ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 482, 2012-01-09 13:30

זאב בילסקי: אנחנו פותחים את הישיבה.

זאב בילסקי: על סדר היום הצעה לסדר-יום של חבר הכנסת מסעוד גנאים בנושא שטח השיפוט של העיר סח'נין.

זאב בילסקי: אנחנו נבקש מידידנו הטוב, חבר הכנסת גנאים, לנמק את ההצעה לסדר שלו.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: תחילה אני מברך את כל האורחים, במיוחד את האורחים מסח'נין: ראש העירייה, סגן ראש העירייה, מהנדס העירייה, וגם המחנך מחמד חיאדרי, חבר הוועדה העממית הציבורית בסח'נין.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, בקשת סח'נין להרחבת שטח השיפוט – זה כבר סרט טורקי, הייתי אומר, שהוא ארוך מאוד.

מסעוד גנאים: כבר משנת 99' הם הגישו את הבקשה, והיום כמה?

מסעוד גנאים: 12 שנה.

מסעוד גנאים: ב-2003 הייתי חבר עיריית סח'נין, וגם השתתפתי בדיונים של ועדת הגבולות שהקים משרד הפנים, שהיא ועדת ביגר, השתתפתי בה.

מסעוד גנאים: למרות שהמלצות הוועדה המליצו על 1,700 דונם מתוך כ-8,000 דונם או 7,000 ומשהו דונם שמבקשת עיריית סח'נין – למרות שהעירייה נתנה תשובה ש-1,700 דונם זה לא מספק אותה – עברו כבר כשש שנים, והתשובה הזו והמלצת הוועדה – שכבר נפסלה, זה משנת 2005 – משרד הפנים לא הזיז שום דבר, לא נתן תשובה, לא התערב.

מסעוד גנאים: כבר כמה שרי פנים היו – כשלושה או ארבעה שרי פנים – לא התייחסו לבקשת סח'נין להרחיב את שטח השיפוט.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני אקצר, כי אני אתן לאורחים מסח'נין שהם ידברו – אולי הדיבור שלהם אפקטיבי או משפיע יותר מחבר כנסת.

מסעוד גנאים: מה שאני רוצה להגיד הוא שבקיץ שעבר עברנו מחאה חברתית בכל ישראל.

מסעוד גנאים: הבסיס של המחאה הזו הוא המשבר בדיור.

מסעוד גנאים: בסח'נין – ובשאר היישובים הערביים, אבל מאחר ואנחנו מדברים על סח'נין, נתמקד בסח'נין – יש משבר דיור, יש בעיה.

מסעוד גנאים: אין לאנשים איפה לבנות.

מסעוד גנאים: יש אדמות, אבל תן לעירייה להרחיב את שטח השיפוט ואת המתאר כדי שיבנו ויתרחבו.

מסעוד גנאים: יש צרכים טבעיים, יש ריבוי טבעי שצריך להתחשב בו.

מסעוד גנאים: שאלתי, אדוני היושב-ראש – לא רוצה תשובה, או לא להשיב – איך במדינה כולה רוצים להתחשב בתרבות הבנייה או בצרכים של כולם – שר השיכון בונה עיר שלמה, העיר חריש – זה לחרדים.

מסעוד גנאים: בישראל במיוחד, בשונה משאר מדינות העולם, יש בנייה כבקשתך – קיבוצניקים, יישובים למיניהם, יישובים קהילתיים.

מסעוד גנאים: שמעתי באוזני כאשר ישבנו עם הנציגים של המועצה האזורית משגב, מיובלים ואחרים שאומרים שאנחנו לא נסכים להרחבת השיפוט של סח'נין.

מסעוד גנאים: אנחנו לא רוצים שתתקרבו אלינו, אתם עיר, יש לכם אורח חיים עירוני, ואנחנו רוצים לשמור על אורח החיים שלנו.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, גם לנו יש צרכים, יש לנו אורח חיים, ורוצים שיכבדו אותו, ורוצים גם שיכבדו את הנחיצות, את הצורך שלנו בהרחבת שטח השיפוט.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

זאב בילסקי: תודה רבה.

זאב בילסקי: ראיס אלבלדיה.

נאזם גנאים: תסלם, תודה חביבי.

זאב בילסקי: אנחנו מאחלים לכם הרבה הצלחה בכדורגל.

נאזם גנאים: כנראה, אולי יש פה אוהדי מכבי חיפה.

זאב בילסקי: אנחנו נוקטים עמדה.

נאזם גנאים: זה טוב.

נאזם גנאים: אדוני היושב-ראש, לימדו אותי ואמרו: תמונה אחת שווה מיליון מילים.

נאזם גנאים: לכן, בהזדמנות זאת, אני מזמן אתכם לבוא ולראות את המצוקה, לראות את הצרכים של תושבי סח'נין.

נאזם גנאים: אני נבחרתי ב-2008 כי אנשים האמינו בי שיש לי את האומץ לחולל את השינוי.

נאזם גנאים: אבל עברו שלוש שנים, ואני הראשון שיזם מפגש עם רון שני, ראש מועצת משגב, אצלי בבית.

נאזם גנאים: אמרתי לו יותר מפעם: ידנו מושטת להקמת אזור תעשייה משותף, קריית חינוך משותפת.

נאזם גנאים: אפילו את "קבוצת איחוד בני סח'נין" – אין לי שום בעיה שיקראו לה ממחר בבוקר "סח'נין-משגב"; אבל בתנאי שאותו שכן יכיר בצרכים של השכן ממול.

נאזם גנאים: אמרתי לו בישיבה אצל שר הפנים הקודם – ועם אריה בר, מנכ"ל משרד הפנים – אם אני בוכה ואתה מחייך, ואתה לא שואל למה אני בוכה – יש בעיה.

נאזם גנאים: ואם יש לך אוכל ואני רעב – בסופו של דבר אני אתנחל לך בתוך הסלון, כי אני לא גנב, אני רוצה לאכול.

נאזם גנאים: פשוט מאוד, הסרט הטורקי שמספר עליו חבר הכנסת מסעוד גנאים – זה יותר מסרט טורקי, כי בסופו של סרט רואים משהו חיובי, אבל אצלנו בסח'נין אני יכול להגיד לך – אנחנו יושבים על פצצה מתקתקת.

נאזם גנאים: אנחנו רוצים שכנות טובה, אבל לצערי, כל זמן שהסכסוך הזה מתמשך עם המועצה המקומית משגב, לצערי, הפצצה המתקתקת הזאת תלך ותגדל.

נאזם גנאים: ואל תגידו שאני לא הזהרתי, אז הנה, אני אומר בפניכם, אני אומר בלב פתוח – ואין אדם שרוצה בשלום ובשכנות טובה יותר ממני – אבל אם לא נפתור את הסכסוך המתמשך הזה, בסופו של דבר, כולנו נפסיד.

נאזם גנאים: אני רוצה להגיד לך את שרשרת ההפקעות שעברה העיר סח'נין: בשנת 61' – המוביל הארצי, בשנת 64' – הבסיס הצבאי, "רפא"ל", "תרודיון", הכול.

נאזם גנאים: בשנת 76' – כולכם יודעים – שטח 9, "יום האדמה" וכל זה.

נאזם גנאים: השאלה שאותו אזרח בסח'נין שואל את עצמו, ומסתכל לי בעיניים ואומר: אדוני, עד מתי?

נאזם גנאים: ואני באמת שואל אתכם – עד מתי?

נאזם גנאים: ועדת ביגר דיברה על 1,700 דונם, שמתוכם 1,250 דונם יער.

נאזם גנאים: אז אני רוצה להגיד לך – זה כמו שאחד הולך עם עניבה ועם סנדלים.

נאזם גנאים: זה לא יכול להיות.

נאזם גנאים: אני רוצה לבנות דבר ראשון, אני רוצה לבלום את ההגירה מסח'נין לכרמיאל – מאות אנשים שמשכירים וקונים בתים.

נאזם גנאים: אני רוצה להגיד לך, בתעמולת הבחירות האחרונה של הגברת רינה גרינברג מישראל ביתנו, שהתמודדה נגד עדי אלדר על ראשות העיר, מה כתבה – שלט גדול: "נלחמים על הבית".

נאזם גנאים: נגד מי?

נאזם גנאים: אתה רוצה לשמור על הבית ממי?

נאזם גנאים: מאותו שכן בסח'נין, מאותו שכן מעראבה?

נאזם גנאים: אנחנו לא רוצים, ידנו מושטת לשכנות טובה.

נאזם גנאים: אותה וועדת ביגר לצערי - - וכולנו יודעים – הפרופסור המכובד הזה הוא זה שאמר:

נאזם גנאים: אנחנו רוצים להחליף למשל את ואדי עארה – לקחת אותו למדינת הפלסטינית, וכאילו - - -

קריאה: החלפת אוכלוסין.

נאזם גנאים: החלפת אוכלוסין.

נאזם גנאים: עד כדי כך.

נאזם גנאים: אני רוצה להגיד לך אדוני, עם כל הכבוד לשכנות עם משגב, אבל הכתובת היא לא משגב.

נאזם גנאים: הכתובת היא משרד הפנים.

נאזם גנאים: מי שבא ועשה שם את הגבולות הוא משרד הפנים.

נאזם גנאים: מי שאמור לפתור את הבעיה הוא משרד הפנים.

נאזם גנאים: אז אל תגידו: אנחנו מנותקים מאחריות.

נאזם גנאים: האחריות היא של שר הפנים, של משרד הפנים בלבד.

נאזם גנאים: משנת 1983 עד היום סח'נין התרחבה בארבעה דונמים בלבד.

נאזם גנאים: לפני שנה המועצה המקומית משגב אמרה: נותנים לכם 100 דונם – ככה מתנה – תבנו בית ספר תיכון בצד המערבי של העיר.

נאזם גנאים: עד היום שר הפנים מסרב לחתום על 100 דונם.

נאזם גנאים: יש לנו הסכמה עם משגב, עם ראש הרשות שם.

נאזם גנאים: שר הפנים אומר: לא, ידי רועדת כשאני חותם על האדמות.

נאזם גנאים: ואני רוצה להגיד לאדוני, רוב האדמות שאנחנו מבקשים כדי להרחיב את תחום השיפוט – חלק גדול זה אדמת טאבו.

נאזם גנאים: אנחנו לא אומרים שכל 7,000 הדונמים שביקשנו הם אדמת מינהל.

נאזם גנאים: חלק גדול הוא אדמת טאבו – שלי, שלו ושל כל אחד.

נאזם גנאים: אז השאלה היא אם למשרד הפנים לא יהיה את האומץ לפתור את הבעיה הזאת.

נאזם גנאים: לצערי, הכתובת נמצאת על הקיר, ובסופו של דבר השכנות הזאת בסכנה אחת גדולה, ואף אחד מאיתנו, חס וחלילה, לא רוצה בשכנות הזאת.

נאזם גנאים: אנחנו רוצים את השכנות הזאת, אנחנו מברכים על השכנות הזאת, אנחנו רוצים שיתוף פעולה.

נאזם גנאים: אנחנו רוצים להקים – כמו שהזכרתי בתחילת דברי – דברים יפים לאזור – יהודים וערבים כאחד.

נאזם גנאים: אבל בינתיים אני לא יכול לראות את השכן שלי ממול בונה וילה על שטח של 700 מטר, ואומרים לנו: תבנו לגובה.

נאזם גנאים: אני רוצה לבנות לגובה, אבל המנטאליות היא שונה.

נאזם גנאים: אנחנו פרסמנו בתקופה האחרונה מכרז שאף יזם לא רוצה להיכנס לשם.

נאזם גנאים: השקענו 800,000 שקל רק לפרסום.

נאזם גנאים: אבל מה לעשות אם לא יזמים יהודים ולא ערבים, וגם האוכלוסייה עצמה אומרת: אדוני, אנחנו לא רגילים.

נאזם גנאים: אז אני מבקש מאדוני היושב-ראש, דבר ראשון, לבוא לבקר בסח'נין.

נאזם גנאים: היו לנו הרבה ישיבות, אבל מהישיבות שהיו לא יצא כלום.

נאזם גנאים: אז אני מבקש מאדוני היו"ר, יחד עם הנכבדים, לבוא לבקר בסח'נין, לראות את המצוקות – אנחנו לא מדברים דיבורים, אלא אמת.

נאזם גנאים: בוא נעצור את הפצצה המתקתקת בינינו לבין שכנינו.

זאב בילסקי: תודה רבה.

זאב בילסקי: חבר הכנסת טלב אל-סאנע.

טלב אלסאנע: ברשותך, אני מברך על היוזמה, ואת חברי חבר הכנסת מסעוד גנאים על יוזמת דיון חשוב זה.

טלב אלסאנע: רק לצורך הבהרה – כי אין לי הרבה להוסיף לדבריו הברורים של ראש העיר נאזם גנאים, אלא רק כדי שאני אדע – מה מספר האוכלוסייה של המועצה האזורית משגב, ומה תחום השיפוט של המועצה האזורית משגב - - -

קריאה: אני כבר אגיד לך.

טלב אלסאנע: - - לעומת זאת, מספר האוכלוסייה של העיר סח'נין ותחום השיפוט של העיר סח'נין כדי שנדע בדיוק על מה אנחנו מדברים, איפה הבעיה.

נאזם גנאים: בוא אני אגיד לך – המועצה המקומית משגב קמה בשנת 1983.

נאזם גנאים: האוכלוסייה שם היא 22,000, חמש מהם הם מאחינו הבדואים.

נאזם גנאים: סח'נין היום מונה 28,000.

נאזם גנאים: תחום השיפוט של משגב הוא 181,000 דונם.

נאזם גנאים: תחום השיפוט של סח'נין הוא 9,000 דונם.

נאזם גנאים: כמו שהזכרתי בתחילת דברי, חלק גדול מהאדמה ששולטת עליה משגב היא אדמת טאבו של סח'נין.

נאזם גנאים: כשהזכרתי את ההפקעה בשנת 61' – זה המוביל הארצי, שעובר מתוך בית נטופה, אדוני היושב-ראש, ולא הצלחנו לגדל אפילו חסה אחת.

נאזם גנאים: זאת אומרת, המוביל הארצי עובר באדמתנו ולנו אסור לקחת אפילו כוס אחת של מים על מנת לגדל חסה אחת.

נאזם גנאים: אז רק שאדוני היושב-ראש ידע באיזה כאב ובאיזו מצוקה, ואיך אני אביט בעיניים של אותו צעיר מסח'נין, שרק יוצא עשרה מטרים מסח'נין ומסתכל ימינה או שמאלה – הוא רואה את ההבדל האדיר.

נאזם גנאים: אז ריבונו של עולם – עד מתי?

זאב בילסקי: בבקשה.

סולימאן עותמאן: צהריים טובים לכולם.

סולימאן עותמאן: אני סולימאן, מהנדס העיר סח'נין.

סולימאן עותמאן: ראשית, אני רוצה להגיד לכולם: אני שמח מאוד שבפעם הראשונה שאנחנו מציגים את הנושא הזה של תחום השיפוט של סח'נין, אנחנו מציגים אותו לפחות בפני ועדה עצמאית, לא נשלטת על-ידי הממסד, או על-ידי כל גוף אחר, כמו המועצה האזורית משגב.

סולימאן עותמאן: כי צר לי, צר לי, שברוב המקרים, כשאנחנו יושבים – אפילו עם יושב-ראש הוועדה, ביגר, שישבנו איתו מספר ישיבות, בארבע עיניים.

סולימאן עותמאן: כשהייתי מדבר איתו, הוא היה אומר לי: כל הצרכים שלכם, הבקשה שלכם, בינינו – צודקת.

סולימאן עותמאן: צודקת.

סולימאן עותמאן: אין לי מה להגיד אפילו על דונם אחד שהגשתם, ביקשתם אותו, ולא מגיע לכם.

סולימאן עותמאן: 7,880 דונם מגיעים לכם.

סולימאן עותמאן: אבל אני כפוף למה שמשגב מכתיבה לנו.

סולימאן עותמאן: אם כבודך אפילו יקרא את ההמלצות שלו – ההמלצות שלו הן בושה וחרפה, כי הוא לא בא וטען נגד מה שאנחנו הגשנו.

סולימאן עותמאן: אני הגשתי חוברת כזו, כרך גדול, אדוני היושב-ראש, שמנמק את הבקשה שלנו, ובהמלצות שלו הוא כותב:

סולימאן עותמאן: תושבי מעלה צביה לא רוצים לשמוע את המואזין.

סולימאן עותמאן: לתושבי יובלים מפריעים הזיקוקים בחתונות.

סולימאן עותמאן: אם השיקולים הם שיקולים של זיקוקים, שיקולים של מואזין - -

מסעוד גנאים: בא להם גואל – אנסטסיה.

סולימאן עותמאן: - - אז אדרבא, לא צריך להגיש את הבקשות האלה.

סולימאן עותמאן: אנחנו מגישים למהנדס המחוז – שהוא גם חברי – בקשה לתוכנית אב סח'נין, לכיווני התפתחות של סח'נין.

סולימאן עותמאן: הוא יושב-ראש הוועדה, הוא הגוף הדומיננטי, המניע של הוועדה הזאת.

סולימאן עותמאן: גם הוא, גם נציגי המינהל – כל נציגי משרדי הממשלה – מגיעים להסכמות שמצד צפון סח'נין צריכה להתרחב עד לכביש העוקף, שהוא גבול פיזי בינינו לבין משגב; כי למשגב אין אינטרסים תכנוניים – לפחות לפי מה שהם מצהירים – מעבר לכביש העוקף, ולסח'נין אין אינטרסים תכנוניים צפונה לכביש העוקף.

סולימאן עותמאן: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה המכובדים – כשאנחנו באים לישיבה, הוא אומר: סולימאן, אומנם סיכמנו ככה, אומנם זה מה ששרטטנו, אבל הונחת עלי מלמעלה.

סולימאן עותמאן: אז חברים, אם אנחנו מדברים ומדברים ומדברים, ומגישים חומר, ומגישים חומר, ובסופו של דבר קובעים במועצה האזורית משגב מה צריך להיות באזור, אז חבל על המאמץ.

סולימאן עותמאן: חבל.

סולימאן עותמאן: גם יותר גרוע מזה, אדוני היושב-ראש, בירושלים כאן, קובעים אנשים מדיניות מסוימת, פוליטיקה מסוימת, אינטרסים מסוימים שפועלים בשטח.

סולימאן עותמאן: כי במשרד ראש הממשלה יש מנכ"ל, או שיש עוזר למנכ"ל שהבת שלו נמצאת באשבל – ישוב שם – שאת היישוב הזה צריך לקבוע כסטטוטורי, ולהכיר בו כישוב.

סולימאן עותמאן: מישהו יכול להגיד לי, מישהו מקצועי יבוא ויגיד לי שצריך עוד ישוב במשגב?

סולימאן עותמאן: יש דירות בנויות במשגב, אין בהן אנשים.

סולימאן עותמאן: ובכל זאת מאשרים, למרות שראש המועצה האזורית משגב אמר על היישוב הזה שהוא קוץ בגרון.

סולימאן עותמאן: אבל אריק רז, יושב-ראש הוועדה בזמנו, דווקא –כי גם שם יש אינטרסים שפועלים בשטח – מאשרים, כי משרד ראש הממשלה רוצה כך.

סולימאן עותמאן: הם לא מכירים את השטח.

סולימאן עותמאן: לא אכפת להם מה יהיה – יהיו הפגנות, יירצחו אנשים, יהיו קורבנות, יהיה דם, לא יהיה דם – למי אכפת?

סולימאן עותמאן: בסופו של דבר, אנחנו חיים את החיים שלנו שם.

סולימאן עותמאן: מרקם היחסים בינינו לבין תושבי משגב הוא כל-כך עדין, וכל טיפה קטנה עושה פיצוץ, כמו שהיה באירועי אוקטובר.

סולימאן עותמאן: איפה זה יכול להיות, אדוני היושב-ראש?

סולימאן עותמאן: איפה זה יכול להיות?

סולימאן עותמאן: יושב איתנו פה חבר הכנסת דב חנין, שגם דואג לאיכות הסביבה.

סולימאן עותמאן: כשמקימים ימ"ח, מחנה צבאי בסח'נין, מקימים את רפא"ל, מקימים את איזור התעשייה "תרודיון-משגב", והממשלה – הם נושקים לסח'נין, מפריעים לסח'נין, איפה הצדק הסביבתי שאנחנו מדברים עליו?

סולימאן עותמאן: כל הזיהום שלהם בא לסח'נין, והארנונה למשגב.

סולימאן עותמאן: אפילו הפיצוי הכספי החומרי – שלפחות אם שכנינו היו אומרים: בואו נתחלק בזה, אפילו לזה הם לא מוכנים.

סולימאן עותמאן: למרות שגם בהמלצות, קראתם, של ביגר, הוא מציע שבארנונה תהיה חלוקה.

סולימאן עותמאן: אבל זה לא הנושא שלנו.

סולימאן עותמאן: אני מנסה להגיד שאנחנו לא מרגישים שאנחנו שייכים למדינה הזאת.

סולימאן עותמאן: אין לנו אבא ואין לנו אמא.

סולימאן עותמאן: כנראה שיש מישהו שם שקובע את המדיניות.

סולימאן עותמאן: אדוני, אני לא רוצה לשטוח עכשיו בפניך את כל הבקשה שלנו, כי הבקשה שלנו היא מקצועית – מקצועית – שנבנתה על-ידי שיקולים תכנוניים, צרכים תכנוניים, שיקולים חברתיים, שיקולים כלכליים, שיקולים ניהוליים.

סולימאן עותמאן: זכותנו לנהל את אדמתנו, אנחנו מעבדים אותה.

סולימאן עותמאן: אם אני רוצה לעשות דרך חקלאית כדי להגיע לאדמה שלי – אני צריך לבקש היתר ממשגב?

סולימאן עותמאן: למה?

סולימאן עותמאן: למה למשגב יש את אזור התעשייה "תרודיון", ויש להם את "בר-לב" – לא מספיק.

סולימאן עותמאן: לנו יש אזור תעשייה קטן ומוזנח.

סולימאן עותמאן: כשרוצים להרחיב אותו, לסדר אותו – אומרים: לא, אתם נכנסים לתחום השיפוט שלנו.

סולימאן עותמאן: חצי מהקרקע הזאת של אזור התעשייה בבעלות פרטית של תושבי סח'נין, וחצי אדמות מינהל.

סולימאן עותמאן: למה עיר - - למה ראש ממשלה – בזמנו, המנוח, יצחק רבין – מכריז על סח'נין כעיר.

סולימאן עותמאן: אם לא רוצים לחזק אותה, אז תשאירו אותנו מצפה אפילו, לא כפר.

סולימאן עותמאן: עדיף לנו להישאר מצפה אם אתם לא רוצים לתת לנו להתחזק.

סולימאן עותמאן: סליחה שאני מאריך בדברים שלי, אבל אלו דברים שכואבים, אם אתם לא רוצים לתת לנו להקים אזור תעשייה כמו בני אדם, כמו אנשים מסודרים, שיש שם תעשייה של היי-טק, תעשייה של מפעלים שיהיו בהם מאות של עובדים, אז מה אתם רוצים שאנחנו נעשה?

סולימאן עותמאן: למה למשגב מותר שיהיה שני אזורי תעשייה – מהטובים בארץ – והם לא מסכימים שאנחנו נתרחב.

סולימאן עותמאן: ואם אתם רוצים להקים אזור תעשייה, אז הוא יישאר בתחום השיפוט שלנו, ומתחלקים חצי-חצי.

סולימאן עותמאן: למה?

סולימאן עותמאן: לא מספיק לכם.

סולימאן עותמאן: סליחה, אדוני, יש לי עוד משהו, כי זה באמת כואב.

סולימאן עותמאן: אני יודע שזמנכם יקר.

סולימאן עותמאן: אזור תעשייה – לא.

סולימאן עותמאן: יש באר מים כאן.

סולימאן עותמאן: למה מגדירים אותנו שאנחנו, תושבי המדינה, לא מסוגלים לשמור על באר מים.

סולימאן עותמאן: אומרים: באר המים ברדיוס של 276 – אסור לכם להתקרב, שיהיה בתחום השיפוט שלכם.

סולימאן עותמאן: למה?

סולימאן עותמאן: אנחנו ג'וקים?

סולימאן עותמאן: אנחנו מסוממים?

סולימאן עותמאן: יש באר מים בעראבה – באמצע עראבה – איזו באר נשמרת יותר טוב מהבאר הזאת?

סולימאן עותמאן: יש באר ליד ואדי סלאמה – הבאר שנמצאת באזור הזה, שאנחנו מבקשים אותו לתחום השיפוט שלנו – שמשיקולים לא שיקולים, אומרים: אתם לא יכולים לשמור על הבאר.

סולימאן עותמאן: למה?

סולימאן עותמאן: היום, מי מפריע לתושב סח'נין להיכנס לבאר, אם הוא רוצה להרעיל את הבאר?

סולימאן עותמאן: אז אדוני, יש לי הרבה מה להגיד.

סולימאן עותמאן: אני יכול לדבר שעות על גבי שעות, אבל אני מצטרף לבקשתו של ראש העיר, שהישיבה הבאה של ועדת הפנים בנושא הזה תהיה בסח'נין.

סולימאן עותמאן: תסיירו, תשמעו, תראו.

סולימאן עותמאן: לא מגיע לנו – לא רוצים.

סולימאן עותמאן: תגידו לי שהפרופסור המכובד, וההמלצות שלו, הוועדה שהוקמה, שיגידו לי רק משפט אחד תסתכלו, תקראו פה – שיגיד שמה שרשם מהנדס העיר בבקשה שלו, 200 הדונם האלה לא מגיעים לכם.

סולימאן עותמאן: אף אחד לא התייחס.

סולימאן עותמאן: התייחסו למה שאומרים במעלה צביה – שלא רוצים מואזין.

סולימאן עותמאן: אנחנו ננמיך את הקול, אם זאת הבעיה.

זאב בילסקי: תודה רבה.

זאב בילסקי: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: קודם כל, ברכות לך על ניהול הישיבה הזו, ולחברי, חבר הכנסת גנאים, על היוזמה החשובה הזאת.

דב חנין: בדרך כלל - - -

זאב בילסקי: ברגע שביקשו ממני לנהל את הישיבה, הבנתי שיש פה משהו קשה מאוד.

דב חנין: בדיוק, ובצדק.

דב חנין: זו בדרך כלל שעה, אדוני היושב-ראש – ופה בחדר הזה מתנהלת ישיבת הוועדה המשותפת לסביבה ובריאות, שכפי שאדוני יודע, אני עומד בראשה והיא מאוד יקרה לי.

דב חנין: אבל כשאני רואה שהדיון מתנהל על סח'נין, אני בנפש חפצה מוכן לוותר כדי שהדיון הזה יוכל להתנהל, זה דיון מאוד חשוב.

דב חנין: אני מלווה את הסיפור הזה כבר שנים, אדוני היושב-ראש, ואני חייב לומר לך שאני מאוד מתוסכל.

דב חנין: ההזמנה שאנחנו קיבלנו מראש העירייה וממהנדס המועצה של העיר סח'נין היא הזמנה חשובה, כי חייבים לראות את הדברים בעיניים כדי להבין מה מתרחש פה.

דב חנין: אנחנו מדברים על עיר שהיא מאוד צפופה.

דב חנין: אפרופו סביבה ובריאות – הצפיפות בעיר הזאת היא בלתי אפשרית.

דב חנין: אתה יודע, זו צפיפות שמגיעה לזה שיש לך בעצם עיר שאין בה שטחים ירוקים, אין בה מרחבים של משחק לילדים – דברים שבעירו של היושב-ראש, רעננה, אני חושב שהתושבים לא היו מסכימים לחיות ככה שבוע.

דב חנין: תושבי סח'נין, לדעתי, חיים כך עשרות שנים, והם כבר אפילו ויתרו על זה.

דב חנין: הם אומרים: עזבו אותנו מהגנים, אנחנו רק רוצים שתיתנו לנו לבנות בית, שהילדים שלנו יוכלו לחיות עם קורת-גג, כמובן, במסגרת שהיא מאושרת, במסגרת של תוכנית ובמסגרת של הסדרה.

דב חנין: ולכן, אדוני היושב-ראש, יש פה בעיה סביבתית.

דב חנין: כרגע אני מדבר מהזווית הסביבתית, משני הכיוונים.

דב חנין: הכיוון האחד הוא הכיוון של העיר סח'נין, שבה יש מצוקה בלתי אפשרית, באמת בלתי אפשרית; ואני אומר: לא רק בהשוואה לסך הכול היישובים בארץ, אפילו בהשוואה ליישובים ערביים – אנחנו מדברים על אחד היישובים הצפופים ביותר.

דב חנין: הצפיפות הזאת, וצורת החיים – שהיא באמת לא מכבדת – שמאלצים את תושבי העיר לחיות, זועקת במיוחד כשאותם תושבים, כאשר לוקחים את – לא צריך אפילו ברכב, הולכים ברגל, 20 דקות ליישוב הסמוך, למצפה הסמוך – רואים יישוב מאוד יפה, עם דשאים מסביב לכל בניין, עם שבילים מטופחים.

דב חנין: ועינם לא צרה אגב, הם לא אמרו שום דבר נגד.

דב חנין: הם אומרים: רק תיתנו לנו להתקדם, עוד לא להגיע לסטנדרטים האלה, קצת להתקדם.

דב חנין: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, הבקשה שלהם היא בקשה מאוד מתונה.

דב חנין: הם הגישו בקשה מאוד מינימליסטית, זה באמת, ללכת על הדבר - - אני הבנתי שכשהעיר סח'נין הגישו את הבקשה בצורה הזאת, הם אמרו: אנחנו רוצים ללכת על בטוח.

דב חנין: לא רוצים שיגידו לנו: אתם משתלטים על אדמות.

דב חנין: אנחנו נלך על המינימום האפשרי שמאפשר לנו רק את הנשימה – ואת המינימום הזה המדינה לא נותנת, וזה מאוד מקומם.

דב חנין: הצד השני הוא הצד של המועצה האזורית משגב.

דב חנין: אני חייב לומר כאן את מה שאמרתי לראש המועצה.

דב חנין: אני חושב שראש מועצה והמועצה האזורית משגב לא מייצג בצורה טובה את האינטרסים של התושבים שם.

דב חנין: כי התושבים במשגב צריכים להיות מעוניינים – אתה יודע, יש בפרקי אבות:

דב חנין: איזה דבר אדם צריך לבחור כדי שהחיים שלו יהיו טובים.

דב חנין: אחד האנשים אומר: שכן טוב – זה הדבר הכי חשוב.

דב חנין: אתה צריך שכן טוב, אתה צריך שהשכן שלך יחיה בסדר, יהיה מרוצה, ואז גם החיים שלך יהיו טובים.

דב חנין: כאשר מועצה אזורית משגב חונקת אני סח'נין – וזה המצב, זו המילה הקשה, אבל המתאימה – זה בוודאי לא מייצר שכנות טובה, זה מייצר הרבה מאוד כעס, והכעס הזה מאוד מוצדק.

דב חנין: בהיבט הסביבתי, שמעתי טיעון שהוא מאוד מרגיז – ואני אומר את זה כאיש סביבה – שהמועצה האזורית משגב באה ואמרת: תפקידנו, אחריותנו היא לשמור על השטחים הירוקים.

דב חנין: כמובן ששטחים ירוקים הם דבר מאוד חשוב.

דב חנין: אבל פה יש קודם כל איזשהו רמז שאומר שאם תיתנו לעיריית סח'נין שטח, היא בוודאי לא תדע לשמור על שטחים ירוקים.

דב חנין: והטיעון המקומם הזה, אני חושב שהתשובה הכי טובה לו היתה בזה ש"החברה להגנת הטבע" – שלא תגיד שהיא ארגון חברתי, אלא ארגון סביבתי מובהק – תמכה בבקשה של עיריית סח'נין, ואפילו הצטרפה לצידם בבג"ץ.

דב חנין: אז אנחנו פה נמצאים בסיטואציה מיוחדת במינה, שאתה רואה הסכמה מאוד רחבה של כל גורם מקצועי שניגש לעניין הזה – של גורמי סביבה, גורמי חברה – ותמיכה בבקשה של עיריית סח'נין.

דב חנין: הבקשה שלי, אדוני היושב-ראש, שבסיום הדיון הזה של הוועדה, אנחנו נפנה לשר הפנים ונציע לשר הפנים לבוא יחד איתו לסח'נין, שנבוא אנחנו יחד איתו.

דב חנין: אם הוא משוכנע, אם הוא שלם מצפונית עם המסקנות האלה, שיסביר לנו בשטח איך הוא חושב שסח'נין יכולה לפתור את בעיותיה.

דב חנין: אם אין לו הסבר לזה, והוא לא מסוגל להסביר לנו בשטח, הוא צריך לשנות את הגישה, וסוף-סוף להביא לבעיה הזאת איזשהו פתרון.

דב חנין: תודה רבה.

סולימאן עותמאן: רק להשוואה, אדוני היושב-ראש, תמרה כמו סח'נין.

סולימאן עותמאן: לתמרה יש 30,000 דונם בתחום השיפוט.

סולימאן עותמאן: לסח'נין אותו מספר תושבים כמו תמרה – 9,600.

סולימאן עותמאן: אנחנו שליש מתמרה מבחינת תחום השיפוט.

סולימאן עותמאן: כפר כנא, שהוא חצי מסח'נין – גם כן יותר מסח'נין.

זאב בילסקי: תודה.

זאב בילסקי: אתה עוד רוצה להגיד משהו?

חיאדרי מחמד: אני חבר הוועדה העממית הציבורית בסח'נין, ועדה ציבורית להגנת האזרח, האדמה והבית.

זאב בילסקי: רק את השם שלך, לפרוטוקול.

חיאדרי מחמד: מחמד חיאדרי, לשעבר מנהל תיכון - - -

מסעוד גנאים: מנהל תיכון שם.

חיאדרי מחמד: עבדתי במשרד החינוך 43 שנים.

חיאדרי מחמד: הסתפקתי – מספיק.

מסעוד גנאים: הוא יצא בלי נזק, אלחמד ללה.

חיאדרי מחמד: היום אני פלאח בן פלאח, אני עובד באדמה בבית נטופה – זורע חיטה ואבטיחים, ואני מזמין אתכם בקיץ לבוא לאוהל.

חיאדרי מחמד: אני מקים אוהל, אבל בבית נטופה - - -

מסעוד גנאים: אחרי ההמלצות, אבו מג'די, אחרי ההמלצות.

מסעוד גנאים: כשנראה את ההמלצות, אחר-כך תבוא ההזמנה.

קריאה: עוד הזמנה.

אברהים צרצור: כשיהיה פתרון, נזמין את כולם.

חיאדרי מחמד: אדוני, בבית נטופה יש לסח'נין 15,000 דונם.

חיאדרי מחמד: האימאם של סח'נין, לפני שבועיים מספר לי שהוא הקים מחסן, קרוואן.

חיאדרי מחמד: הוא נשפט ב-1,000 שקל ולהרוס את ה - - - ומי התובע?

חיאדרי מחמד: מועצה אזורית כפר תבור.

חיאדרי מחמד: אדמות סח'נין בשיפוט של מועצה אזורית תבור – במרחק של 40-30 קילומטר, אין רצף טריטוריאלי, אין שום דבר.

חיאדרי מחמד: למה שאדמת סח'נין בבית נטופה לא תהיה שייכת לעיריית סח'נין?

חיאדרי מחמד: בשנת 64' – ב-16.7.64 שר האוצר, בזמנו ספיר, הפקיע 1,000 דונם אדמה חקלאית פרטית; ויש לסבא שלי 75 דונם שלא השתמשו בהם בכלל, חוץ מגידור, וזה בור.

חיאדרי מחמד: ומה מציעים היום בתמורה?

חיאדרי מחמד: אדמה לא נותנים.

חיאדרי מחמד: שמעתם?

חיאדרי מחמד: 2,500 שקל עבור כל דונם.

חיאדרי מחמד: העירייה ביקשה 7,880 דונם.

חיאדרי מחמד: הרוב זה אדמה חקלאית, מטעי זיתים.

חיאדרי מחמד: והטענה שלנו – ואני אחד מהם – שהאדמה הפרטית, לא כל הערים, שתהיה שייכת למי?

חיאדרי מחמד: טבעי – לעיריית סח'נין, לא למשגב.

חיאדרי מחמד: פעם התווכחתי, לא רוצה - - - אני אומר:

חיאדרי מחמד: הכתובת שלנו היא לא משגב.

חיאדרי מחמד: זה לא לנהל משא ומתן עם משגב – וזו טעות גדולה, ואני אינני - - בזמנו ב-83' מי שרטט את הגבול?

חיאדרי מחמד: קיניק בזמנו.

חיאדרי מחמד: משרד הפנים אישר.

חיאדרי מחמד: היום הכתובת שלנו היא משרד הפנים.

חיאדרי מחמד: בשנת 2005 ועדת ביגר בוטלה, והיתה החלטה – פה, בוועדת הפנים של הכנסת – ששר הפנים צריך להחליט בעצמו או להקים ועדה.

חיאדרי מחמד: אז אנחנו כפלאחים מבקשים משר הפנים בעצמו, או שיקים ועדה חדשה, ולא שירקו אותנו לנהל משא ומתן עם משגב.

זאב בילסקי: תודה רבה.

זאב בילסקי: אנחנו נעבור למשרד הפנים – מיכל.

מיכל גולדשטיין: כן, בבקשה.

זאב בילסקי: מיכל גולדשטיין, שהיא מנהלת אגף בכיר למנהל מוניציפאלי.

זאב בילסקי: יש לה ניסיון רב מאוד בתחומים האלה, ואנחנו נשמח - - -

דב חנין: אנחנו נשמח לתשובה קצרה - - -

מסעוד גנאים: אנחנו מצפים לבשורות עכשיו.

דב חנין: אנחנו נשמח לתשובה קצרה, את יכולה בשתי מילים להגיד: אני מסכימה.

מסעוד גנאים: או לתת תקווה לפחות.

מיכל גולדשטיין: קודם כל, אני כמובן מסכימה עם חבר הכנסת חנין.

מיכל גולדשטיין: ודאי שמשרד הפנים רוצה לאפשר לכל רשות מקומית להתפתח אורבאנית, לאפשר קליטה של בנים במקום, לצמוח ולחיות חיים תקינים.

מיכל גולדשטיין: שיהיו בסח'נין – כמו ברעננה – עצים ומדרכות, ואפשר יהיה לשבת – חיים אורבאניים תקינים.

מיכל גולדשטיין: על זה אני כמובן מסכימה, חבר הכנסת חנין.

מיכל גולדשטיין: איזושהי מילה כללית – מותר, היושב-ראש?

זאב בילסקי: כן, כן.

זאב בילסקי: אם התשובה שלך בסוף - - הם מוכנים שתגידי כל מה שאת רוצה.

מיכל גולדשטיין: באופן כללי, כולכם יודעים שבידי המועצות האזוריות יש כ-80% מקרקעות המדינה, ובידי העיריות כולן – כולל תל-אביב, כולל סח'נין, כולל חיפה, כולל רעננה, כולן – יש כ-15% מהקרקעות בישראל, ו-5% הם חסרי מעמד.

מיכל גולדשטיין: הסיבות הן היות הקרקע משאב חסר, רצון לקיימות, והעדר תופעות של פרבור מפוזר ודברים מהסוג הזה, בשונה – מי שהיה בארצות-הברית, בהרבה מקומות בעולם, מכיר שיש הרבה פרברים כאלה, שטח ענק.

מיכל גולדשטיין: בישראל אין מספיק קרקע לתופעות האלה, ואז כל פעם שעירייה או מועצה מקומית מעוניינת להתרחב, היא נדרשת לבוא למשרד הפנים; ואז – אני מקווה ומאמינה, וככלל שזה תלוי בי – ודאי וודאי הבקשה תידון בצורה אחראית ומקצועית.

מיכל גולדשטיין: קצת לדברי המהנדס – לא נכנסים פה עניינית לדיון – אבל בוודאי שתשאל השאלה האם ההרחבה הנדרשת בתוכנית המתאר, וכל מיני סוגיות מקצועיות שלא ניכנס אליהן, אתה ודאי מכיר אותן.

מיכל גולדשטיין: הועדה הזאת בוטלה ועבר יותר מידי זמן.

מיכל גולדשטיין: לא ניתן לקבל החלטות על סמך ועדה מ-2005, אבל אני מזמינה אתכם להגיש בקשה, לערוך אותה.

מיכל גולדשטיין: אני אמנה ועדה במהירות האפשרית - - -

זאב בילסקי: רגע, סליחה מיכל, תני לי להבין – את אומרת שהוועדה שדיברה על 1,700 דונם בוטלה.

מסעוד גנאים: בוטלה.

מיכל גולדשטיין: בוטלה.

מסעוד גנאים: כן, היא בוטלה.

זאב בילסקי: כלומר, אין לנו לא 7,000 ולא 1,700 ולא עשרה דונם.

מיכל גולדשטיין: חבר הכנסת בילסקי, אי-אפשר לקבל החלטות - - זה הנוהג במשרד הפנים – ועדה שעברו יותר מחמש שנים מהיום שהיא הגישה את המלצותיה – אין שר הפנים מקבל החלטות לפי אותה ועדה, מהטעם שבינתיים חמש שנים שעברו, והוועדה הזו מונתה עוד ב-2004 - - -

נאזם גנאים: אבל גברתי, אני לא רוצה לחכות עוד חמש שנים.

נאזם גנאים: אין לנו שום בעיה, גברתי - -

קריאה: יש ועדה מ-2008.

נאזם גנאים: - - להסכים על הקמת ועדה כזאת - -

מסעוד גנאים: לא, לא, אבל חמש.

נאזם גנאים: אני לא רוצה לחכות עוד חמש שנים.

זאב בילסקי: רק שנייה, תיכף נגיע לזה.

זאב בילסקי: זה חשוב מאוד מה שאת אומרת, כי למעשה, מה שאת אומרת – שהיום בפועל, מבחינת נוהלי המשרד, אין שום דבר.

מיכל גולדשטיין: אין שום דבר.

מיכל גולדשטיין: ההצעה שלי לאנשי סח'נין – תגישו בקשה.

מיכל גולדשטיין: אני מופקדת על זה, אני אוכל לתת את כרטיס הביקור שלי לכל אחד.

מיכל גולדשטיין: אתם לא צריכים כרטיס ביקור, אתם פשוט מוזמנים.

מיכל גולדשטיין: החדר שלי בקומה הראשונה, תמיד אפשר לבוא ולשאול איפה זה עומד ומה קורה.

מיכל גולדשטיין: בואו נקים ועדה חדשה, בואו - - -

סולימאן עותמאן: הבקשה קיימת.

זאב בילסקי: רק שנייה, מיכל, יש לי עוד שאלה אליך.

זאב בילסקי: בואי נניח שהיום אנחנו באים ומגישים בקשה.

זאב בילסקי: כמה זמן, לפי מיטב הערכתך, עד ש - - -

מיכל גולדשטיין: עד שהוועדה מוקמת?

זאב בילסקי: עד שוועדה מוקמת, וכמה זמן לוקח לוועדה כדי לסכם את עבודתה.

מיכל גולדשטיין: זה לוקח כחודשיים, במקרה שעובדים - - - להקים ועדה.

מיכל גולדשטיין: הסיבה שזה לוקח זמן היא שנדרשות חוות דעת.

מיכל גולדשטיין: אנחנו מקבלים חוות דעת – אני מגלה לך סודות ממשרד הפנים – הזמן הוא חודש.

מיכל גולדשטיין: אני חייבת לתת להם זמן של חודש – זה מחוז, זה מנהל התכנון – להגיש את ההמלצות שלהם.

מיכל גולדשטיין: אז זה ייקח, להערכתי כחודשיים.

זאב בילסקי: נניח חודשיים.

זאב בילסקי: ואז כמה זמן נותנים לוועדה כזאת לקבל החלטה?

מיכל גולדשטיין: הוועדה עובדת בממוצע – אבל זה ממוצע – כשבעה חודשים.

מיכל גולדשטיין: זה משך הזמן של עבודת ועדת חקירה.

זאב בילסקי: יש לי עוד שאלה אליך – במידה ואנחנו נחליט להגיש את הבקשה, ובהתחשב בכל הזמן שעבר – כי למעשה, בכל אופן, עברו פה שנים – האם יש סיכוי, בואי נניח שעל הקמת ועדה תוך חודשיים, איך אומרים?

זאב בילסקי: אני חותם על זה.

זאב בילסקי: אבל נניח שהוועדה המיוחדת הזאת - - כי למעשה, היא בטח תסתכל גם על מה שהיה קודם, והרבה דברים כבר קיימים - -

טלב אלסאנע: היא לא תתחיל מחדש.

זאב בילסקי: - - ולא כל-כך השתנו.

זאב בילסקי: האם ועדה כזאת יכולה, נניח תוך ארבעה-חמישה חודשים לסיים את העבודה, אם את תלחצי על העניין הזה?

מיכל גולדשטיין: עוד פעם אני אומר משהו – הכתובת היא משרד הפנים.

מיכל גולדשטיין: משרד הפנים אחראי, משרד הפנים מוביל.

מיכל גולדשטיין: מאוד מאוד יעזור אם תהיה הסכמה עם משגב ועם גופים נוספים.

מיכל גולדשטיין: זאת האמת.

מיכל גולדשטיין: הסיבה שוועדות משתהות היא כאשר אין הסכמה, ואז חובת הוועדה – אחרת עבודתה נפסלת – לשמוע את עמדות כל הצדדים, ולהתרשם - - -

זאב בילסקי: מיכל , יש לי רעיון.

זאב בילסקי: בואו נתכנס אחר-כך – אם תרצי כמובן להגיד, את מוזמנת.

זאב בילסקי: אם היתה הסכמה עם משגב אז - -

נאזם גנאים: לא היינו מגיעים לפה.

זאב בילסקי: - - כל הישיבה הזאת מיותרת.

זאב בילסקי: היינו מגיעים – זה רוצה 7,000, זה נותן 3,000 או 4,000 וגמרנו – הולכים, שכנים טובים וזהו.

זאב בילסקי: זה לא המצב כרגע.

זאב בילסקי: יכול להיות שאנחנו יכולים להגיע לזה, אבל את זה אני אנסה לעשות בערוצים אחרים.

זאב בילסקי: מה שאני מציע היום, לאור מה שאומרת מיכל, זה שתוגש מייד בקשה, בלי שום דיחוי, להקים ועדת חקירה.

זאב בילסקי: מיכל תיקח על עצמה, תוך 60 יום מהיום שהיא מקבלת את הבקשה, לנסות ולייצב ועדה של אנשים.

זאב בילסקי: אנחנו רשמנו לפנינו את דבריה של מיכל – אני קורא לך מיכל, אני מקווה שזה בסדר – שבדרך-כלל ועדה כזאת לוקחת שבעה חודשים, אבל במקרה המסוים הזה ייעשה כל מאמץ כדי לנסות ולצמצם את זה עד כמה שאפשר, בוא נאמר, במסגרת הזאת כדי לנסות ולהביא המלצות.

זאב בילסקי: אז אנחנו עומדים במצב שבמקום ששום דבר לא קורה, יש לנו הליך שאנחנו נוכל, כל אחד, להביא את דבריו בפני אותה ועדה, שהיא ועדה שונה ממה שהיתה.

זאב בילסקי: היא יכולה להסתכל על מה שהיה, אבל היא לא חייבת להתחשב, היא לא קשורה ל-1,700 דונם ולא לשטח חקלאי זה או אחר.

זאב בילסקי: היא רואה את המצב של 2012 ולא מה שהיה אז.

זאב בילסקי: ואז קורים אחד משני הדברים: או שהוועדה הזאת מגישה מסקנות שנראות ואפשר להמשיך הלאה מהם; או שאז יש דרכים משפטיות, יש דרכים אחרות.

זאב בילסקי: אבל אני חושב שלפחות כדאי למצות פה, אם כבר חיכינו כל-כך הרבה שנים – מאז הקמת המדינה ועוד מ - - מתי היתה הוועדה של ביגר?

מיכל גולדשטיין: 2005.

זאב בילסקי: 2005 – כבר שבע שנים עברו ועוד לא עשינו שום דבר.

זאב בילסקי: לכן אני חושב – ואני חייב להגיד גם לפרוטוקול, שהיתה לי שיחה עם ראש המועצה המקומית משגב, שאני מכיר ומוקיר אותו.

זאב בילסקי: לי נראה שיש רצון טוב, זה לא שאין רצון טוב בכלל, כי בכל אופן, גם יחסי השכנות חשובים.

זאב בילסקי: אני חושב שאם תוך מספר חודשים יש לנו ועדה עובדת – זה מסלול מצוין כדי להביא את כל מה שאנחנו חושבים, את כל מה שאנחנו רוצים, כשאנחנו יודעים שמשרד הפנים לוקח על עצמו להקים את הוועדה תוך 60 יום.

זאב בילסקי: תוך שבעה חודשים, בוא נאמר, אם קרה מה שקרה והתארך, אבל לנסות קצת לצמצם.

זאב בילסקי: ואז אנחנו עומדים באותו מצב שאנחנו עומדים, אבל הרבה יותר טוב – עם ועדה חדשה, עם מסקנות חדשות, ועם אפשרויות לדעת מה משרד הפנים מוכן לתת לנו.

זאב בילסקי: אם זה נראה לכם, אני חושב שזאת הדרך הטובה ביותר ללכת.

זאב בילסקי: אני גם מקבל את הצעתו של חבר הכנסת דב חנין – שנעשה ביקור.

זאב בילסקי: אנחנו נציע לשר.

טלב אלסאנע: השר או הוועדה.

זאב בילסקי: רוב השרים וחברי הכנסת - - -

טלב אלסאנע: אני ביקשתי מראש הוועדה, דוד אזולאי, כאשר הוא היה ראש ועדת הפנים, לסייר בסח'נין ולראות דברים מקרוב.

טלב אלסאנע: בקשר לבקשה או להמלצה, אדוני היושב-ראש, בקשר לוועדה – רק שהעניין צריך להיות מזורז.

טלב אלסאנע: לא למשוך זמן.

סולימאן עותמאן: סליחה, זאת לא הבעיה.

סולימאן עותמאן: אדוני היושב-ראש, הדרך היא יותר קצרה.

סולימאן עותמאן: למרות שאני לא מסכים עם חלקו הגדול של מה שנאמר פה – השר יכול גם כן לקבוע היום, לשר יש את הסמכות.

סולימאן עותמאן: אבל בכל זאת, אדוני היושב-ראש, אם משרד הפנים – היום, מחר, עוד שבוע, עוד שבועיים – יכריז על הקמת ועדת חקירה, אנחנו במקביל – עד שתתכנס הוועדה, ועד שתבוא לסח'נין – נשדרג את הבקשה שלנו.

סולימאן עותמאן: הרי מה אנחנו צריכים לעשות?

סולימאן עותמאן: אנחנו לא עושים בקשה חדשה.

סולימאן עותמאן: אנחנו רק משדרגים אותה, כי אולי היו נתונים של 2004.

סולימאן עותמאן: אז שיקימו קודם ועדת חקירה, כי אני ניסיתי את זה.

סולימאן עותמאן: ברגע שיצאנו מפה, ואנחנו מגישים עכשיו בקשה חדשה, זה ילך למחוז, לבחורה בשם אסתי מלכי, שגם שם תשב שנתיים - -

זאב בילסקי: סולימאן - -

סולימאן עותמאן: - - לא נתקדם.

זאב בילסקי: - - מותר לי לקרוא לך סולימאן?

סולימאן עותמאן: כן.

זאב בילסקי: מהנדס העיר.

סולימאן עותמאן: יותר קצר.

זאב בילסקי: אסמע מני, לפעמים הדרך הקצרה היא בסופו של דבר הדרך היותר ארוכה.

זאב בילסקי: מהניסיון שלי – ואולי טוב שאני יושב פה, כי הייתי גם בסכסוכים קצת עם כפר-סבא, קצת עם - - כל אחד רוצה קצת, אתה יודע, מסתכל על הדשא של השכן שלו, ועברנו.

זאב בילסקי: אני חושב שהדרך הנכונה, דרך המלך, היא הדרך שהציעה מיכל.

זאב בילסקי: זאת דרך שבמקום לשדרג בקשה – אין מהלך כזה מבחינה חוקית.

זאב בילסקי: ברגע שיש ועדה חדשה שנכנסת, בוחנת את הצרכים - - אני מעריך שהיום יש יותר תושבים בסח'נין מאשר היו ב-2005.

זאב בילסקי: אני מעריך שהיום יכול להיות שיש תפיסות אחרות ממה שהיו ב-2005.

זאב בילסקי: אני מעריך שאלו יהיו אנשים אחרים מאלה שיכול להיות שהיו ב-2005.

זאב בילסקי: אם מיכל נותנת לנו פה מסלול של 60 יום להקמת הוועדה, ועוד מספר חודשים כדי ש - - זו הדרך הטובה ביותר, הקצרה ביותר.

זאב בילסקי: מה ההבדל בין מצב רגיל והמצב של היום?

זאב בילסקי: היום אנחנו פה בכנסת מפקחים על התהליך הזה.

זאב בילסקי: אנחנו רשמנו, הישיבה פה גם מצולמת, נכון?

זאב בילסקי: אז למה לא אמרת לי בהתחלה?

זאב בילסקי: היא גם מוקלטת.

זאב בילסקי: אנחנו נעקוב אחרי ההתקדמות.

זאב בילסקי: אנחנו נקיים דיון נוסף – נניח בעוד חודשיים – כדי לראות שאכן באמת הוועדה התמנתה.

זאב בילסקי: אני חושב שזאת הדרך הנכונה.

זאב בילסקי: אתם בינתיים תכינו – יש לכם את הזמן להכין את כל החומרים שצריך להגיש, אתה יודע כבר איך לעשות את זה, עשית את זה פעם, עכשיו תעשה את זה במשנה מרץ.

זאב בילסקי: משרד הפנים מבין פה את רוח הדברים, כמו שעולה.

זאב בילסקי: ואז אנחנו נמצאים, לפי דעתי, בעוד מספר חודשים, כשבדרך נקיים עוד דיון פה כדי לראות שהכול מתנהל כשורה.

זאב בילסקי: אנחנו נמצאים במצב הרבה יותר טוב מאשר אנחנו נמצאים היום, כשלמעשה, היום אני קצת הופתעתי, כי אני חשבתי שהמסקנות של הוועדה ההיא - - אז רציתי להגיד לחבר שלי ראש העיר: אתה יודע מה, בוא קודם כל תיקח 1,700, אחר-כך נשבור את הראש.

זאב בילסקי: הלא במילא יש לך גם עוד הרבה שטחים, אדוני מהנדס המועצה, שאתה לא בונה עליהם.

זאב בילסקי: יש לך שטחים פנויים, זה לא מצב שאין לך דונם אחד פנוי.

זאב בילסקי: יש לך היום שטחים פנויים לשבעת החודשים הקרובים, אתה לא במצב שאין לך כלום.

זאב בילסקי: לכן אני חושב שגם הצדק החברתי, גם הצדק התכנוני יתבצע במסגרת של ועדה כזאת, ואני מאוד הייתי מבקש מכם לקבל את הצעתה של מיכל, ואז אנחנו יכולים לא לבזבז זמן בדיבורים, אלא להיכנס מיד למעשים - -

אברהים צרצור: יאללה, חיכינו 33 שנים, נחכה עוד חודשיים.

זאב בילסקי: - - ולך, מהנדס העיר, תהיה הרבה עבודה.

סולימאן עותמאן: אם יש לוח זמנים שקבוע ומוזכר - - רק, אדוני, הערה אחת – דוח התאמות שמוסכם על סח'נין ומשגב – מוסכם – מ-2009 - -

מיכל גולדשטיין: נכון.

סולימאן עותמאן: - - עדיין לא יצא אישור, החלטה.

סולימאן עותמאן: לפחות דוח מוסכם.

סולימאן עותמאן: אני מתפלא איך עובדים במשרד הפנים.

זאב בילסקי: אתי, מנכ"לית המועצה משגב.

מיכל גולדשטיין: החוק לא מאפשר להעביר, לא ניתן להעביר – גם אם יש הסכמות בין רשויות העיר, רעננה וכפר-סבא – אי-אפשר להעביר בין רשויות שטחים בלי שתהיה ועדת חקירה, ובלי - - -

סולימאן עותמאן: אבל לא צריך, ישבנו עם משרד הפנים – חנה שחורי - - סליחה, מיכל, אני אומר את זה בכאב, באמת.

סולימאן עותמאן: יש פה מישהו - - העניינים מתנהלים פה – אני לא יודע איך.

סולימאן עותמאן: דברים - - -

זאב בילסקי: סולימאן, תן לי לייעץ לך, אני מרגיש יותר ויותר שאני הולך לצד הזה, אתה מבין?

סולימאן עותמאן: לא, יש לנו בית ספר בתחום שיפוט של משגב.

סולימאן עותמאן: אדוני, זה כואב.

זאב בילסקי: בסדר, אבל תשמע, אני נותן לך פה דרך, שהיא הדרך החוקית היחידה שרשויות התכנון מכירות.

זאב בילסקי: אין דרך אחרת.

זאב בילסקי: אתה לא יכול להעביר – אפילו בהסכמה – דונם אחד מרעננה לכפר-סבא.

נאזם גנאים: אם אדוני ייתן לי להגיד איזושהי עצה.

נאזם גנאים: ללא ספק את המסלול שאתה ומיכל אמרתם – אנחנו נכבד.

נאזם גנאים: אנחנו נגיש את הבקשה מחר בבוקר.

נאזם גנאים: למה שאדוני לא ייקח יוזמה, ששר הפנים ייקח יוזמה – לזמן את סח'נין ואת משגב ביחד, נשב על שולחן אחד עד שייצא עשן לבן.

נאזם גנאים: חבל לחכות כל-כך הרבה זמן.

נאזם גנאים: בסמכותו של שר הפנים – בחתימה אחת הוא פותר את הבעיה.

נאזם גנאים: אתה יודע מה, אנחנו מוכנים ללכת בשני הערוצים, אבל הערוץ היותר מזורז הוא שלשר הפנים יהיה את הכוח לזמן את שני הצדדים לפה, ולהגיד להם: חברים, ככה אני רואה, וככה צריך לעשות.

זאב בילסקי: נאזם, תראה, יש פה שתי גישות: קודם כל משגב - - אבל צדק מהנדס העיר במה שהוא אומר – הבעיה היא לא בין משגב לבין - - הבעיה היא במדיניות של משרד הפנים.

זאב בילסקי: יש למשרד הפנים מדיניות, יש לו תכנון, יש לו הכול.

זאב בילסקי: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה – מהניסיון שלי – שמה עשתה הוועדה הקודמת לא ילך.

זאב בילסקי: באיזשהו מקום, ועדה חדשה שנכנסת, בוחנת והיא מתחילה משם.

זאב בילסקי: יכול להיות שאנחנו יכולים בדרך הזאת גם את אותן הסכמות שיש לך – לעגן אותן בתוך דוח של ועדה.

זאב בילסקי: הוועדה הזאת יוצאת.

זאב בילסקי: כמובן שאנחנו נעשה הסכמות.

זאב בילסקי: אני מוכן להתנדב, אני לא יודע אם אתה יכול להרשות לעצמך את ההתנדבות שלי, אבל - - -

נאזם גנאים: בכיף.

זאב בילסקי: לא, זה תעריף יקר מאוד.

זאב בילסקי: לנסות, כי היתה לי שיחה עם ראש המועצה, עם רוני, ואני רואה פה, יכול לחוש את הרצון הטוב שיש.

זאב בילסקי: כמובן שמשרד הפנים הוא בסופו של דבר זה ש - - אתה יודע, יכולים להסכים ביניהם, אבל הוא צריך.

זאב בילסקי: לכן המקום של הוועדה יהיה מקום – גם יושב ראש הוועדה, כל יושב-ראש ועדת גבולות תמיד מחפש איזהשהם הסכמים.

זאב בילסקי: זה הרבה יותר קל לו, בסופו של דבר, הדוח הרבה יותר מאוזן.

זאב בילסקי: הוא עצמו מרגיש בתור איזושהי ערכאה חצי שיפוטית – שהוא מנסה לקרב את הצדדים, ואז גם יותר קל לו לעגן את זה בהמלצות שלו.

זאב בילסקי: לכן אני חושב שכדאי לנסות גם את ההידברות הזאת, אבל - - -

מסעוד גנאים: במסגרת הוועדה, אתה אומר.

זאב בילסקי: מסעוד, יכול להיות במסגרת ולא במסגרת.

זאב בילסקי: יכול להיות גם דיבורים.

זאב בילסקי: אבל הכלי היחידי שמעגן בצורה חוקית זאת הוועדה.

זאב בילסקי: לכן, לפי דעתי, הדבר הראשון שאנחנו צריכים לעשות מחר בבוקר – להגיש את הבקשה, להקים ועדה, להתחיל להתקדם במסלול, ובינתיים ננסה, אתה יודע, גם לקרב יותר בין הצדדים.

חיאדרי מחמד: אם אפשר רק משפט - - -

זאב בילסקי: רק שנייה, רגע, סליחה.

זאב בילסקי: אתי, את רוצה להגיד משהו?

אתי לוי: אני אומר בשם רון, אני לא אומר בשמי.

אתי לוי: לרון היה חשוב – ואני אקריא את המכתב שהוא ביקש שאני אקריא, מתוך התפיסה – כי רון באמת הוא איש של שכנות, וכך הוא מתייחס לכל האזור, וכל מה שנאמר – חשוב להגיד שזה בא ממקום אחר.

אתי לוי: ברשות

אתי לוי: כם אני אקריא את המכתב.

אתי לוי: "בהתראה קצרה קיבלתי זימון לישיבת ועדת הפנים של הכנסת, לדיון בנושא שטח השיפוט של העיר סח'נין.

אתי לוי: לצערי, בשל נסיבות אישיות לא אוכל להשתתף" – הוא מבקש ממני לייצג אותו – "ואתכבד במכתב זה להציג את עמדתנו.

אתי לוי: בסח'נין כיום, לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, יש 26,000 תושבים, ושטח השיפוט הוא 9,816 דונם.

אתי לוי: הצפיפות הממוצעת בעיר היא 2,671 תושבים לדונם.

אתי לוי: מתוך תחום השיפוט של סח'נין – המוגדר בתמ"א 35 כמרקם עירוני – כצי הינו שטח המיועד לפיתוח, אך אינו בנוי".

אתי לוי: מה שחשובה היא עמדת משגב – "משגב מכירה בצורך של הרשויות השכנות להתרחב, ומציגה עמדה פרגמאטית ועניינית בכל בקשה של כל אחת משכנותיה.

אתי לוי: לדוגמא, רק לאחרונה ביצענו העברת שטחים לעראבה בהסכמה, ואנחנו במגעים עם ביר אל-מכסור להעברת שטחים בהסכמה.

אתי לוי: בכל פעם שמוגשת למשגב בקשה" - -

חיאדרי מחמד: סח'נין לא.

אתי לוי: זה לא נכון.

אתי לוי: "בכל פעם שמוגשת למשגב בקשה מרשות שכנה, היא נבדקת לגופו של עניין, לצורך של הרשות המבקשת, והמצב התכנוני ובשטח, ואז נקבעת עמדתנו.

אתי לוי: כך היה עם בקשת סח'נין לאחרונה להקמת בית ספר" – כמו שדובר פה – "על יסודי בתחום השיפוט של משגב.

אתי לוי: בחנו והמלצנו חיובית".

אתי לוי: אני לא מבינה למה זה לא עבר.

אתי לוי: "גבולות השיפוט של סח'נין – כשיש בקשות שינוי גבולות בין רשויות מקומיות, משרד הפנים, האמון על הנושא, בוחן את הבקשות.

אתי לוי: במידה והמשרד חושב שיש מקום לבחון לעומק, הוא ממנה ועדת גבולות" – וזה מה שמומלץ פה כרגע.

אתי לוי: "לפני מספר שנים" – ולדעתי זה לא 2005 – "פעלה ועדת גבולות ובחנה את גבולות סח'נין ומשגב.

אתי לוי: הוועדה המליצה להעביר שטח של 1,700 דונם ממשגב לסח'נין.

אתי לוי: משגב קיבלה את המלצת הוועדה.

אתי לוי: סח'נין מוזמנת להמשיך את ההליכים מול משרד הפנים ולקבל את השטח".

אתי לוי: שוב, אם הוחלט פה - - -

זאב בילסקי: אתי, רק שאלה אחת - -

נאזם גנאים: אתי, את יודעת - -

זאב בילסקי: - -מתוך ה-1,700 - -

נאזם גנאים: שמתוך - - -

חיאדרי מחמד: הערה גברתי – הוועדה בוטלה.

חיאדרי מחמד: אנחנו לא מקבלים דבר מבוטל.

זאב בילסקי: רגע, רגע.

זאב בילסקי: היית בבית ספר 45 שנה, מה קרה עכשיו?

זאב בילסקי: אתי, שאלה אחת – מתוך ה-1,700 דונם, כמה זאת אדמה חקלאית?

אתי לוי: אני לא יודעת להגיד.

זאב בילסקי: כמה זה יער?

אתי לוי: אני לא יודעת את הנתונים.

קריאה: 1,242.

חיאדרי מחמד: יער זה 1,315 דונם.

אתי לוי: יש את זה במפה.

קריאה: יער, תמ"א 22.

זאב בילסקי: אוקיי, בסדר.

זאב בילסקי: בואו, אנחנו - - -

נאזם גנאים: מה שחיובי במכתב זה שהמנכ"לית נוכחת פה.

נאזם גנאים: זה הדבר החיובי בכל מה - - -

אתי לוי: רון - - -

נאזם גנאים: השכנות - - גברתי הנחמדה, אני זימנתי את רון אלי הביתה, ויותר מפעם נפגשתי, לצערי.

נאזם גנאים: מה שהוא מדבר זה לחוד, ומה שהוא כותב זה לחוד.

נאזם גנאים: אין לו כוונה לשכנות טובה.

נאזם גנאים: פשוט מאוד, הוא רוצה - -

קריאה: איך אומרים?

קריאה: הצדק צריך להיראות - - -

נאזם גנאים: - - להיבחר, מה ש - - - זה כיסא ראש רשות המועצה המקומית.

נאזם גנאים: לא אכפת לו – לא שכנות ולא שכנים.

אתי לוי: בואו לא נגיע לשם - - -

זאב בילסקי: ראש העיר, אנחנו - - -

חיאדרי מחמד: אדוני, רק משפט, ברשותך - -

זאב בילסקי: אני צריך לסכם את הדיון.

חיאדרי מחמד: - - רק להגיד לה, משפט אחד.

חיאדרי מחמד: אנחנו מבקשים שהוועדה הזו תהיה מקצועית, ניטראלית.

זאב בילסקי: זה שאמרת "מקצועית, ניטראלית" – זה יעני שהוועדות האחרות הן לא כאלה.

מסעוד גנאים: כן, משום שראש הוועדה - -

זאב בילסקי: מן המפורסמות הוא שמשרד הפנים - - -

מסעוד גנאים: זאב, ראש הוועדה לשעבר, ביגר, היה מתפקד וחבר ישראל בתינו.

זאב בילסקי: הייתי בטוח שהוא בקדימה, אבל לא משנה.

זאב בילסקי: אני חייב להגיד לך, אני מכיר את יושב-ראש הוועדה שהיה, הוא אדם - -

מסעוד גנאים: אישית, אין לנו משהו נגדו.

זאב בילסקי: - - עתיר ניסיון.

זאב בילסקי: הניסיון שלי עם משרד הפנים – יש להם קבוצה של אנשים שמתוכם הם ממנים יושבי-ראש - -

מסעוד גנאים: אה, שכחתי, הוא היה גם אוהד "בית"ר ירושלים".

זאב בילסקי: את זה באמת, משרד הפנים לא לקח בחשבון.

זאב בילסקי: מיכל, אנחנו מבקשים - - בכל אופן, אני מציע שאנחנו נסכם.

זאב בילסקי: מסעוד, בתור היוזם, אם זה מקובל עליך, אני מציע שאנחנו נסכם את הדיון כדלקמן: שהעיר סח'נין תגיש בקשה מוקדם ככל האפשר למשרד הפנים.

זאב בילסקי: משרד הפנים יעיין בבקשה הזאת ותוך 60 יגרום לכך שתוקם ועדה.

זאב בילסקי: הוועדה תפעל מקסימום שבעה חודשים, אבל ייעשה כל מאמץ על-ידי משרד הפנים לקצר, בהתייחס למשך השנים שעברו מאז שהיתה הוועדה הקודמת, ובכך שהמלצותיה למעשה לא קרה בהן שום דבר.

זאב בילסקי: הוועדה גם תיקח בחשבון את אותן התאמות שנעשו בפועל, אבל משום מה זה לא מצא הדרך החוקית כדי לעגן את הרצון הטוב של משגב, ואת זה שסח'נין מקימה בית ספר.

זאב בילסקי: במקביל לכל זה, אנחנו ננסה למצוא אנשים שעם רצון טוב ינסו לקרב בין הצדדים, אבל המסלול העיקרי שלנו הוא מסלול הוועדה.

זאב בילסקי: מיכל, עד עכשיו, כל מה שאמרתי בסדר?

מיכל גולדשטיין: כן, מעולה.

מסעוד גנאים: את קיבלת את האחריות לזרז.

מסעוד גנאים: הדבר החשוב ביותר זה זמן קצוב ולזרז.

מסעוד גנאים: לפי דעתי, הוועדה לא חייבת להתחיל מחדש, מבראשית, כי יש משהו שהיא יכולה להתחיל ממנו.

זאב בילסקי: אני בסדר, הייעוץ המשפטי - - -

תומר רוזנר: נשמע לי בסדר גמור.

מסעוד גנאים: וגם שכחנו משהו – שוועדת הפנים תעקוב אחרי חודשיים אחרי מה שנעשה.

זאב בילסקי: זה נכון.

זאב בילסקי: תודה רבה.

מסעוד גנאים: לפקח על - - -

זאב בילסקי: תודה רבה.

זאב בילסקי: רבותי, הישיבה נעולה.