחברה הישראלית, שגם ככה נרדף בכל מיני כיוונים, אני חושב שזה דורש גם טיפול של המדינה הרבה יותר מכל מגזר אחר בגלל התחושה שגם כך מקננת בתוך מגזר שמרגיש רדוף, אולי בשנים האחרונות יותר מאשר בעבר.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, יכול להיות – ומי כמוך שהיה בצד השני של המתרס, יודע – שיכול להיות שיידרשו כלים רציניים כדי לעשות מה שחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה אמר, לבער את התופעה הזאת מן היסוד.

ג'מאל זחאלקה: למגר, אמרתי.

ג'מאל זחאלקה: אתה מבעיר, אני ממגר.

דניאל בן-סימון: העברית שלך יותר גבוהה משלי, אז אני אסתפק רק בלמגר או לבער.

דניאל בן-סימון: לכן אדוני היושב-ראש, אני חושב שהדיון הזה חשוב, ואם תרחיב אותו אף מעבר לזה, אתה תצא מבורך.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

אריה ביבי: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, תחילה אני מברך את כל האורחים וראשי הרשויות, אהלן וסהלן.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, הדיון הזה היה גם דיון בקשר לאלימות בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, אנחנו חיים בעידן של טרור, ועל המדינה לעזור לחברה הערבית, לציבור הערבי, שלא ייכנע לטרור, כי ההשתוללות והאנרכיה של הנשק – היום כתבתי מאמר ואמרתי, אנחנו בעידן הפחדנים.

מסעוד גנאים: בימים עברו, מי שהסתכסך עם מישהו, היה הולך באור יום, רואה אותו, מתחשבן איתו, אבל היום- בלילה, בחושך, בא, יורה, זורק מטען – באמת אנחנו בעידן הפחדנים.

אריה ביבי: לעשות את זה ביום, אתה אומר...

מסעוד גנאים: לא, אני לא אומר את זה.

מסעוד גנאים: לצערי, כחברה ערבית אנחנו משודרגים.

מסעוד גנאים: עברנו מנשק קר לחם, מקונבנציונלי לבלתי קונבנציונלי, ומשתכללים, לצערי הרב - אני אומר את זה באירוניה.

מסעוד גנאים: אנחנו באבחונים, אנחנו בדיבורים, מאבחנים.

מסעוד גנאים: אבל בתרופות, בפתרונות – את הצד הזה אנחנו באמת רוצים.

מסעוד גנאים: אנחנו אומרים שכולנו נושאים באחריות, אבל המשטרה, כאשר היא לא מפענחת, כאשר היא לא מרתיעה, כאשר היא לא מענישה את הפושעים האלה – היא נותנת אור ירוק לכל פשע שהוא בעתיד.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

אריה ביבי: תודה רבה.

אריה ביבי: בבקשה, חברת הכנסת חנין זועבי.

אריה ביבי: יש לך שלוש דקות, גברת.

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: אני רוצה להתמקד בטענות הרבה יותר קונקרטיות.

חנין זועבי: כל הזמן המשטרה טענה שאנחנו לא משתפים פעולה.

חנין זועבי: כאשר אנחנו החלטנו שאנחנו משקיעים מאמץ רב בתור נציגי ציבור בתופעה הזאת, המשטרה החליטה לא לשתף פעולה.

חנין זועבי: דבר ראשון שהיא עשתה באוקטובר 2011, היא הפסיקה לתת נתונים על מקרי רצח לפי פילוח של מגזרים.

חנין זועבי: אם אנחנו רוצים להילחם בתופעה, אנחנו צריכים קודם כול נתונים, נכון?

חנין זועבי: נתונים על אחוז מקרי הרצח וגם נתונים על מידת ההצלחה.

חנין זועבי: פתאום, מרכז המחקר והמידע של הכנסת – כאשר ביקשנו ממנו מידע, אמר: המשטרה החליטה שהיא לא נותנת לנו מידע על מקרי רצח ועל אחוזי הצלחה ועל תיקים מפוענחים ועל תיקים סגורים ופתוחים, היא לא נותנת נתונים על האוכלוסייה לפי פילוג מגזרים.

חנין זועבי: וזה מעלה חשד.

חנין זועבי: איך אתם רוצים שאנחנו כן נשקיע מאמץ בזמן שאתם בורחים מלתת את הבסיס של מיגור התופעה, שהוא הנתונים?

חנין זועבי: זו טענה ראשונה.

חנין זועבי: טענה שנייה – אנחנו, מרוב המאמץ, הזמן וההשקעה שלנו בתופעה, החלטנו גם לעקוב אחרי מקרי רצח ספציפיים – אנחנו כחברי כנסת, זאת לא האחריות שלנו – אבל אומרים להשקיע זמן אז תפד'ל, משקיעים זמן.

חנין זועבי: אנחנו נתקלים בטענות כלפי אי-פענוח תיקי רצח.

חנין זועבי: למשל, המשטרה לא מצליחה לאתר את החשודים, ואני לא מבינה את הטענה הזאת.

חנין זועבי: מקרה רצח של עכו ומקרה רצח במשולש – זאת התשובה שאנחנו מקבלים מהמשטרה.

חנין זועבי: מקרי רצח אחרים, שהם מדגישים את הרשלנות של המשטרה - אני רוצה לנקוב בשמות כי נמאס לנו גם לדבר על התופעה במישור הכללי, אז אנחנו נכנסים לרזולוציה כזאת.

חנין זועבי: כאשר אתם אומרים שהאזרחים לא משתפים פעולה, כאשר מאוימת מעכו ניגשת למשטרה ומגישה תלונה, התיק שלה נסגר, אדוני היושב-ראש.

חנין זועבי: אני שואלת בחמש ועדות מה קרה לחוקר שסגר את תיק החקירה, אני לא מקבלת תשובה בתוך הוועדה.

חנין זועבי: למה?

חנין זועבי: כי יש בוועדה פרוטוקול.

חנין זועבי: אני מקבלת תשובה מחוץ לחדר, הם אומרים – אנחנו פיטרנו את החוקר.

חנין זועבי: אני עוקבת.

חנין זועבי: אני רוצה לדעת האם התשובה הזאת היא תשובה נכונה או לא נכונה – שסתם המשטרה בלוד נתנה לי – שהם פיטרו את החוקר.

חנין זועבי: עד עכשיו – לא על-ידי שא, לא על-ידי מכתב – אני לא מקבלת את התשובה הנכונה, מה קרה לחוקר.

חנין זועבי: אתם אומרים לעקוב, אז הנה אנחנו עוקבים, אבל המשטרה לא משתפת פעולה.

חנין זועבי: והמשטרה מסתתרת מאחורי אחוזים כלליים.

חנין זועבי: אומרים – אנחנו שומרים על אחוז יציב של פשיעה.

חנין זועבי: מה מסתתר מאחורי האחוז היציב של הפשיעה?

חנין זועבי: שהפשיעה ברחוב היהודי יורדת, והפשיעה של הרחוב הערבי, בשש, שבע,עשר השנים האחרונות עולה.

חנין זועבי: אז ככה, אם הפשיעה ברחוב הערבי עולה, והפשיעה ברחוב היהודי יורדת, אנחנו יכולים לשמור על אחוז יציב, על נתונים יציבים ועל מספר מקרי רצח.

חנין זועבי: אנחנו רוצים קודם כול נתונים.

חנין זועבי: אנחנו רוצים דיווח של המשטרה – אני חושבת שעכשיו יוצא דוח המשטרה 2011.

חנין זועבי: אנחנו רוצים לראות נתונים שגם יקלו עלינו לעקוב, ולא מספרים.

חנין זועבי: אל תסתתרו בבקשה.

חנין זועבי: אל תסתתרו מאחורי נתונים עמומים ונתונים כלליים.

חנין זועבי: יש אי-שקיפות.

אריה ביבי: תודה, גברתי.

אריה ביבי: משפט אחרון.

חנין זועבי: משפט אחרון.

חנין זועבי: הבעיה שלנו, אנחנו באמת גם משקיעים בתוך החברה שלנו על-ידי העלאת מודעות ודיבור על התופעה, ואפילו להעניש את אלה שאנחנו חושדים בהם, לנתק אפילו יחסים חברתיים עם משפחות הפשע ועם אלה המקורבים להם, אבל אנחנו נתקלים בבעיה של אי-שקיפות, וזה מעורר חשד, חשד מאוד רציני.

אריה ביבי: תודה רבה.

אריה ביבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה, יש לך שלוש דקות.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני מודה לחבר הכנסת זחאלקה שיזם את הדיון, אני חושב שהדיון חשוב מאוד.

טלב אלסאנע: עצם העובדה שמתקיימים דיונים לעתים תכופות, זה מצביע על החשיבות וגם על הרצון שלנו להציף את הנושא.

טלב אלסאנע: אני חושב שזה תפקידה של המשטרה, אין מה לעשות.

טלב אלסאנע: זכותנו לקבל ביטחון אישי ביישובים, ברחובות, בכבישים, בבתי-ספר – זו אחריות של המשטרה וזו הסמכות שלכם ואתם הכתובת.

טלב אלסאנע: אני חושב שהשינוי צריך גם להיות בתודעה, בתפיסה של המשטרה.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שההתנהלות שקיימת – והתחושה היא כאילו קיימת כאן מדינה לערבים, מדינה ליהודים, משטרה לערבים ומשטרה ליהודים, שם אוכפים ומטפלים ומתייחסים, וכאן כלאחר-יד, אם תפקיד המשטרה נתפס כאשר מטפלים בסוגיות שנוגעות לציבור הערבי כנותני שירות, ואותה תפיסה היא השלטת, או תפיסה אחרת.

טלב אלסאנע: בדיונים של ועדת אור היתה התייחסות מפורשת של השופט תיאודור אור, שהמשטרה מתייחסת לציבור הערבי בגישה אחרת, בתפיסה אחרת, בהתנהלות אחרת.

טלב אלסאנע: רואים את זה בהפגנות, רואים את זה בהקשרים אחרים.

טלב אלסאנע: אם הגישה הזאת השתנתה, אם אתם רואים שהבעיות של הביטחון האישי והפשיעה בציבור הערבי, באותה מידה שאתם מתייחסים לפשיעה בציבור וברחוב היהודי, והנכונות שלכם להקצות משאבים- אם אתם מוכנים להקצות משאבים לעניין של אכיפת חוקי תכנון ובנייה, לעניין של אכיפת חוקי התעבורה – ואני לא מקל ראש בענייני תעבורה, אני מקל ראש בעניין של תכנון ובנייה כי אני חושב שהרחוב הערבי לא הוא העבריין אלא מי שיצר את הבעיה, הוא נושא באחריות.

טלב אלסאנע: אבל למה אתם לא מתייחסים באותה מידה בעניין של הטיפול בפשיעה ובפושעים?

טלב אלסאנע: יש לכם רשימה מיהם העבריינים, מיהם הפושעים ומיהם הסוחרים ויש לכם את המידע המודיעיני.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שמדינת ישראל, שמסוגלת – אני שומע – להתמודד באיומים ביטחוניים בסודן ויודעת איזה רכב נוסע בכביש המהיר בסודן, ומסכלים פיגוע או מגיעים לדובאי בחדר בבית-מלון, ולא יודעים מי ביצע את הרצח בלוד או בעכו.

טלב אלסאנע: אני לא מוכן לקבל את זה, זה לא יעלה על הדעת, אלא אם אנחנו אומרים שהמשטרה וגורמי הביטחון הם כל כך אומללים, חדלי-אמצעים, לא מסוגלים להתמודד.

טלב אלסאנע: זה לא מתקבל.

טלב אלסאנע: יש כאן או עצימת עיניים או זלזול, ומי שמשלם את המחיר אלה האזרחים שאתם מופקדים על ביטחונם.

טלב אלסאנע: ולכן, כמו שאנחנו מעלים את זה פעם אחר פעם ונמשיך – אנחנו רוצים לראות התייחסות אחרת, שאתם מעלים מדרגה מבחינת ההתמקדות, מבחינת הצפת הנושא, מבחינת התווית תוכנית עתידית, עם ביקורת עצמית, עם שינוי גישה וגם שינוי תוצאה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אריה ביבי: תודה רבה, אדוני.

אריה ביבי: עכשיו ניתן את זכות הדיבור לנציגי ציבור.

אריה ביבי: ראש עיריית ג'דיידה.

אחמד יונס: אני יונס אחמד, מנהל אגף החינוך בג'דיידה-מכר.

אריה ביבי: איפה ראש העיר שלך?

קריאה: אולי בעתיד תהיה ראש עיר.

אחמד יונס: אני לא רוצה להיות ראש עיר.

אריה ביבי: אני מתאר לי.

אריה ביבי: יש לך שלוש דקות, תשתדל לתמצת.

אחמד יונס: מזה הרבה זמן, בג'דיידה-מכר משתוללת אלימות מפחידה מאוד, מבעיתה, ואנשים חיים בפאניקה בג'דיידה-מכר.

אחמד יונס: היה רצח לפני 12–13 שנה של ילדה בת חמש בגן-חובה, שאנסו אותה וביתרו את גופה.

אחמד יונס: מישהו רצח את אשתו לפני ארבעת ילדיו והילדים התבוססו בדמה של אמם.

אחמד יונס: בשנתיים שעברו כמה מקרי רצח.

אחמד יונס: לפני שלושה שבועות נרצח תלמיד בית-ספר בן 12 בכיתה ו'.

אחמד יונס: שבוע לאחר מכן מישהו רצח את אמא שלו אצלנו בג'דיידה-מכר.

אחמד יונס: הנשים שלנו כבר הפכו למומחיות גדולות בעניין של הנשק – אוטומט, אקדח – כל לילה, הירי הוא עניין שבשגרה.

אריה ביבי: אדוני, בתור מנהל חינוך מה אתה עושה?

אריה ביבי: למשל, לקחת את כל כיתות י', י"א, י"ב, והקדשת פעמיים בסמסטר לחינוך ודברים כאלה?

אחמד יונס: סליחה, אדוני, זה לא על חשבון שלוש הדקות שלי, אבל שמעתי – אם כבר חינוך, אנחנו עשינו תהלוכות נגד אלימות, וכל התהלוכות האלה הסתיימו באלימות.

אחמד יונס: נאמנו נאומים ודיברנו, כתבנו כתבות – אין, אין, זה אבוד.

אחמד יונס: אני אומר – צריך התערבות אגרסיבית של הממסד, של המשטרה, של משרדי הממשלה – לשלב כוחות, ידיים, הכול.

חנין זועבי: התערבות רצינית.

חנין זועבי: לא אגרסיבית.

אחמד יונס: עבודה רצינית.

אריה ביבי: אוקיי, תודה.

אריה ביבי: אדוני, אני יושב-ראש, אתה תענה לי.

אריה ביבי: אני לא ממעיט בכבודה של חברת כנסת אבל היא יכולה לשאול.

אחמד יונס: ד"ר קייסר אנטון, מנהל המקיף אצלנו בג'דיידה-מכר עשה סקר בין תלמידיו, ושאל: אם משתוללת שריפה בבית שלך, מה הדבר הראשון שאתה מוציא מהבית, רוב התלמידים אמרו אקדח.

אחמד יונס: זה המצב.

אריה ביבי: באיזה גיל אקדח?

אחמד יונס: בני 12.

אריה ביבי: כי יש כאלה שיש להם גם טילי לאו, תלוי באיזה גיל.

אחמד יונס: גילאי י', י"א, י"ב.

אחמד יונס: מפקד משטרת עכו אמר בישיבה אצלנו במועצה לפני שלושה שבועות שבמקום לכל ישוב מהיישובים הבעייתיים האלה צריך חמישה רכבי סיור משטרתיים, בג'דיידה-מכר נגיד לבד, יש רכב לשישה ישובים: ג'דיידה-מכר, ג'וליס, ירכא, אבו סנאן, כפר יסיף וכל הסביבה.

אחמד יונס: לכן אנחנו אומרים – יש היום "פרוטקשן", יש חוסר אמון מלא בין התושב לבין הממסד, לא מאמינים לאף אחד.

אחמד יונס: אומרים לנו – תשתפו פעולה עם המשטרה, תעידו נגד זה וזה.

אחמד יונס: זה לא התפקיד.

אחמד יונס: אפילו אנחנו מאוימים.

אחמד יונס: אם נעיד, נקבל על הראש משני הצדדים.

אריה ביבי: תודה רבה.

אריה ביבי: משפט אחרון, כי עכשיו אתה עובר את השלוש דקות על חשבוני.

אחמד יונס: אני מבקש סליחה כי זה מאוד כואב, מעבר לשלוש הדקות, אנחנו סובלים ואני מייצג תחושות של ציבור שלם.

אחמד יונס: זה כואב, מה אני אגיד – אני לא יכול לתאר את זה במלים.

אחמד יונס: לכן, אני מזמין את כבוד חברי ועדת הפנים של הכנסת לבוא אלינו לג'דיידה-מכר או לכל ישוב באזור, לערוך שם ישיבה ולראות ולשמוע מהתושבים מה קורה – כי אנשים, בתי מסחר, משלמים "פרוטקשן" לבריונים, לחלאות האלה – סליחה על הביטוי.

אחמד יונס: ומה קורה?

אחמד יונס: צריך נוכחות משטרתית מסיבית – סיורים כל חצי שעה, הרתעה כפי שאמר חבר הכנסת זחאלקה – כולם יודעים מה צריך.

אחמד יונס: הרבה תקציבים.

אחמד יונס: דבר אחרון, ואני בזה מסיים .

אחמד יונס: מה אמר דוסטויבסקי?

אחמד יונס: זה החטא ועונשו.

אחמד יונס: מה זה, יש חטא ואין עונש.

אחמד יונס: יורים, יום לאחר מכן הוא אוכל אצל סעיד חומוס ופול בשוק של עכו.

אריה ביבי: תודה רבה, אדוני.

אריה ביבי: ראש עיריית טירה, בבקשה אדוני.

מאמון עבד אלחי: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת הנכבדים, אני שמעתי את מנהל החינוך מג'דיידה-מכר ואני יכול להגיד שזאת התחושה הקשה של המגזר הערבי, של התושבים במגזר הערבי, בעקבות גל האלימות הקשה אשר לצערי הרב עובר במגזר הערבי, ואני יכול להגיד שלא כנסים ולא ישיבות ולא כל הרצון הטוב שבעולם, יכולים לפתור את הבעיה הספציפית של המגזר הערבי.

מאמון עבד אלחי: אני יכול להגיד היום שגם הנוכחות המשטרתית המסיבית לא יכולה לפתור את הבעיה כי יש רציחות – לצערי הרב – כמה מקרים שבוצעו קרוב או בסמוך מאוד לניידת של המשטרה או למחסום המשטרתי, ובכל זאת מי שביצע הצליח לחמוק מהמשטרה והוא היום ממשיך להסתובב, אני יכול להגיד בבטחה, הוא היום ממשיך להסתובב באופן חופשי בתוך היישוב טירה.

מאמון עבד אלחי: אני חושב שהגיע הזמן להגיד שהעבודה המשטרתית לא מניבה פירות ותוצאות, אנחנו לא רואים תוצאות.

מאמון עבד אלחי: אני יודע שיש רצון טוב של השר, יש רצון טוב של המפכ"ל, של מפקד המחוז, אני יכול להעיד שהרצון הטוב קיים אבל לצערי הרב, תוצאות בשטח אנחנו לא רואים.

מאמון עבד אלחי: עשרות רציחות אשר בוצעו, עם כמעט אפס גילויים.

מאמון עבד אלחי: כמעט אפס גילויים, וגם המקרים שהיו בהם גילויים, אני יכול להגיד שלא היה צריך משטרה גם בשביל לגלות.

מאמון עבד אלחי: אלה מקרים שהיו ברורים, ואפילו חלק – אני מדבר על היישוב טירה – חלק מסרו, הלכו והסגירו את עצמם למשטרה.

מאמון עבד אלחי: מה הפתרון?

מאמון עבד אלחי: אפשר להציף את טירה במאות שוטרים.

אריה ביבי: זה החלק שאתה ייצגת או החלק שלא ייצגת?

אריה ביבי: כי אתה עורך-דין, אני מבין.

מאמון עבד אלחי: אני לא עסקתי בפלילי, אני עסקתי באזרחי.

מאמון עבד אלחי: אני לא עסקתי בפלילי בכלל, אבל זה מניסיון החיים ומתוקף התפקיד.

אריה ביבי: אדוני, משפט אחרון.

מאמון עבד אלחי: אני יכול להגיד שצריך עבודה מאוד רצינית בתחום של המודיעין והחקירות, כי זה לא ייתכן.

מאמון עבד אלחי: עשרות רוצחים – כולנו מכירים, כל היישוב מכיר, כל המשטרה – ממשיכים להסתובב באופן חופשי בתוך היישובים שלנו, ואני אומר לכם היום שהם מצפצפים לא רק על המשטרה, גם מצפצפים על המדינה.

מאמון עבד אלחי: הם עוברים ליד המחסום המשטרתי, מבצעים את הרצח וממשיכים לדרך שלהם, ללא שום הפרעה.

מאמון עבד אלחי: ביישובים שלנו אנחנו לא יכולים לסבול את זה.

מאמון עבד אלחי: אני לא במקרה מדבר על רציחות כי אני גם חי את המציאות, אי-אפשר לגמור את האלימות ולסיים את האלימות.

מאמון עבד אלחי: אי-אפשר, אנחנו לא רוצים את הרמה הזאת אבל אנחנו לא מקבלים שרוצחים – שכולנו מכירים – מסתובבים באופן חופשי, ומחכים לרצח הבא.

מאמון עבד אלחי: מחכים לרצח הבא, ואפילו הם מצהירים ומסמנים מטרות, אדוני היושב-ראש.

מאמון עבד אלחי: הם מצהירים, מסמנים מטרות, וגם המשטרה יודעת על כוונות, אבל אין תוצאות.

מאמון עבד אלחי: צריך לשים את זה על השולחן באופן ברור.

מאמון עבד אלחי: תודה רבה.

אריה ביבי: תודה רבה.

אריה ביבי: איילת נאור, בבקשה.

איילת נאור: שלום, אני איילת נאור מארגון יוזמות, קרן אברהם.

איילת נאור: אני מנהלת מיזם שנקרא קשרי חברה ערבית משטרה, זה מיזם שפועל כבר כמה שנים, כשהתכלית של המיזם היא לטפל בשתי סוגיות שנוגעות לנושא הזה – ראשית, שיפור השירותים השוויוניים והאכיפה ביישובים הערביים; שנית – וזאת הנקודה שארצה להתייחס אליה יותר – הנושא של היעדר אמון בסיסי בין המשטרה לבין הציבור הערבי.

איילת נאור: ולמה אני מתכוונת?

איילת נאור: כל הדוברים כאן – ואלה דיבורים שאנחנו שומעים הרבה בזמן האחרון, וטוב שכך – מציינים את נקודת הזמן הקריטית הזאת מבחינת האלימות בחברה הערבית, והצורך באכיפה מוגברת, מסיבית, אקטיבית.

איילת נאור: אני חושבת שגם המשטרה – כשאנחנו מדברים על רמת ההצהרות ורמת הדיבורים – המשטרה לאחרונה, החל מהדרגים הבכירים ביותר – מרמת המפכ"ל, ואתה ציינת את זה, אדוני – יצאה בהצהרות לתעדוף הנושא של טיפול באלימות בחברה הערבית, וטוב שכך, ומנגד, גם המנהיגות הערבית, דרך המנהיגות הארצית וגם המנהיגות המקומית, עוסקת בנושא הזה גם בהצהרות, גם בעצרות, גם בהפגנות, וזה צעד מאוד מאוד חשוב.

איילת נאור: בעניין הזה אני חושבת שכולם מסכימים היום שזה ה-win-win גם של החברה הערבית, גם של המשטרה וגם של המדינה כולה.

איילת נאור: יחד עם זאת, יש איזשהו חסם אחד מאוד מאוד מרכזי שכדאי לתת עליו את הדעת, וזה החסם של האמון.

איילת נאור: כדי להגיע לפעולה אפקטיבית, מלאה, משמעותית, של אכיפה של המשטרה ומלחמה ומיגור של הפשע בחברה הערבית, נדרשת פה איזושהי פעולה משותפת.

איילת נאור: מה שאנחנו רוצים להמליץ ולהציע בעניין זה למשטרה אבל כמובן זה דורש גם שיתוף פעולה עם המנהיגות הערבית – לצד האכיפה הבלתי מתפשרת, להפעיל מדיניות של שיטור מוכוון קהילה.

איילת נאור: זאת אומרת, לא רק השוטרים הקהילתיים שנמצאים ביישובים אלא כמדיניות – שמופעלת במדינות אחרות שיש בהן מצבים דומים למקרה במדינת ישראל - שהמשמעות שלה הידברות שוטפת, ממוסדת, שמקפלת בתוכה גם דיווחיות של המשטרה – דיברו כאן על היעדר דיווחיות – אחריות ושקיפות בכל היישובים או ברוב היישובים הערביים, ובכך להתגבר על הפער הזה, שכל עוד הוא לא יגושר, של אי-אמון, ככל שהמשטרה תרצה לפעול וככל שהמנהיגות הערבית תרצה שהמשטרה תפעל, בשטח יהיו הרבה חסמים שלא יאפשרו את זה.

איילת נאור: תודה.

אריה ביבי: תודה רבה.

אריה ביבי: קובי אלון, בבקשה.

קובי אלון: שלום, נעים מאוד.

קובי אלון: אני מנהל המחלקה המוניציפלית במרכז השלטון המקומי.

קובי אלון: מרכז השלטון המקומי, בהובלת היושב-ראש שלנו מר שלמה בוחבוט, מזה כמה חודשים מוביל תהליך של דיון, של תוכנית שתמפה ותתמודד עם נושא האלימות ביישוב הערבי.

קובי אלון: רק בשבוע שעבר עשינו אירוע בעיר טירה שהנושא שלו היה לא רק ההתמודדות עם נושא האלימות בהיבט של האכיפה אלא בהיבט רחב יותר, בנושא של חינוך וחברה, כי אנחנו חושבים שזה לא רק בעיה של אכיפה אלא בעיה של תשתיות ביישוב הערבי, בעיה של טיפול בדברים שמעבר לשעות הלימודים.

קובי אלון: אנחנו הכנסנו את כל משרדי הממשלה – שזה כולל גם ביטחון פנים, גם משרד החינוך – לשולחן אחד אתנו, התקיים דיון השבוע ואנחנו מתכוונים לעשות תהליך שיהיה המשך של התהליך הזה, אז אנחנו מברכים על הדיון.

אריה ביבי: זה המשך ליותר מועצות?

אריה ביבי: ליותר ערים?

קובי אלון: לא, אנחנו מדברים על תוכנית שמבחינתנו היא כוללת את כל השלטון המקומי בהיבט של הרשויות הערביות.

אריה ביבי: חוץ מלדבר, נתתם להם משהו?

אריה ביבי: תקציבים?

קובי אלון: לתת, אנחנו לא נותנים כי אנחנו גוף שמייצג את הרשויות המקומיות, אבל בהחלט אנחנו מושיבים בשולחן אחד את המשרדים הרלוונטיים ואנחנו ביקשנו מהם לייצר תוכנית שתיתן מענה לנושא הזה.

קובי אלון: מעבר לזה, אנחנו גם מכניסים שזה כן עניין שיש לו משמעות תקציבית.

קובי אלון: היושב-ראש שלנו מוביל מהלך במפעל הפיס, מעבר לעניין של בניית מתקנים, להתעסק בנושא של חברה וגם תחזוקה של מתקנים, כשעד היום לא טיפלו בזה – תחזוקה של מתקנים, זו אחת הבעיות הקשות שאנחנו מבחינת הראייה שלנו כמרכז יודעים שיש בעיה לרשויות לתחזק אותם, כדי שיהיה לנער ולנערה מקום לפעול מעבר לשעות הלימודים.

אריה ביבי: תודה רבה.

אריה ביבי: ראש מועצת ג'ת, חאלד ג'רה, בבקשה אדוני.

אריה ביבי: שלוש דקות.

ג'רה חאלד: ג'רה חאלד, ראש מועצה מקומית ג'ת.

ג'רה חאלד: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כל הנוכחים, אני דוגמה חיה לאלימות שמשתוללת במגזר הערבי.

ג'רה חאלד: לפני שלושה חודשים נבחרתי לראשות המועצה ואחרי שבוע ניסו לחסל אותי ונוריתי ברגל שלוש יריות וביד ירייה אחת.

ג'רה חאלד: אושפזתי בבית-חולים במשך כמעט חודשיים.

דניאל בן-סימון: מתוך השלושה שאתה ראש עיר, חודשיים היית בבית-חולים?

ג'רה חאלד: כן.

ג'רה חאלד: הבחירות היו לפני שלושה חודשים.

אריה ביבי: אז אתה הרבה זמן ראש מועצה.

אריה ביבי: ..

אחמד יונס: אתה רואה למה אני לא רוצה להיות ראש מועצה?

ג'רה חאלד: דיונים וכנסים ודיבורים זה דבר טוב, אבל רק מעשים.

ג'רה חאלד: רק מעשים יתנו לבעיה הזאת להתחיל להיעלם.

ג'רה חאלד: אבל, המגזר הערבי הוא חלק מהמדינה, ואם חושבים במגזר היהודי שזה לא יגיע לשם, הם טועים בהחלט.

ג'רה חאלד: האלימות כלפיי היא על רקע פוליטי גרידא, והקבוצה הפוגעת מוכרת למשטרה היטב.

ג'רה חאלד: הקבוצה שפגעה בי ומנסה גם לפגוע ולשים מכשולים בעבודה של המועצה המקומית, היא פשוט קוראת תיגר על שלטון החוק, היא חבורה של עבריינים שרוצה להשתלט, בשבילה המועצה המקומית היא פרויקט כלכלי.

ג'רה חאלד: ולכן, זה מתחיל לחלחל ממקום למקום.

ג'רה חאלד: אני שמעתי שהרבה חברים תלו את החלק הגדול של האשמה במשטרה.

ג'רה חאלד: נכון, המשטרה לא עושה את עבודתה כמו שצריך.

ג'רה חאלד: נכון, אבל הראיה שהמשטרה – אם היא רוצה לעשות – היא יכולה, דוגמה מכפר ג'ת בשבוע האחרון.

ג'רה חאלד: בשבוע האחרון חלה הסלמה בלתי נסבלת במצב בכפר ג'ת.

ג'רה חאלד: ירו לעבר הבית שלי עוד פעם וירו לעבר האוטו של האח שלי, ושרפו את המכונית של האח שלי שמובילה ומסיעה אותי למועצה, והנה הנהג שלי יושב שם.

ג'רה חאלד: אז נפל האסימון לשר לביטחון פנים, התקשר אלי באותו יום ואמר לי: עוד שעתיים אני מגיע אליך הביתה, ואכן זה מה שקרה.

ג'רה חאלד: מאז שהגיע השר לביטחון פנים לכפר ג'ת ביום חמישי – אנחנו היום ביום שני – ארבעה ימים כפר ג'ת כמו מבצר צבאי, יותר מ-300 שוטרים, יותר מ-40 ניידות מסתובבות כל הזמן.

ג'רה חאלד: לכן, כשהמשטרה רוצה לעשות – היא עושה.

ג'רה חאלד: שכחתי להזכיר לכם מקרה באמת מעניין.

אריה ביבי: בזה אתה מסיים.

סרסור נאדר: מה אתה מציע, חאלד?

סרסור נאדר: לא סיפורים, מה אתה מציע?

ג'רה חאלד: מה אני מציע?

סרסור נאדר: כן, בשביל מה סיפורים?

אריה ביבי: חבר'ה.

אריה ביבי: אתה לא מנהל פה, גם לא קיבלת רשות דיבור.

ג'רה חאלד: במשטרה אמרו לנו – קצת סבלנות, אמרתי להם – קחו סבלנות כמה שאתם רוצים, אנחנו מוכנים לשתף פעולה עם המשטרה כל הזמן, ואני מכריז על זה קבל עם ועדה.

ג'רה חאלד: אנחנו הצבענו להם על שמות, ואתה בא אלי בטענות שאני אפתור את המצב?

אריה ביבי: אתה לא מפנה טענות אליו והוא לא אליך, הוא לא מנהל את הישיבה.

ג'רה חאלד: להיפך.

ג'רה חאלד: המשטרה, אנחנו רוצים לעזור לה.

אריה ביבי: חבר'ה, ביניכם אתם לא מנהלים דו-שיח.

אריה ביבי: משפט אחרון.

ג'רה חאלד: משפט אחרון.

ג'רה חאלד: עד כדי כך, שלפני כמעט שבוע, בחור בגיל 20 מסתובב עם נשק ביום, בשעה 10:00 בבוקר, בבתי-קפה, עושה כמה סיבובים, הולך לקטנוע שלו והולך הביתה.

חנין זועבי: אין פחד.

אריה ביבי: תודה רבה.

אריה ביבי: סמאח, בבקשה.

אריה ביבי: את מלוד?

סמאח סליאמה אגבאריה: סמאח סליאמה אגבאריה, אני עובדת בלוד, רמלה ויפו, אני עובדת סוציאלית ואני מנהלת עמותת נע"מ – נשים ערביות במרכז.

אריה ביבי: נא לדבר בקצרה כי אנחנו רוצים שהמשטרה גם כן תדבר.

סמאח סליאמה אגבאריה: תודה.

סמאח סליאמה אגבאריה: אני רוצה לדבר על הפלח או על החצי הגדול של החברה הערבית, שזה הנשים, ועל רצח נשים, ואני רוצה להתחיל בלהקריא לכם את השמות של נשים שנרצחו באזור רמלה-לוד.

אריה ביבי: לא, סליחה.

אריה ביבי: בנושא נשים ורצח נשים כבר היה דיון בכנסת.

סמאח סליאמה אגבאריה: אני לא הקראתי.

אריה ביבי: קראו את השמות, נסענו ללוד ולרמלה.

סמאח סליאמה אגבאריה: אני אוותר על החלק הזה.

אריה ביבי: וראינו גם את החברות שלך.

סמאח סליאמה אגבאריה: אני מאוד מקווה שהדיון הזה - - -

אריה ביבי: בואי תתמקדי בדיון הזה, אבל להתמקד בשלוש-ארבע שורות כי חלק מהדברים נאמרו כבר.

סמאח סליאמה אגבאריה: אוקיי, אז נתונים קצרים.

סמאח סליאמה אגבאריה: בשנת 2010 נרצחו 18 נשים, אנחנו טוענות שזה 20 – אני מדברת על ישראל כולה, נשים ערביות ויהודיות.

סמאח סליאמה אגבאריה: הנתונים הרשמיים מדברים על 18 נשים, ואנחנו מדברים על עוד שתי גופות שנמצאו.

סמאח סליאמה אגבאריה: חצי מהן נשים ערביות והחצי השני נשים יהודיות, וכבר יש פה בעיה.

סמאח סליאמה אגבאריה: אנחנו 17%, והרצח של נשים בישראל - - -

אריה ביבי: אני מאוד מכבד אותך, אבל אני רוצה להסביר לך דבר אחד.

אריה ביבי: בנושא נשים התקיים דיון בכנסת, נאמר מה שנאמר.

אריה ביבי: לא רוצה לחזור על זה.

סמאח סליאמה אגבאריה: אני רואה שההפרדה בין נשים לגברים מגיעה לכנסת, ויש לי בעיה עם זה.

סמאח סליאמה אגבאריה: מצד שני, אנחנו רואים שהנתונים של נשים שמתלוננות – אני מדברת על נשים ערביות – נשים שמגיעות להתלונן ולהגיד: יש לנו בעיה של אלימות בבית, ומגיעות למשטרה, הנתונים עולים כל הזמן.

סמאח סליאמה אגבאריה: ואני שואלת מה קורה פה.

סמאח סליאמה אגבאריה: מתוך עשרה מקרים של נשים יהודיות שנרצחו במדינת ישראל ב-2010, כולם פוענחו, מישהו משלם היום את המחיר.

סמאח סליאמה אגבאריה: מתוך עשרת המקרים של נשים ערביות, אחד פוענח.

אריה ביבי: סליחה.

אריה ביבי: תודה רבה, אמרת מספיק.

סמאח סליאמה אגבאריה: אני לא חושבת - - -

יפה שפירא: אנחנו מטפלים בנושא הזה.

אריה ביבי: זה לא המקרה שלנו.

אריה ביבי: אחרון הדוברים.

סמאח סליאמה אגבאריה: רצח נשים זה פשיעה, פשע בחברה שלנו - - -

אריה ביבי: אחרון הדוברים, ממלא-מקום ראש עיריית ג'לג'וליה.

סמאח סליאמה אגבאריה: אדוני.

אריה ביבי: את סיימת.

סמאח סליאמה אגבאריה: חבר הכנסת ביבי, אני רוצה בכל זאת עוד משפט.

סמאח סליאמה אגבאריה: אני לא מפריעה.

אריה ביבי: לא נשים.

אריה ביבי: משפט אחד אני מרשה לך.

סמאח סליאמה אגבאריה: מה הבעיה שלך עם נשים, אני לא מבינה.

אריה ביבי: התקיים דיון פה.

סמאח סליאמה אגבאריה: זה שהתקיים זה לא מספיק.

סמאח סליאמה אגבאריה: אני רוצה להגיד לך - - -

אריה ביבי: אני מאוד מכבד אותך, נגמר הדיון בנושא הזה.

חנין זועבי: אבל אדוני היושב-ראש, זאת גם אינדיקציה לתופעה.

אריה ביבי: סליחה.

אריה ביבי: כבר נגמר הדיון, חבל.

אריה ביבי: היה דיון בנושא נשים, הביאו את השמות, הביאו תמונות, הביאו הכול.

אריה ביבי: אני לא רוצה לקיים עוד דיון.

סמאח סליאמה אגבאריה: מישהו פה בעד הפרדה.

אריה ביבי: אין בעיה, יש פה מזכירות של ועדת הפנים, היא תרשום את נושא הנשים.

אריה ביבי: אם תרצו להעלות את זה עוד פעם, יבדקו את זה.

סמאח סליאמה אגבאריה: אולי אני אבוא לבית-שמש ואז תתייחסו.

ג'אבר ג'אבר: ג'אבר ג'אבר, ראש מועצת ג'לג'וליה.

ג'אבר ג'אבר: קודם כול, אני מברך את מי שיזם את הישיבה הזאת.

אריה ביבי: כולנו מברכים אותו.

ג'אבר ג'אבר: האמת – מוזר מאוד, ואני מאוד מתפלא.

ג'אבר ג'אבר: כשהעניין נוגע לאזרח יהודי – אלימות או פגיעה – תוך שעה-שעתיים מי שנגע בו, תופסים אותו, עוצרים אותו עד תום ההליכים, וזה מה שקרה בג'לג'וליה.

ג'אבר ג'אבר: לפני שנתיים, שלושה בחורים שתקפו אדם על חוף הים בתל-אביב – לא יצא אור השמש וכבר תפסו אותם, עצרו אותם וקיבלו את העונש שמגיע להם.

ג'אבר ג'אבר: אבל בג'לג'וליה, במקביל, שישה מקרי רצח – לצערנו הרב, המשטרה לא נקטה ולא עשתה את המאמץ המתאים על מנת שיעצרו או שיתפסו את הפושעים האלה, וזה מאוד מוזר.

ג'אבר ג'אבר: למה המשטרה פה פועלת בצורה אחת, וכשהעניין נוגע לאזרחים או לתושבים הערביים אנחנו כל הזמן רק מתלוננים, מתלוננים, והמשטרה – אין ראיות, אין עדים, אין, אין, אין.

אריה ביבי: נמצא פה תת-ניצב אפרים, הוא יתייחס לזה.

ג'אבר ג'אבר: כפי שסיפר קובי, לפני שבוע היה לנו כנס בטירה, ואחד המרצים, ד"ר אבו-עסבה, אמר – יש אלימות ויש פשיעה.

ג'אבר ג'אבר: אלימות – אנחנו כראשי רשויות, כמחנכים, כמנהלי מחלקות – אפשר להתמודד מול התופעה הזאת, אם זה בחינוך, אם זה בתרבות, אבל בפשיעה אי-אפשר כראש רשות או כמנהל מחלקה או אף אחד, אף תושב לא יכול להתמודד מול הפשיעה, אלא רק המשטרה.

ג'אבר ג'אבר: המשטרה היא היחידה שיכולה להתמודד ולעקור את הפשע, ובתוך המגזר הערבי כבר יש לנו את ארגוני הפשע.

אריה ביבי: אדוני, הגדרת את זה יפה.

אריה ביבי: תודה רבה.

ג'אבר ג'אבר: תודה רבה.

אריה ביבי: אחרון הדוברים, ראש עירייה או ראש מועצה – כפר קאסם?

סרסור נאדר: סרסור נאדר, ראש עיריית כפר קאסם.

סרסור נאדר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קהל נכבד, עניין האלימות, באמת בשבועות האחרונים או בחודשים האחרונים זה עולה וצף במגזר הערבי, וגם במגזר היהודי, אבל רבות במגזר הערבי.

סרסור נאדר: אני רוצה להתמקד בארבע נקודות – לא רוצה לדבר על מקרים.

סרסור נאדר: דבר ראשון, המשטרה חייבת לעשות מה שמוטל עליה, חייבת לפצח מקרי רצח במגזר הערבי.

סרסור נאדר: לא יכול להיות שבג'לג'וליה נרצחים שישה אנשים בכמה חודשים, ואין פיצוח למקרה אחד.

סרסור נאדר: נרצח אצלי מורה מחנך, מעולם לא פגע בזבוב, ועדיין אין לנו קצה חוט.

סרסור נאדר: כשאתה מדבר עם ימ"ר מרכז, עונה לך אחד בשם עופר מועלם, נותן לך מילה מכאן עד השמים, זורק אותך מהמדרגות – אתה כראש עיר.

סרסור נאדר: שנית, יש להשקיע ולהביא תקציבים.

סרסור נאדר: השקעה בחינוך בכל סוגיו – אם זה חינוך פורמלי וחינוך לא פורמלי – בתשתיות, בדיור, לרבות בהרחבת תוכניות המיתאר, זוהי זכות בסיסית לילדים ולבנות שלנו לחיות.

סרסור נאדר: ילד שלי יורד לפתח-תקווה, רואה את התשתיות – משתגע, חוזר אלי בוונדליזם, אז אנחנו, גם מגיע לנו מה שמגיע לאנשי פתח-תקווה.

סרסור נאדר: אם הממשלה תשכיל לדעת וישקיעו בארבע הנקודות שהזכרתי, אני אומר לך אדוני היושב-ראש, האלימות במגזר תרד פלאים.

אריה ביבי: תודה רבה לך.

קריאה: - - -

אריה ביבי: לא, לא.

אריה ביבי: זהו.

אריה ביבי: המשטרה, אחר כך אני מסכם.

אריה ביבי: תנ"צ אפרים, תחליטו מי מביניכם יציג.

ג'מאל זחאלקה: סמי אבו שחאדה, חבר מועצת העיר תל-אביב – לא פחות מראש עיר.

אריה ביבי: בקצרה, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: סמי אבו שחאדה, חבר מועצת העיר תל-אביב-יפו ואני רוצה לדבר על המקרה שהיה ביפו ביום שישי האחרון, בערב חג המולד, שבו נרצח יושב-ראש העמותה האורתודוכסית, חבר טוב – אנחנו שנים ביחד – מר גבי קאדיס - -

אריה ביבי: "אללה ירחמו".

סמי אבו שחאדה: - - שהוא רואה-חשבון מצליח והוא עורך-דין, ואין לו שום קשר לא לפשיעה ולא לפושעים, והוא נרצח בסוף תהלוכת חג המולד כאשר היו מאות אנשים ברחוב – לא בחושך, לא במקום שאף אחד לא ראה, עם מאות אנשים, בשעות ערב, וזה היה בערב חג המולד.

אריה ביבי: יש חשודים, ואת זה גם ראינו הרבה בטלוויזיה.

סמי אבו שחאדה: אני אומר את זה כדי לדבר על הדבר הכי בסיסי שמשטרה צריכה לעשות והיא לא עושה.

סמי אבו שחאדה: אצל הפושעים ביפו אין תחושת הרתעה בכלל.

סמי אבו שחאדה: הפושעים עובדים כאילו אין משטרה במדינה, וזה לא עניין שביניהם, בין הפושעים זה נגמר – יש את כל מה שכולנו מכירים, משפחות, זה כבר סיפור ישן – ויש שם אוזלת-יד מזעזעת, אנחנו מדברים פה על יושב-ראש העמותה האורתודוכסית שאין לו קשר לעולם הזה, והדברים לא בחושך, כי הפושעים, מבחינתם אין משטרה.

סמי אבו שחאדה: זה משליך על האנשים הנורמטיביים.

סמי אבו שחאדה: האנשים הנורמטיביים היום ביפו גם לא יפנו כדי להתלונן במשטרה – כי גבי קאדיס התלונן במשטרה, וגם סגנו, המורה שלי לשעבר, מר פיטר חבש, התלונן במשטרה.

סמי אבו שחאדה: כשזרקו רימון הלם על הבית שלו הוא התלונן במשטרה, וכשתקפו אותו פיזית בכנסייה הוא התלונן במשטרה, וכשהציתו לו את הרכב התלונן במשטרה, וכלום לא קרה בעניין הזה ובסוף הוא גם נרצח.

סמי אבו שחאדה: אז האנשים ביפו – הנורמטיביים – לצערי הרב, לא פונים היום למשטרה, פונים לראשי ארגוני הפשע שהם אלה שידאגו לביטחונם האישי.

סמי אבו שחאדה: אנחנו נמצאים במקום שהביטחון האישי של בני-אדם נורמטיביים, שאין להם שום קשר לפשיעה, נפגע, בגלל אוזלת-היד שמגלה המשטרה פה ביפו וגם במקומות אחרים – אני מכיר יותר טוב את יפו – אנשים נאלצים, נאלצים בעצמם להגיע למקומות שאף אחד מהם לא היה מגיע לפני כן למקומות האלה.

סמי אבו שחאדה: ואני מקווה, התיק הזה של החקירה – אומרים שהוא כן יתקדם והוא לא ייסגר כמו עשרות התיקים שנסגרו ביפו בשנים האחרונות, תיקים של רצח שאף אחד מהפושעים לא נמצא מאחורי סורג ובריח ומסתובב חופשי בינינו.

אריה ביבי: תודה רבה, אדוני.

אריה ביבי: המשטרה.

אריה ביבי: מי החלטתם שידבר?

סנ"צ אביעד סוהר: אדוני היושב-ראש, קודם כול אנחנו מקדמים בברכה את קיומו של הדיון הזה, כמו גם קיומו של הדיון הקודם בוועדת הסמים.

סנ"צ אביעד סוהר: אנחנו רוצים לומר שגם השר לביטחון פנים וגם מפכ"ל המשטרה מכירים בחשיבות הנושא ומציבים אותו גבוה מאוד בסדר העדיפויות הארגוני.

סנ"צ אביעד סוהר: לראיה, לדיון הזה נשלח נציג רם-דרג בדמותו של ראש חטיבת החקירות.

אריה ביבי: אמרנו לעניין, לא דיבורים.

סנ"צ אביעד סוהר: אני לא רוצה להסתתר מאחורי נתונים אבל דווקא הנתונים שלנו מציגים ירידה יחסית בשנת 2011 הן בהיקף האירועים – גם אירועי ירי, גם אירועי רצח – והן באחוז של האירועים מכלל האירועים בארץ, אבל אני אשטח ממש בקצרה מספר פעולות שנעשו ושאמורות להיעשות בזמן הקרוב, שלטעמי נותנות מענה מיטיבי לתופעה.

סנ"צ אביעד סוהר: הדבר הראשון הוא שבמהלך שלוש השנים האחרונות נערכו שלושה מבצעים רחבי-היקף וארוכי-טווח לאיתור אמצעי לחימה, בדגש על המגזר הערבי.

סנ"צ אביעד סוהר: במהלך המבצעים האלה נתפסו מאות חשודים, הרבה מאוד אמצעי לחימה שנתפסו, והוגשו כתבי-אישום בנושא הזה.

סנ"צ אביעד סוהר: מעבר לכך, הופעל מספר גדול של סוכנים משטרתיים בתחומים של אלימות, של אמצעי לחימה וסמים.

סנ"צ אביעד סוהר: כשליש מהמופללים, למעלה מ-150 איש, הם מקרב המגזר הערבי.

סנ"צ אביעד סוהר: זה בשנת 2011 בלבד.

סנ"צ אביעד סוהר: המשרד לביטחון פנים ומפכ"ל המשטרה מקדמים תוכנית לשיפור השיטור במגזר הערבי.

סנ"צ אביעד סוהר: במסגרת התוכנית הזאת אמורים להתווסף כ-1,800 תקנים לתחנות המשטרה, שבהם מובהקות למגזר הערבי, ובהחלט התמונה אמורה להשתנות לפחות בהיבט הזה.

אריה ביבי: תחזור עוד פעם על המספרים כי אני לא רואה שהאוצר הולך להוסיף 1,800 תקנים.

אריה ביבי: מאיפה המספרים האלה?

סנ"צ אביעד סוהר: יש לי עוד מעבר לכך.

סנ"צ אביעד סוהר: מעבר ל-1,800 התקנים - - -

אריה ביבי: מאיפה הם באים?

סנ"צ אביעד סוהר: אני יכול לומר שזה בתוכנית שלנו במשטרה, במסגרת התוכנית הרב-שנתית לשנים הקרובות – כ-1,800 תקנים.

ג'מאל זחאלקה: מה זה השנים הקרובות?

ג'מאל זחאלקה: כמה שנים?

סנ"צ אביעד סוהר: התוכנית הרב-שנתית היא לחמש שנים.

סנ"צ אביעד סוהר: אני מניח שבמהלך חמש שנים כבר נראה את זה מתהווה לאט-לאט.

אריה ביבי: כנראה שאנחנו תמימים – גם אתה וגם אני – אגיד לך מאיפה התמימות שלנו נובעת.

אריה ביבי: שאנחנו יודעים לתכנן אבל מי שנותן את התקציב ומי שנותן את האנשים – אני יכול להגיד שבשנים הקרובות יתווספו למשטרה 500 תקנים או 5,000 תקנים, או 500,000.

אריה ביבי: השאלה אם מישהו אמר שמאחורי התקנים האלה יש גם גיבוי תקציבי.

סנ"צ אביעד סוהר: יש לי תוכנית של אגף התכנון במשטרה – כמובן, אני מניח שזה יהיה תלוי-תקציב – אבל מעבר לכך זה כבר בשלבי יישום מתקדמים.

סנ"צ אביעד סוהר: אני יכול לומר דבר נוסף.

סנ"צ אביעד סוהר: יש כוחות שאנחנו מכנים אותם "אורגנים".

סנ"צ אביעד סוהר: על-פי התוכנית, אדוני היושב-ראש, היו אמורים לקום 14 אורגנים, כל אחד מהם מונה 59 תקנים של אנשי משטרה ממגזרי האח"מ והאג"מ.

סנ"צ אביעד סוהר: כל התקנים האלה למעשה אמורים להיות מופנים לתחנות במגזר הערבי, פשוט לשיפור השיטור במגזר הערבי.

סנ"צ אביעד סוהר: שלושה מהם כבר הוקמו.

אריה ביבי: אפי, התוכניות האלה מגובות בתקציב או לא?

אריה ביבי: כן או לא?

סנ"צ אביעד סוהר: כן.

אריה ביבי: עזוב, אל - - -

סנ"צ אביעד סוהר: התשובה היא כן.

תנ"צ אפרים ברכה: אדוני היושב-ראש, זה כבר בהליך יישום.

אריה ביבי: זה מגובה עם תקציב מול האוצר?

סנ"צ אביעד סוהר: כן.

תנ"צ אפרים ברכה: כן.

אריה ביבי: בבקשה, אם אתה אומר לי שזה מגובה עם תקציב - - -

תנ"צ אפרים ברכה: מגובה לגמרי.

תנ"צ אפרים ברכה: זוהי תוכנית חומש.

תנ"צ אפרים ברכה: נכון שזאת תוכנית חומש, אבל לגבי האורגנים האלה, דווקא השר והמפכ"ל החליטו לשים את מלוא כובד המשקל, אדוני, וכנראה שזה ייושם כבר בשנת 2012.

תנ"צ אפרים ברכה: זו התוכנית, לגבי כל 14 האורגנים, כאשר כבר שלושה אורגנים הוקמו: בעיירות, ביישובים ערביים.

סנ"צ אביעד סוהר: למעשה, אדוני היושב-ראש, שני אורגנים מונים 59 כל אחד, כבר הוקמו בטייבה ובנצרת, ואורגן נוסף בתחנת עיירות שהוא מונה 108 שוטרים.

סנ"צ אביעד סוהר: אלה כבר הוקמו.

סנ"צ אביעד סוהר: עד סוף השנה, כפי שאמר חברי, אנחנו אמורים לראות את היישום המלא שלהם.

סנ"צ אביעד סוהר: מעבר לכך, נערך פיצול בהחלטת פיקוד המשטרה והמשרד לביטחון פנים.

סנ"צ אביעד סוהר: פוצל המחוז הצפוני לכדי שני מחוזות – והכול בתוספת תקנים פנימית, במשחק פנימי של תקנים – מה שאומר שיש פה שני מחוזות שמטפלים למעשה בשטח של המחוז הצפוני.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, אנחנו שמענו את זה בעבר.

אריה ביבי: גברתי, אני יודע ששמענו את זה בעבר.

אריה ביבי: הרי דיברנו על כך שאנחנו רוצים מעשים, ואני אתן לך דוגמה לחוסר מעשה.

אריה ביבי: קח את עכו – עיר מעורבת שבשנת 2001, לפני עשר שנים, התקן היה 140 איש.

אריה ביבי: היום, התקן 136 וחצי, והתקן הזה למשל הוא אפילו לא מלא, המצבת עומדת על 131.

אריה ביבי: איך תסביר את זה?

אריה ביבי: אתה מצד אחד מספר לי על אורגנים, מצד שני אתה רואה עיר מעורבת – שצריכה אנשים – ובמקום שיהיה לה לפי התקן, היא עומדת מתחת לתקן.

אריה ביבי: בבקשה.

תנ"צ אפרים ברכה: אדוני היושב-ראש, קודם כול, במסגרת השינוי של המחוזות, הקמת המחוזות, הוקמו גם שתי יחידות מרכזיות – במחוז חוף ובמחוז צפון – כאשר הייעוד, בין התפקידים של היחידה המרכזית במחוז חוף, לטפל גם בעכו, לטפל טיפול אפקטיבי בפשיעה שם במחוז.

אריה ביבי: אפי, סליחה שאני מקשה כי אני מכיר את המשטרה – קצת, יומיים הייתי.

אריה ביבי: אם היית בא ואומר: אנחנו הקמנו שני מחוזות שהם אופרטיביים, עם מבנה של פיקוד מאוד מאוד נמוך, עם פנים לשטח, לקחנו מחוז שמונה 300 איש כמטה, והפכנו שני מחוזות, בכל אחד שמנו 50, ואת ה-200 הורדנו לשטח, אלא מה אתם אומרים?

אריה ביבי: אנחנו פיצלנו, הוספנו עוד מחוז אחד, ואז הוספנו עוד מטה.

סנ"צ אביעד סוהר: לא.

תנ"צ אפרים ברכה: אדוני היושב-ראש, הקימו שני מחוזות ועיבו אותם בתקנים.

תנ"צ אפרים ברכה: לקחו גם מהמטות – קיצצו 10%- כדי להעביר אותם לשטח, מתוך המטות לשטח, וביניהם עיבו במספר רב של תקנים את המחוזות האלה, כדי לתת מענה.

חנין זועבי: אבל זה לא רק עניין של כמות, ברשותך אדוני היושב-ראש.

אריה ביבי: גברתי, תאמיני לי שאני מבין.

אריה ביבי: תני לו לסיים את הסקירה שלו.

אריה ביבי: אני יודע לשאול את השאלות הנכונות.

חנין זועבי: אבל תיתן לנו גם לשאול.

אריה ביבי: אני אתן לך.

תנ"צ אפרים ברכה: אדוני היושב-ראש, הפיצול של המחוזות לא היה רק פיצול טכני אלא גם תוספת תקנים, ותוספת משמעותית רבה של תקנים.

אריה ביבי: נתתי לך דוגמה של עכו.

תנ"צ אפרים ברכה: המפכ"ל וגם השר לביטחון הפנים רואים את שנת 2012 כנקודת מפנה בטיפול אפקטיבי בפשיעה לאורך השנה הזאת, ואנחנו מאמינים בכך – עם האורגנים הללו ועם הקמת המחוזות האלה ועם טיפול יעיל וממוקד בפשיעה, במיוחד אני אומר, אדוני היושב-ראש, יהיה טיפול אפקטיבי, יהיו יותר כתבי-אישום.

תנ"צ אפרים ברכה: כבר היום אני יכול להגיד לאדוני - במשולש כבר הוגשו כתבי-אישום נגד 12 אנשים.

תנ"צ אפרים ברכה: אם כבר מדברים על מחוז מרכז – טיפול מהיר, יעיל.

תנ"צ אפרים ברכה: עצורים עכשיו מספר אנשים בתיקי רצח, ואנחנו מאמינים שתהיה התקדמות בנושא הזה.

תנ"צ אפרים ברכה: מימ"ר מרכז, במהלך השנה האחרונה, בחודשים האחרונים, פענחו שמונה תיקי רצח במגזר הזה.

תנ"צ אפרים ברכה: לכן, אני אומר – יהיה טיפול יעיל, רציני במהלך השנה הזאת.

קריאה: באיזה עיר?

תנ"צ אפרים ברכה: במשולש.

תנ"צ אפרים ברכה: היום הוגשו כתבי-אישום נגד 12 אנשים בשעה 11:30 בבית-המשפט המחוזי.

קריאה: איפה?

קריאה: באיזו עיר?

תנ"צ אפרים ברכה: בטירה, טייבה - - -

אריה ביבי: מה רצתה להגיד גברתי, בבקשה.

חנין זועבי: אנחנו לא באים לתת ציונים, זה לא המקום.

חנין זועבי: כאשר אנחנו מדברים על חוסר אמון, אנחנו מדברים על התפקוד, לא רק על כמויות.

חנין זועבי: גם אם אתה תכפיל את מספר אנשי המשטרה ותשמור על אותו תפקוד ועל אותן טענות שאנחנו שומעים – ואתם לא מתייחסים לטענות – ההרגשה שלנו שאנחנו באים וטוענים טענות רציניות, אנחנו לא שולפים טענות, אבל לאף טענה אתם לא מתייחסים.

חנין זועבי: למשל, טענות על כך שחלק גדול ממקרי הרצח הם מקרים צפויים.

חנין זועבי: אנשים מאוימים, אנשים באים למשטרה, אז המשטרה חושדת, יודעת שפה אפשר שאנחנו ניתקל במקרי רצח בשבוע או בעתיד הקרוב, וזה שמאוים הוא נרצח.

חנין זועבי: זה עניין של תפקוד.

אריה ביבי: תודה רבה, גברתי.

חנין זועבי: משפט אחרון.

חנין זועבי: מה זאת אומרת כאשר אתם עונים לנו שהמשטרה לא מצליחה לאתר חשודים.

חנין זועבי: ברשותך אדוני היושב-ראש, אני רוצה שאתה – אם יש לך ניסיון במשטרה – אני רוצה שאתה תענה לי.

חנין זועבי: כאשר הם שולחים לחבר כנסת תשובה, המשטרה לא מצליחה לאתר את החשודים, והם לא ברחו מחוץ-לארץ, זו אינדיקציה על רצינות ולא על כמויות של אנשי משטרה.

תנ"צ אפרים ברכה: אינני יודע על איזה תיק את מדברת אבל אם לא הצליחו לאתר את החשודים - - -

חנין זועבי: כמה תיקים בעכו.

אריה ביבי: תודה רבה לכולם.

אריה ביבי: קודם כול, לגבי המקרה שאת העלית, אמרת שזה בחור.

חנין זועבי: מעכו.

אריה ביבי: לא, לא מעכו.

אריה ביבי: שאמרו לך: פיטרנו אותו.

חנין זועבי: כן.

חנין זועבי: חוקר מרמלה.

אריה ביבי: אני מבקש שתעבירי את זה בצורה מסודרת לאפי, והוא יגיד לך בדיוק מה קרה.

חנין זועבי: העברתי.

חנין זועבי: אחרי הדיון של לוד אני העברתי.

תנ"צ אפרים ברכה: את יכולה להעביר אלי דרך הלשכות, וניתן מענה.

אריה ביבי: חבל שחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה לא פה – ודאי יש לו דברים חשובים יותר לעשות כי הוא העלה את הנושא הזה ל"דיון מהיר", ואנחנו נענינו לבקשה שלו.

אריה ביבי: אני קודם כול מודה לו שהעלה את הנושא הזה.

אריה ביבי: לדעתי זה נושא חשוב מאוד.

אריה ביבי: אני גם מודה לחברי הכנסת שהשתתפו, וכל אחד תרם את חלקו.

אריה ביבי: בדיוק דיברתי עליך, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: התקשורת מתעניינת בגלל השידור החי – בדברים שלך במיוחד.

אריה ביבי: אומרים שאסור להגיד שבחו של אדם בפניו, אבל הרשו להגיד חלק משבחו בפניו, אז אם לא היית פה הייתי אומר הרבה דברים טובים עליך, אני אגיד עכשיו רק חלק מהדברים.

אריה ביבי: אנחנו מודים לך שהעלית את הנושא הזה ולחברי הכנסת שיושבים כאן.

אריה ביבי: אני חושב שהדיון הזה הוא חשוב מאוד, הוא תרם תרומה גדולה ליחסים שאנחנו רוצים שיהיו בין ערבים ליהודים, ואני גם מודה לכל מי שפה דיבר וגם מי שלא דיבר, ואנחנו מבינים מה הכוונות.

אריה ביבי: יש פה אנשים שהם די פסימיים – אנחנו תמיד צריכים לראות את האור בקצה המנהרה ולא את האור של הרכבת, כך שאנחנו תמיד צריכים להיות אופטימיים.

ג'מאל זחאלקה: אם יש אור, רואים אור.

אריה ביבי: לאלימות ולפשיעה יש הרבה סיבות והרבה מטפלים.

אריה ביבי: אני חושב שאם אנחנו נאגד את כל המטפלים ביחד, אנחנו יכולים להגיע למצב שכן אנחנו יכולים להתגבר על הבעיה.

אריה ביבי: כשאנחנו מדברים על משטרה – לא בגלל שאני שוטר, ותיכף גם אגיד כמה דברים על המשטרה – אני חושב שישנה גם בעיה איך המדינה רוצה לראות את המשטרה שלה או איך המדינה רוצה לשלוט במחוזות, בכפרים, במועצות, בערים, בעיירות – זה נושא של תקציב מדינה למשטרה.

אריה ביבי: לצערי, המשטרה היא קטנה על המדינה.

אריה ביבי: לצערי.

אריה ביבי: לכן שאלתי את תת-ניצב אפרים האם התוכניות הן מגובות בתקציב של האוצר או אלה תוכניות שאנחנו מכירים, שכל תוכנית היא בעצם בסיס לשינויים, ואנחנו רואים בתוכניות האלה יותר שינויים ומעט מאוד בסיס, וחבל.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, אני יכול לשאול אותך שאלה?

אריה ביבי: אתה יכול לשאול, אבל בקצרה כי אני מסכם.

דניאל בן-סימון: חשבתי שבגלל שאתה בשני צידי המתרס - גם מפה וגם מפה - - -

אריה ביבי: לא, לא.

אריה ביבי: אני יושב-ראש עכשיו.

דניאל בן-סימון: השאלה היא לאור הדיון שהיה עכשיו, האם לך יש דרך טובה יותר - -

אריה ביבי: תיכף אני אגיד אותה.

דניאל בן-סימון: - - לסיים את האלימות במגזר הערבי – טובה יותר מאשר יש למשטרה היום.

אריה ביבי: זאת שאלה.

אריה ביבי: אם יש לי דרך טובה יותר, אז קודם כול אני אגיד לך – כן, כי אני רוצה להיות שר לביטחון פנים...

דניאל בן-סימון: הנה, בבקשה.

דניאל בן-סימון: אגב, תיאמנו את השאלה...

אריה ביבי: חבר הכנסת דניאל בן-סימון, אומרים שלכל חייל יש את הגביע של הרמטכ"ל בתרמיל שלו, כל חייל רוצה להיות רמטכ"ל, אז השאלה שלך היא שאלה די מכשילה.

אריה ביבי: לכן אני יודע למה שאלת אותה.

אריה ביבי: אני חושב שהנושא הוא גם במשטרה, גם בחינוך, גם בעבודה סוציאלית וגם ראשי עיריות ומועצות, בתנאי שייתנו להם גם את הכלים.

אריה ביבי: ולצערנו הרב, לא תמיד נותנים את הכלים, הכלים הולכים לדברים אחרים.

אריה ביבי: בנושא הזה של המשטרה, פה אני מגיע לשאלה שלך באיזה כובע אני – אפי, ותעביר את זה למפכ"ל שלך וגם לשר לביטחון פנים.

אריה ביבי: משטרה טובה היא משטרה שיוזמת, היא לא משטרה שרודפת אחרי האירועים.

אריה ביבי: היא צריכה להיות משטרה שתיזום שני צעדים קדימה, כי ברגע שהיא משטרה שרודפת אחרי האירועים, היא כבר מתחילה להיות משטרה של מכבי-אש, של כיבוי שריפות - פה יש שריפה ואני מכבה אותה, שם יש שריפה ואני מכבה אותה, היא לא יוזמת.

אריה ביבי: היא צריכה ליזום, לחשוב היכן תהיה השריפה בעתיד, שם אני שמה את כוחי.

אריה ביבי: אני יודע שיש בעיה של בלון, שברגע שאתה לוחץ אותו במקום אחד, הבלון מתנפח במקום שני, ואני חוזר שוב לנושא של כוח-אדם ומשימות.

אריה ביבי: ופה אני מגיע לנושא של המגזר הערבי.

אריה ביבי: אם המגזר הערבי – היחס שלו באוכלוסייה הוא 17%, והפשיעה שם - - -

קריאה: קצת יותר.

קריאה: כ-20%.

ג'מאל זחאלקה: את מזרח-ירושלים אני לא כולל.

ג'מאל זחאלקה: זה ההבדל בינינו.

אריה ביבי: בסדר, 20%.

ג'מאל זחאלקה: 17% בלי ירושלים.

אריה ביבי: 20%, והפשיעה שם היא 40%, אני חושב שאנחנו צריכים לתת אותו יחס מבחינת כמות משטרה.

אריה ביבי: המפתח צריך להיות שונה – המפתח לא בכמות כוח-אדם מול נניח עיר שיש בה 100,000 תושבים שהיא צורכת כך וכך שוטרים, ועיר אחרת שיש בה 20,000 תושבים שהיא צורכת פי-שלושה בנושא הפשיעה, אז שם אנחנו צריכים להשקיע.

אריה ביבי: אם אתה האדם שמתכנן את המפתח הזה, אז תיקח זאת בחשבון.

אריה ביבי: אני כן הייתי רוצה לראות – ואתה נגעת בזה קצת – צוות חוקרים של משטרה שיבדוק גם את הפשעים ואת הרציחות בעבר, לא אותו צוות.

אריה ביבי: אני מכיר גם צח"מים שהקימו.

אריה ביבי: כשצח"מ מגיע למבוי סתום, מוחקים את הצח"מ הזה – לוקחים אנשים חדשים לגמרי שיבדקו את כל הפשעים בעבר, את כל התיקים מהעבר, ובמיוחד במגזר הערבי.

תנ"צ אפרים ברכה: המפכ"ל מוביל מדיניות כזאת.

אריה ביבי: דיון לא מספיק, צריך להקים.

תנ"צ אפרים ברכה: לא.

תנ"צ אפרים ברכה: הוא עושה את זה.

אריה ביבי: למה במגזר הערבי?

אריה ביבי: כי זה חשוב שאדם שביצע פשע – אפילו לפני עשר שנים – יביאו אותו עכשיו לדין, שיידעו שאנחנו לא שוכחים, ואז העתיד ייראה אחרת.

אריה ביבי: אסור להשלים עם העובדה שנרצחים, במיוחד שנושאי תפקידים נרצחים או שיורים על נושאי תפקידים, כי זה קו אדום.

אריה ביבי: זה מסמל את השלטון.

אריה ביבי: בכלל, כל נרצח – למשפחתו ולסביבה שלו הוא מאה אחוז נרצח, זאת אומרת אין נרצחים בסטטיסטיקה.

אריה ביבי: סטטיסטיקה יכולה להיות לגבי גונבי בקבוקים, אבל לגבי נרצחים אין דבר כזה סטטיסטיקה, כי נרצח הוא מאה אחוז נרצח למשפחה שלו, הוא מאה אחוז נרצח לסביבה שלו.

אריה ביבי: לכן, לגבי נרצחים אני לא מוכן לקבל סטטיסטיקה.

אריה ביבי: הייתי רוצה כן לראות למשל מתנדבים.

אריה ביבי: מכובדיי ראשי המועצות וראשי הערים, כן הייתי רוצה שתעודדו בחוזרים, בשלטים – אינני יודע, תעשו את זה בכל דרך – שיתוף עם המשטרה, התנדבות למשטרה כמשמר אזרחי, התנדבות לכל מיני פעולות שיעזרו גם למשטרה, כי אומרים שאם אנחנו יכולים לעזור לעצמנו, זו העזרה הכי נכונה.

אריה ביבי: יפה, הייתי רוצה לראות את ועדת הפנים שתסייר ותהיה במגזרים.

אריה ביבי: בפעם האחרונה ביקרנו בלוד-רמלה, לדעתי זה היה סיור מצוין, ואגיד לכם למה.

חנין זועבי: מה עם הנתונים, אדוני היושב-ראש?

אריה ביבי: דקה.

אריה ביבי: למה הסיורים האלה עוזרים?

אריה ביבי: קודם כול, מפקד התחנה והמתנדבים מקבלים מוטיבציה.

אריה ביבי: ברגע שבאים מהכנסת וחברי כנסת ומתעניינים בהם, המפקדים בשטח מקבלים מוטיבציה.

אריה ביבי: ותאמינו לי שגם אנשים, אזרחים שאנחנו פוגשים – פגשנו אנשים ברמלה, פגשנו בלוד – ואזרחים מהשורה שדיברו בוועדת הפנים, גם הם מקבלים מוטיבציה לעזור למשטרה.

אריה ביבי: בנושא שקיפות של דוח שיוצא מהמשטרה, אני זוכר - - -

סמי אבו שחאדה: אני אשמח להתנדב, לבנות לכם סיור כזה ביפו.

אריה ביבי: סלח לי, אדוני, דקה.

אריה ביבי: תאמין לי אני יודע עליך ואני יודע שאתה גם קצת בטראומה – אתה היית ליד הנרצח ולא רחוק ממנו, וזה לא קל.

סמי אבו שחאדה: הסיור לא קשור לטראומה.

סמי אבו שחאדה: להיפך.

סמי אבו שחאדה: אתה מציע סיורים, אני איתך.

אריה ביבי: אני יודע, אני יודע.

אריה ביבי: שקיפות – אני יודע שיש חוברת ובחוברת הזאת יש סטטיסטיקה מדויקת של כל מגזר ומגזר, כל עיר ועיר.

חנין זועבי: אין.

אריה ביבי: אם אין, אז אני מבקש, אפי, להעביר לה חוברת כזו שהמשטרה מוציאה – אני מכיר את החוברת הזאת.

אריה ביבי: יכול להיות שאלייך זה לא מגיע.

אריה ביבי: אם לא מגיע, זוהי לקונה.

חנין זועבי: אין לפי מגזרים, אני אומרת לך.

חנין זועבי: גם הפסיקו לתת למרכז המחקר והמידע לפי מגזרים.

אריה ביבי: יש.

אריה ביבי: אפי, הנה, נשמע אותו.

תנ"צ אפרים ברכה: יש בתוך המשטרה – פנימי – פילוח, אבל לא מוציאים את זה החוצה.

חנין זועבי: הפסקתם להוציא את זה, אז אנחנו דורשים שאתם כן תוציאו את זה, שזה יהיה חלק מהדיווח השנתי שלכם.

חנין זועבי: זה מאוד חשוב.

קריאות: - - -

תנ"צ אפרים ברכה: אנחנו רוצים להיות משטרה של כולם.

תנ"צ אפרים ברכה: המטרה היא להיות משטרה של כולם ולא ללכת לפלח לפי -- - -

חנין זועבי: שקיפות זה משטרה של כולם.

תנ"צ אפרים ברכה: שקיפות – גם זה שקיפות.

תנ"צ אפרים ברכה: אני יכול לתת לך נתונים, אמרתי לך, אני יכול להציג לך את הנתונים, בַּפְּנים.

אריה ביבי: תודה רבה.

אריה ביבי: היא תפנה אליך לגבי נתונים.

אריה ביבי: אני שוב רוצה להודות לכל המשתתפים.

אריה ביבי: אני חושב שזה היה דיון טוב, אבל כשדיון טוב נגמר זה לא מספיק, צריך גם יישום של הדיון.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אני מציע, כבוד היושב-ראש – אני אדבר גם עם היושב-ראש הקבוע, חבר הכנסת אמנון כהן – שתהיה ישיבת מעקב בנושא כל שלושה חודשים.

ג'מאל זחאלקה: כל שלושה חודשים תשב כאן, תקיים ישיבת מעקב מה קורה בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: צריך מעקב צמוד.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים השנה לצמצם את הפשיעה.

ג'מאל זחאלקה: צריך שוועדת הפנים תירתם למאמץ הזה.

אריה ביבי: תודה רבה, הישיבה נעולה.