הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 232, 2012-01-10 09:00

רוני בר-און: בוקר טוב, אדוני המבקר, חברי הכנסת, כל המשתתפים בדיון.

רוני בר-און: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת לענייני ביקורת המדינה.

רוני בר-און: העניין היום הוא המשך הישיבות שלנו בנושא מעקב אחרי דוח המבקר 61ב', בענייני , ענייני מינהל וארגון ומינויים של הנהלת ומליאת רשות השידור.

רוני בר-און: מלכתחילה הישיבה נקבעה עד השעה עשר וחצי, אנחנו נאריך אותה ככל שיהיה צורך.

רוני בר-און: אני מודה לכל אלה שהתקבצו ובאו ואני מודה שוב למבקר המדינה ולאנשי המשרד.

רוני בר-און: בהמשך לישיבה קודמת אנחנו נבקש היום לברר כמה דברים שעניינם שורת המינויים האחרונה, בעיקר המקצועיים, ברשות, ונעקוב אחריהם, נבחן אותם וככל שיראה לנכון המבקר יכול שהוא מצדו יקבל החלטות, ישתף אותנו בהן או לא, הכול כאוות נפשו ובחופש המקצועי המוקנה לו, כמובן, אין צורך לומר, מבחינתה של הוועדה.

רוני בר-און: מתווה הדיון יהיה: אני אציג מספר מילות פתיחה קצרות, אחר כך אבקש מחברי, חבר הכנסת איתן כבל, שבמקביל לעובדה שאנחנו מנהלים דיונים על בסיס קבוע, ביקש גם הוא, עקב איזה עניין שהוא יפרט אותו, עניין דחוף, לכנס את הוועדה בעניין הזה, ויש פה שורה של שאלות שאני אבקש לקבל עליהן תשובות מ...

רוני בר-און: המנכ"ל נמצא פה, אני רואה, ברוך הבא, מר בן מנחם, היושב ראש גם יהיה איתנו היום?

יוני בן מנחם: הוא בחוץ לארץ.

רוני בר-און: זה תמיד טוב.

רוני בר-און: אתמול חוקקה הכנסת חוק בקשר לאסירי ציון, אז חשוב שאנשים יהיו חופשיים לצאת מציון.

רוני בר-און: אני רוצה רק לברר עניין אחד שנראה לי כאילו סגור בישיבה הקודמת, אדוני המנכ"ל, אבל למרבית הצער הוא נראה לי עדיין פתוח וזה עניינו של עוזר המנכ"ל.

רוני בר-און: ככל שאני מבין, תקן אותי אם אני טועה, מתנהלת בכפיפות, כפי שמתנהלים משרדי הממשלה, להוראות נציבות שירות המדינה, נכון?

רוני בר-און: כך כתוב בחוק שלכם.

רוני בר-און: אני שואל אותך, אדוני המנכ"ל.

יוני בן מנחם: כן.

רוני בר-און: ואתם לא שיניתם את ההוראה הזאת, נכון?

יוני בן מנחם: אנחנו תאגיד סטטוטורי.

רוני בר-און: לא, זה שאתם תאגיד...

רוני בר-און: איפה חוק ?

רוני בר-און: זה שאתם רשות סטטוטורית, אני יודע---

יוני בן מנחם: תאגיד סטטוטורי.

רוני בר-און: אני יודע, אבל סעיף 24א' לחוק , התשכ"ה-1965 קובע כי קבלת עובדי הרשות ומינוייהם ייעשו על ידי הרשות ויהיו כשל עובדי המדינה, בתיאומים שייקבעו בתקנות.

רוני בר-און: התפקוד של עובדי הרשות, התקן, השכר, גמלאות ותנאי העבודה יהיו כשל עובדי המדינה למקצועותיהם.

רוני בר-און: אני מבין שלא שיניתם את זה.

יוני בן מנחם: לפי חוק , מה שלי ידוע, למנכ"ל יש סמכויות של נציב שירות המדינה---

רוני בר-און: לא, אתה טועה.

רוני בר-און: סמכויות של נציב שירות המדינה יש לשני אנשים במדינת ישראל, לנציב שירות המדינה, כי הוא הנציב, וליושב ראש הכנסת במסגרת העסקת עובדים בכנסת.

רוני בר-און: אלה הם שני האנשים ואין בלתם.

יוני בן מנחם: בעניין חוק המנויים יש לו סמכויות של נציב שירות המדינה, זה מה שידוע לי.

רוני בר-און: סמכות נציב שירות המדינה לחוק המינויים תהיה נתונה ליושב ראש הרשות.

יוני בן מנחם: ולמנכ"ל.

רוני בר-און: רק לפי סעיף 37.

יוני בן מנחם: למנכ"ל.

רוני בר-און: סעיף 37 מרשה לנציב השירות, לפי בקשת המנהל הכללי, להרשות העסקת עובד זמני, זה רק עובד זמני.

רוני בר-און: הסמכות שעליה אתה מדבר עוסקת בעובד זמני, לא עובד קבוע.

רוני בר-און: אני מדבר על התשובה שנתתם לי ושאמרתי שעל פניה היא נראית לי תקינה ולכן גם אמרתי שזה יורד מסדר היום, על העסקת העוזר שלך, מר זליג רבינוביץ, חרף העובדה שאין לו תנאי סף ותנאי כשירות מתאימים.

רוני בר-און: אני רוצה להגיד לכם, חוזר נציבות שירות המדינה מונח בפניי, מדבר על מבנה ארגוני של לשכות מנכ"לים במשרדי ממשלה.

יוני בן מנחם: אבל זה משרדי ממשלה, כבודו.

רוני בר-און: אבל זה חל גם עליך.

יוני בן מנחם: זה לא חל עלינו, אנחנו תאגיד סטטוטורי, למנכ"ל יש סמכויות בתוקף היותו הנציב לעניין המינויים לקבוע את סמכויות ואת תנאי הסף.

רוני בר-און: אני מסביר לך עוד פעם, זה למנהלים ולעובדים זמניים וזה לא חל עליך---

יוני בן מנחם: לא, אדוני טועה.

גלעד ארדן: זה נכון ש יכולה לקבוע נהלים שונים.

גלעד ארדן: האם נקבעו נהלים לגבי העסקה---

רוני בר-און: יש לכם נהלים כתובים בעניין הזה?

יוני בן מנחם: אדוני, סמכותו של המנכ"ל לקבוע תנאי סף---

רוני בר-און: לא, אתה צריך לקבוע נהלים.

רוני בר-און: אתה מתווכח איתי---

יוני בן מנחם: יש חוק רשות השידור.

רוני בר-און: אתה מתווכח עם החוק, לא איתי.

גלעד ארדן: חוק קובע שהדינים החלים על עובדי הם כשל עובדי המדינה, כולל תנאי הקבלה וההשכלה.

יוני בן מנחם: כן, זכותו של המנכ"ל לקבוע את תנאי הסף.

יוני בן מנחם: אני מצטט לך מתוך חוות דעת משפטית.

גלעד ארדן: אני אשמח לראות את חוות הדעת הזו.

רוני בר-און: אתם קבעתם נהלים?

רוני בר-און: אתה יכול לענות לי על זה, כן או לא?

רוני בר-און: אתה תטען שאתה לא צריך נהלים, אני אומר שאתה כן צריך נהלים---

יוני בן מנחם: לא טענתי שלא צריך נהלים, כבודו.

רוני בר-און: יש נהלים קבועים כתובים?

יוני בן מנחם: יש את חוק רשות השידור---

רוני בר-און: ואני אומר לך שאתה לא עומד בתנאים שכתובים.

יוני בן מנחם: החוקים האלה לא חלים עלינו, כיוון שאנחנו תאגיד סטטוטורי, זה חל על משרדי ממשלה.

רוני בר-און: מאה אחוז, אז אני מודיע לך שלתפיסתי ולתפיסת הייעוץ המשפטי שאני קיבלתי, שרק אושש את ההחלטה שלי בעניין הזה, החוק מסדיר את מה שמותר לך לעשות, הוא לא מסדיר, אלא אם קבעת נוהל אחר וזה כתוב באיזה שהוא מקום וזה ניתן לתקיפה מנהלית, את ההעסקה של העוזר שלך, שאין לו את תנאי הסף, אין לו את ההשכלה האקדמית הדרושה על פי חוזר המנהל הכללי, שקבוע בחוזר המנהל הכללי, וכמובן גם את עניין השכר.

רוני בר-און: לעניין הזה אתה מתבקש להכין תשובה סדורה, להראות לנו את הנוהל---

יוני בן מנחם: אני לא קבעתי את תנאי השכר, רק למען התיקון.

יוני בן מנחם: תנאי השכר הם---

רוני בר-און: בוא נסתפק כרגע בתנאי הסף, אין מחלוקת בינינו שהוא לא עונה לכשירויות הסף של תואר אקדמי.

רוני בר-און: על זה אנחנו מסכימים.

יוני בן מנחם: כן.

רוני בר-און: יפה, עכשיו המחלוקת בינינו---

גלעד ארדן: אני רוצה להוסיף, מתוך דוח מבקר המדינה 53א' של שנת 2002, שעסק ב, קובע מבקר המדינה: 'הדינים החלים על עובדי המדינה, הוראות התקשי"ר והודעות נציבות שירות המדינה חלים על עובדי הרשות בשינויים המחויבים, באין לה הוראות מיוחדות'.

רוני בר-און: יפה.

רוני בר-און: אז יש לך עוד אבן בוחן וזה דוח מבקר המדינה שהלכה למעשה חזה בעיני רוחו את המחלוקת המשפטית הקשה ביני לבינך וחיווה את דעתו.

מיכאל מירו: באיזה סוגיה?

רוני בר-און: מר מירו, אתה לא היועץ המשפטי של הרשות, אנחנו עוד נגיע אליך.

יוני בן מנחם: אני אבדוק, אגיש לך את החומר---

רוני בר-און: אני מציע לך לשמור את האנרגיות לקטעים שנתעסק בדברים ש...

רוני בר-און: כרגע אנחנו מתעסקים בלשכת המנכ"ל, עוד מעט נתעסק בדיסציפלינה שלך.

מיכאל מירו: רק דיברתי על ציטוט של דברים שיהיה בקונטקסט.

מיכאל מירו: אתה יודע, נורא חשוב הקונטקסט של דברים, אז אם כבודו, היועץ המשפטי, יוכל לומר רק באיזה קונטקסט זה נאמר.

מיכאל מירו: להוציא משפט אאוט אוף קונטקסט.

רוני בר-און: אני מציע, תאשים אותי במה שאתה רוצה, לי יש גב רחב לשאת את כל ההאשמות של עם ישראל, יועצים משפטיים הם אנשים שנותנים חיווי דעת מקצועי פרופר, אין להם שום עמדה, הם לא פוליטיים.

מיכאל מירו: הוא מחויב להגיד מאיפה זה קשור.

גלעד ארדן: אמרתי, המקור הוא דוח מבקר המדינה 53א' לשנת 2002 ברשות השידור---

מיכאל מירו: עסק במה?

גלעד ארדן: בנושא של העסקת עובדים.

גלעד ארדן: אני אקריא את כל הפסקה: 'סעיף 24 לחוק , התשכ"ה-1965 קובע שקבלת עובדים ל ומינוייהם יהיו כשל עובדי המדינה, בתיאומים שייקבעו בתקנות, תפקודם, התקן, השכר, הגמלאות ותנאי העבודה יהיו אף הם כשל עובדי המדינה למקצועותיה בהתחשב באופיים המיוחד של התפקידים המיוחדים לרשות בלבד.

גלעד ארדן: בתקנות , תיאומים בעניין קבלת עובדים ומינוייהם, נקבעו תיאומים לחוק שירות המדינה (מינויים), תיאומים החלים על עובדי המדינה, הוראות התקשי"ר והודעות נציבות שירות המדינה חלים על עובדי הרשות בשינויים המחויבים באין לה הוראות מיוחדות'.

רוני בר-און: אני כמובן מפנה את שימת לבך שהחוזר הזה קובע את תנאי הסף בדבר השכלה אקדמית, שבמקרה דנן לא נמצאת, גם קובע את תנאי השכר, שאתה אומר שעוד לא גובשו, עוד לא לובנו---

יוני בן מנחם: לא אמרתי את זה, כבודו.

יוני בן מנחם: הבה נדייק, תנאי השכר הם בדיוק לפי מה שקבע הממונה על השכר.

רוני בר-און: אוקי, בסדר.

רוני בר-און: אם הוא קבע משהו שהוא לא בהתאם לחוזר נציבות שירות המדינה אז אני מניח שהביקורת תחווה את דעתה גם לגבי הממונה על השכר.

רוני בר-און: גם הוא לא חסין מפני הביקורת, אף אחד מאיתנו לא חסין בפני הביקורת.

ליטל פרגי: אנחנו---

רוני בר-און: מי את?

ליטל פרגי: ליטל, מטעם הממונה על השכר.

ליטל פרגי: הם פנו אלינו בבקשה לאשר את השכר שלו כעוזר מנכ"ל ואנחנו התנינו את זה בקיומם של תנאי הסף.

ליטל פרגי: אנחנו לא אחראים על קיומם של תנאי הסף, אבל במידה שיתקיימו תנאי הסף, אז השכר המקובל יאושר.

רוני בר-און: מכל מקום קיבלת גם מהממונה על השכר שהשכר שאתה מבקש או שהרשות מבקשת לשלם למר רבינוביץ הוא נגזרת של עמידה בתנאי סף מוקדמים.

רוני בר-און: אז אנחנו חוזרים לשאלת היסוד, היה ותנאי הסף לא קיימים, אז כמובן שהתוצאה הנלווית לדבר הזה שגם השכר שמבוקש ומאושר בתנאי עבורו לא יכול לחול.

רוני בר-און: אני מבקש לבדוק את זה משפטית, אם עשיתם מהלך שמכשיר אתכם לחרוג ממה שקבוע בחוזר נציבות שירות המדינה ואנחנו נברר את זה, כהרגלנו, בפגישה הדו שבועית שלנו בפעם הבאה.

רוני בר-און: עד כאן לעניין האחד.

רוני בר-און: העניין השני הוא נושא המינויים המקצועיים שאני רוצה להיזקק אליו היום.

רוני בר-און: אם נקרא לזה בלשון שלכם, סבב הכתבים.

רוני בר-און: אדוני המבקר, אני מנסה לברור את מילותיי בקפידה ונפשי חצויה בעניין הזה.

רוני בר-און: אני חושב שהדוח שהגשת, אותו דוח שמכוחו אנחנו יושבים פה ודנים בעניין הזה, 61ב', היה דוח חשוב, מאוד ממצה ודי מטלטל, בעיקר הפרק של המינויים בפועל, שיטת המינויים בפועל, ובאמת בעניין הזה אין להאשים את ההנהלה הנוכחית כי הדוח מתייחס לתקופה שקדמה לראשים המדברים כאן היום, ואת זה גם צריך לומר ביושר, אבל אני אומר ביני לביני שאני נמצא פה באיזה סוג של מבוכה, שלא לומר אפילו סוג של מפח נפש, כי בעוד אשר הביקורת, ובצדק, התריעה על התופעה הפסולה של מינויים בפועל, שעושים מינויים בפועל ואז אין בקרה ואז אין אור השמש שחושף את זה וחיים, מה שנקרא במדינת ישראל הדיבר הראשון בעשרת הדיברות, שהזמני הוא הקבוע ביותר.

רוני בר-און: והרשות, ההנהלה הזאת, טיפלה באמת בחריצות ובנחישות בנושא המינויים בפועל והיא הפכה את המינויים בפועל למינויים קבועים.

רוני בר-און: דא עקא שאני מתרשם ששכרנו יוצא בהפסדנו, משום שאני מקבל, אדוני המנכ"ל, אדוני מנהל הרדיו, שיטפון של תלונות על כך שהמינויים שלכם הם מינויים שלפחות למראית עין אין הדעת סובלת אותם.

רוני בר-און: עכשיו אני גם אגיד מתוך הדברים שאני מקבל על מה אתם מתבקשים לענות.

רוני בר-און: דיברנו איתכם בפעם הקודמת על מנהלת רשת א', היא נמצאת פה, הגברת, שלום וברכה, אני אתן לך לדבר בהמשך, אם תרצי, כמובן.

רוני בר-און: בפעם הקודמת לא יכולנו לדון בעניינך משום שמישהו, בצדק לכאורה, טען שהוא שומר על צנעת הפרט שלך, אבל זו זכות ששייכת לך.

רוני בר-און: אם את תרצי לשתף אותנו בדברים, את מוזמנת לעשות את זה.

רוני בר-און: היה לנו את העניין של רדיו רק"ע, והיה לנו את העניין של 88FM, בין לבין התרחש סבב כתבים דרמטי ברדיו, צריך לומר שהוא התרחש מיד, שבוע ימים אחרי שמונה מנהל חדש לרשת.

רוני בר-און: אני מכבד את העובדה שאנשים מגיבים מהר, במהירות, ביעילות, הרי על זה אנחנו בוכים כל הזמן, שהביורוקרטיה היא...

רוני בר-און: אבל בישיבה שקיים מנהל הרדיו עם הכתבים, נעשה סבב של, יכול להיות שאני טועה במספר, אולי שבעה, אולי תשעה.

רוני בר-און: במערכת נמסר לכתבים שהשינויים צפויים, אבל נאמר במפורש, על פי עדויות שבידי, ואתה יודע שאני מאשש את העדויות האלה, שלא יהיה מצב שבו כתב יקבל תחום שאינו רוצה בו, וביום שני שעבר, שבוע ימים אחרי שמונה מנהל הרדיו, תשעה כתבים קיבלו הודעה שהם זזים לתפקידים כשהרוב המכריע מבין התשעה האלה לא היו מעוניינים בתפקיד אליו נשלחו, כאשר ההודעה המקדימה הייתה שלא יהיה מצב שבו כתב יקבל תחום שאינו רוצה בו.

רוני בר-און: ההודעה נמסרה לכתבים בשעות הערב, ב-2 בדצמבר, ומועד תחולתה היה למחרת בבוקר, ב-3 בדצמבר.

רוני בר-און: מהלך של שעות ספורות בלבד.

רוני בר-און: יכול להיות ויכוח על ההיגיון בעניין הזה, על הסדר בעניין הזה.

רוני בר-און: אני קטונתי מלדעת ולהבין או להתעסק בערכי העיתונות, איך כתב של מנהל דסק מרגע לרגע זז, בלי חפיפה, בלי להיפרד, בלי להכשיר את הנכנס.

רוני בר-און: יכול להיות שאתם חולקים עליי, הרי אתם מנהלים את הרדיו, לא אני, אם אני הייתי חושב שאני יודע לנהל רדיו, אולי הייתי מתמודד במכרז.

יוני בן מנחם: אולי לא היית עובר אותו.

רוני בר-און: מה שמקומם אותי זה שהמהלך הזה---

איתן כבל: הוא אומר שאולי לא היית עובר.

רוני בר-און: לא הייתי עובר.

איתן כבל: אני גם חושב.

רוני בר-און: לא הייתי עובר.

רוני בר-און: אני לא... טוב, נפסיק עם זה, די.

רוני בר-און: איתן, יש לי מספיק משלי.

איתן כבל: המביא דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם, בעיקר אם זה מרשות השידור.

רוני בר-און: לכתבים שהודחו ככה, הודחו והוטחו, גם ב-ד' וגם ב-ט', לא הייתה שום שהות לערער על ההחלטה, הודיעו להם, 'תודה רבה, מחר במקום לבוא לסקר את ועדת הביקורת, תבוא לסקר את ועדת הכלכלה', וכמובן לא לעשות את המעבר הזה, גם אאוט וגם אין, לעזוב דבר ולהיכנס לדבר באיזה שהיא התחלה של צורה מסודרת, אלמנטרית, חפיפה.

רוני בר-און: במכתב שקיבל כל אחד מהכתבים ממר קורן, מנהל רשת ב', נאמר כי הנהלת הרדיו שקלה את מכלול הנסיבות, לרבות, ציטוט 'עמדתו של הכתב'.

רוני בר-און: אף עמדה של אף כתב, מכל מה שאני העליתי, לא נשקלה.

רוני בר-און: אז אני לא אומר שיש הנהלות שמחויבות בשקילת עמדת זה שלגביו הם חורצים, אבל לכתוב לו 'שקלנו את זה', כשהוא יודע שלא שקלתם את זה, זה נשמע לי מופרך.

רוני בר-און: לא שאלתם מישהו מראש מה עמדתו, לא אמרתם למישהו מראש, אלא ממש בשעת גזרת הדין, לאן הוא הולך, לא התייעצתם איתו ולכן ברור שלא יכולתם לשקול את עמדתו, כי לא שמעתם אותה בכלל.

רוני בר-און: עולה מהעניין הזה סוג של ניסיון לקבוע עובדות בשטח, אבל מה שמטריד אותי יותר מהכול, ואני אומר לכם את זה וזו הערכה שלי, זאת לא עובדה, זאת לא עדות וזו לא ראיה, שלא רק מדובר על התשעה האלה, אלא זה סוג של אינטימידציה או איום כזה כלפי כל האחרים, 'תדעו לכם שמהיום אלה כללי המשחק ומי שלא יתנהל כפי שאנחנו מצפים שהוא יתנהל, אחת דינו'.

רוני בר-און: אני לא יושב פה רק בשביל להגן על הכתבים, גם אם בעיניי זו תכלית ראויה, אני יושב פה גם כדי להגן על המאזינים.

רוני בר-און: אני חושב שכרשות שידור לאומית וממלכתית סוג כזה של התנהלות מול בעלי המקצוע שהם בסוף הדבר אלה שמספקים את התוצרים, גם עבורכם כמנהלים אבל בעיקר עבור הצרכנים ואלה המיליונים ששומעים אתכם בוקר, צהריים וערב, ומקבלים בתקופות רבות וממושכות רשות שידור איכותית, כלי שידור ברמה גבוהה, אכסניה נאותה, אני חושב שזו פגיעה גם בציבור הצרכנים, שאלה כלל אזרחי ישראל, שגם הכנסת מופקדת על האינטרס שלהם, ודאי ביקורת המדינה מופקדת על האינטרס של האזרח הישראלי.

רוני בר-און: עד כאן לעניין סבב הכתבים.

רוני בר-און: יכול להיות שהמבקר רוצה לומר גם מילות פתיחה?

רוני בר-און: לא, אז אני אעביר לחבר הכנסת איתן כבל, אחר כך חברי הכנסת האחרים, ככל שירצו, ואתם כמובן תקבלו, כפי שאתם מורגלים, את כל הזמן ואת כל האפשרות בעולם לתת את כל התשובה שלכם.

איתן כבל: תודה, אדוני היושב ראש, אדוני המבקר, חבריי חברי הכנסת.

איתן כבל: אני אומר את זה כך, אני פניתי ליושב ראש הוועדה בבקשה לקיים דיון תחת הכותרת 'סבב המינויים התמוה', שהציג אותו בצורה יוצאת מן הכלל חבר הכנסת רוני בר-און.

איתן כבל: אני רוצה לומר את זה לכם ואני אומר את זה לנו, חברי הכנסת, ולך אדוני המבקר, כמי שמלווה את , את השידור הציבורי לא מעט שנים, ואני יכול לומר את הדבר הבא, לפחות לנסות; זה מטריד אותי.

איתן כבל: מטריד אותי ברמות כאלה שגם הדוחות שנכתבים הם דוחות קשים, פעם אחר פעם, פעם אחר פעם, ואנחנו יושבים פה ואני זוכר את עצמי עוד מהדיונים סביב התנהלותו של המנכ"ל בראל, ואם יש קו מנחה אחד... אני לא בא להגן על ההנהלה הקודמת, המבקר כתב דוח קשה מאוד על ההתנהלות בתקופה הזאת, אבל אני יכול לומר לאדוני שאם יש שני מרכיבים שיש ביניהם חוט מקשר, בין תקופת כהונתו של בראל לבין התקופה שהולכת ומסתמנת פה, ודרך אגב זה לא רק שם, אבל זה בא לידי ביטוי מאוד בולט שם, זה שלטון הפחד.

איתן כבל: כשאתה מדבר עם כתבים, אתה מנסה להבין מה קורה ב, הפחד הוא גורם מרכזי בהתנהלות.

איתן כבל: וזה דבר שהוא בלתי נסבל, אדוני המבקר.

איתן כבל: אני אומר, היה פה תהליך שכשנעשה הבירור, אם על ידי היושב ראש ואם על ידי, אנשים מפחדים ל...

איתן כבל: זה פשוט לא ייאמן.

איתן כבל: זה פשוט לא ייאמן איזה פחד מתקיים בתוך המקום הזה.

איתן כבל: אני חושב, אני לא רוצה להאריך במלים כי כבר נגמרו המלים, יושבים כאן החברים המכובדים, בפנים חתומות, אנחנו אומרים את שלנו שבוע אחר שבוע, אומרים את דברנו, ולא רק שלא קורה דבר, אני אומר את זה גם לך, אדוני היושב ראש, למרות כל הדברים שאתה אומר, הם ממש מתייחסים 'הכלבים נובחים והשיירה עוברת', זו התפיסה.

איתן כבל: זה ממש כך.

איתן כבל: אנחנו באים, אומרים את הדברים שלנו, לא רק שזה לא עוזר, אלא אנחנו מוצאים את עצמנו שבוע אחרי בעוד עליית מדרגה.

איתן כבל: נקודות הפתיחה שאיתן התחלנו, כבר מי זוכר אותן?

איתן כבל: הן כבר לא רלוונטיות ואנחנו מוצאים את עצמנו פעם אחר פעם מאותגרים בבעיות בנושאים מנושאים שונים.

איתן כבל: אני כבר לא עוסק בפוליטיזציה ואני לא עוסק בכל השאלות האלה, באמת שלא, אני מדבר על תרבות ניהול בסיסית.

איתן כבל: אדוני המבקר, הנושא של סבב המינויים האלה אולי צריך לקחת אותו כלקח, או שהם צודקים וכל הדברים שנאמרים פה הם הבל ורעות רוח, או שיש כאן מעשים קשים וחמורים וצריך לגדוע אותם באבם והם מתחברים לכל הדברים שנאמרו קודם.

איתן כבל: אנחנו באים פה, דברים נאמרים, אף אחד לא שם בכלל.

איתן כבל: סליחה שאני אומר את זה, ואדוני המבקר הוציא כאן דוחות ויצר טלטלה בחברה הישראלית, במינהל הציבורי ובמערכת הציבורית כפי שאף מבקר לא עשה לפניך, אבל בעניין של , עולם כמנהגו נוהג, המערכת הולכת וקורסת, אנחנו מוצאים כל פעם את עצמנו בפני נושאים ש...

איתן כבל: אתה עומד כל פעם בפה פעור, ואני אומר, אני שם את ידיי באש, אדוני המבקר, שאינני עוסק בעניינים האלה ממקום פוליטי, מי שיילך ויבדוק אותי, עוד מהתקופות שבהן עשיתי, כולל התקופה שהייתי, לצערי, שר תקופה קצרה ברשות השידור.

איתן כבל: אני אומר את זה---

רוני בר-און: הצער הוא על התקופה הקצרה.

איתן כבל: כן, הצער הוא על התקופה---

רוני בר-און: מישהו יחשוב שהצטערת להיות אחראי על רשות השידור.

איתן כבל: ממש לא.

איתן כבל: אני חושב שהשנה הזאת---

מיכאל מירו: זה שאתה לא פה, זה בתפקידך כפוליטיקאי, זה תפקיד מכובד, כי אתה אומר שזה לא מבחינה פוליטית.

מיכאל מירו: אבל אולי אתה לא יודע בדיוק את תפקידך.

רוני בר-און: מיקי.

איתן כבל: מיקי, אני צריך להתניע על הבוקר, להגיע, להבין מה אתה אומר.

רוני בר-און: הבטחנו לקצר.

איתן כבל: אני פוליטיקאי.

רוני בר-און: אל תענה.

רוני בר-און: אני מקווה שהטיעון שלך פה יהיה יותר קצר מתקופת כהונתך כשר הממונה על---

איתן כבל: אדוני לחץ אותי כל כך, אני אסיים.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: בבקשה, גב' מיכאלי.

רוני בר-און: את רוצה להוסיף?

רוני בר-און: לא, תודה.

רוני בר-און: מר הורוביץ?

רוני בר-און: תודה, לא.

שלמה מולה: אדוני, אני.

רוני בר-און: אם היית יושב שם ולא הייתי פונה אליך, אני מבין את הטרוניה שלך.

רוני בר-און: כן, חבר הכנסת מולה, בבקשה.

רוני בר-און: אני רק רוצה, אל תכעס, כי אתה העלית בפניי את עניינה של הגב', אני תמיד מפחד להגות את שמה שלא נכון.

שלמה מולה: צגה.

רוני בר-און: בין לבין עניינה של הגב' צגה, אדוני המבקר, עלה בישיבה הקודמת, היא הייתה, לפי הנטען, פה גם צריך להתנהל מאוד בזהירות, מנהלת מוערכת של רשת א', מאוד מוערכת, לא נבחרה במכרז, הטענה שעלתה שזה לא מטעמים ענייניים, נטענה גם טענה על העובדה שהיא המנהלת היחידה מיוצאי אתיופיה ב, וגם בעניין הזה כמובן שחבר הכנסת מולה יידע להרחיב יותר ממני, גם ביתר כישרון וגם ביתר ידע.

רוני בר-און: בין לבין קיבלתי תלונה נוספת, הייתי אומר די דומה, האם נמצא פה מר איינאו?

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: הוא הוזמן לוועדה.

רוני בר-און: האיש הוא עיתונאי מוערך כמעט 17 שנה, גם בעיתונות הכתובה אבל גם בטלוויזיה, וכל שהוא ביקש מ באיזה שהוא שלב, לא מזמן, היה לעבור מן הטלוויזיה לרשתות אחרות של רשות השידור.

רוני בר-און: מה שעשו איתו, הפכו אותו אחרי 17 שנות ניסיון כעיתונאי, התפקיד היחיד שמצאו לו ברשות זה להיות מוקדן.

רוני בר-און: מוקדן, ככל שאני אפרש, זה מישהו שעונה על שיחות טלפון.

רוני בר-און: אני לא יודע אם יש מוקדן אחר ב, אז ישכילו אותי.

רוני בר-און: אם אתה מכיר גם את הפרטים האלה, אז אנא.

רוני בר-און: אלה חומרים שנמצאים לפניי גם כן.

רוני בר-און: אני ביקשתי להזמין אותו, את יודעת למה הוא לא הגיע?

חנה פריידין: כשהוא דיבר איתי אתמול, הוא אמר שהוא יבוא.

רוני בר-און: טוב, לא הגיע.

מיכאל מירו: אני, אני---

רוני בר-און: מר מירו, אתם תעברו על הכול.

רוני בר-און: מר מירו, אני יודע שזה---

מיכאל מירו: לא, רק רציתי להגיד שהזמנתי אותו גם כן, זה הכול.

רוני בר-און: מר מירו, אני אפנה אליכם בצורה מסודרת.

רוני בר-און: הרי לי חשוב, ואני חושב שלכם גם חשוב וגם עדיף, שתענו בצורה מסודרת.

רוני בר-און: תאספו את כל מה שנטען, יש לכם כבר ניסיון איתי, הרי אני לא אומר לכם אף פעם לא לענות ולא אומר לכם אף פעם שנגמר הזמן, אתם עונים ככל שאתם רוצים, וכמה מבין המשתתפים שאתם בוחרים לשתף בעניין הזה.

רוני בר-און: אז אנא בטובכם, תרשמו לפניכם ותענו.

רוני בר-און: בבקשה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני היושב ראש, אדוני המבקר, חברי הכנסת, אורחים נכבדים.

שלמה מולה: בדיון הקודם באמת הייתי בשליחות, לא יכולתי להשתתף, אבל אני יודע שהנושא שאני הולך לענות עליו עלה בצורה מדויקת, נכונה, גם על ידי היושב ראש וגם על ידי המשתתפים.

שלמה מולה: אני רוצה בראשית דבריי לומר, מאפשרת, או יש לה יחידה במסגרת רק"ע לשפה האמהרית, היחידה הזאת מתפקדת טוב, כמה שאני יודע, הם נותנים שירות מצוין לקהילת עולי אתיופיה, בין 90% 93% האזנה באמהרית, גם בצהרי היום, גם ביום שישי ובשעות הערב, ובסך הכול כל השירות שניתן לעולי אתיופיה הוא, נדמה לי, שעתיים וחצי, כמעט שלוש שעות, אבל אין טענה במה שקורה לגבי היחידה הזאת.

שלמה מולה: מה שכן, אנחנו, יוצאי אתיופיה, לא באנו להיות מקוטלגים, או קבוצת יחידה נפרדת בחברה הישראלית.

שלמה מולה: גם כאן הבית הזה העביר חוק העדפה מתקנת, או נקרא לזה העדפה מפלה לחיוב, את עולי אתיופיה, כדי שיוצאי אתיופיה לא יישארו בתוך תוכם אלא יוכלו להתמודד במכרזים ואם יש להם כישורים נאותים, בין שלושה-ארבעה מתמודדים בעלי כישורים, יעדיפו את יוצא אתיופיה.

שלמה מולה: המחוקק עשה את הדבר החכם הזה ובסופו של דבר כשראינו את צגה לפני שלוש שנים, כשהיא נבחרה מבין כל העובדים להיות מנהלת רשת א', מאוד שמחנו, חשבנו שזו פעם ראשונה שהיא תהיה חברת הנהלה.

שלמה מולה: אלא מה קרה עכשיו?

שלמה מולה: בלי שום סיבה, בלי שום הסבר, אני לא רוצה אפילו לטעון את מה שנאמר בתוך תהליכי ההדחה או המכרז, אני לא יודע איך לקרוא לזה, אני חושב שזה דבר לא ראוי, לא נכון, לא מכבד את , מבזה במידה מסוימת אפילו את הרצון לקלוט את עולי אתיופיה שישתלבו בחברה הישראלית.

שלמה מולה: אני חושב, אם הייתי לוקח אפילו על פי החוק, ב יש כ-1,900 עובדים, החוק קובע 1.5% יוצאי אתיופיה, באותו סדר גודל צריך להיות עובדים ב, גם זה לא מתקיים, ואני חושב וזה חבל, זה חבל מאוד, ודווקא שהיא רשות ציבורית, היא צריכה להיות דוגמה לאחרים.

שלמה מולה: יש לנו בעיה עם חברות פרטיות, שלא קולטים את עולי אתיופיה, אבל אם מדיחה אחת ויחידה שהייתה, בטענה מופרכת, שהיא לא ראויה אפילו להתייחסות, איני יודע מה לומר יותר.

שלמה מולה: אין לי פשוט... אני רק בוש בזה שהחלטה כזאת התקבלה.

שלמה מולה: אבל בזמן שבו בועטים בעולי אתיופיה, אתה רואה כתבות שבהם אומרים.

שלמה מולה: ..

שלמה מולה: זה במקום אחר, אני לא קושר עניין בעניין, אבל זה פשוט מייצר אווירה לא טובה כלפי הרבה מאוד אנשים שהיו רוצים להשתלב.

שלמה מולה: אבל זה כאן העניין הזה.

שלמה מולה: העניין השני, אני לא מכיר את הפרטים של הבחור, של איינאו, אני יודע שהוא דווקא, למען ההגינות אני לא רוצה להגיד בתקופה מסוימת, אני חושב שהוא היה מועסק באיזה שהוא סידור שמשרד הקליטה סייע, העביר כסף, ו מצאה מקום לקלוט אותו.

שלמה מולה: אני לא יודע בדיוק מה ההסדר שהיה, מה הבעיה לקחת את הבחור, על פי כישוריו, לקלוט אותו.

שלמה מולה: לעשות אותו מוקדן?

שלמה מולה: נו, באמת, זה נראה ממש לא לעניין.

שלמה מולה: זה לא לעניין.

שלמה מולה: עוד פעם, אני אומר, אני חושב ש...

רוני בר-און: אני שומר שלא ייכנסו גם לדבריך, כשתקבל רשות דיבור.

שלמה מולה: אני אומר שאני לא יודע בדיוק את הפרטים המדויקים, אבל אני חושב שהבחור, אני כן יודע להגיד, עיתונאי, כן, הוא גם כותב בעיתונות מקומית וכן הלאה.

שלמה מולה: לעניין הכללי כולו, כמי שלפחות אני באופן אישי נלחם על כך שחופש הביטוי צריך להיות באמת הדבר החשוב ביותר במדינת ישראל, אני התנגדתי לחוק לשון הרע שבא אלינו, נקווה שנגנוז אותו, ומי שחפץ בכך ורואה את ההתנהלות של , קשה מאוד להגן עליכם.

שלמה מולה: קשה מאוד, אי אפשר.

שלמה מולה: הגיעו באמת.

שלמה מולה: .. חבר'ה, אני לא חושב ש, העיתונאים ב צריכים להיות משרתי לשכת ראש הממשלה, לא יכול להיות, לא יעלה על הדעת הדבר הזה, זה לא יכול להיות.

שלמה מולה: אתם צריכים להיות מנותקים לחלוטין ממה שקורה לכם, גם אם מבקשים מכם להראות את הליין אפ, לשכת ראש הממשלה, תגידו, 'אנחנו אנשי מקצוע, לא רוצים לשמוע, נעשה את עבודתנו'---

קריאה: אתם עושים פוליטיזציה.

שלמה מולה: אני עושה פוליטיזציה?

רוני בר-און: אני אוציא אותך.

רוני בר-און: פה לא יהיו התפרצויות.

שלמה מולה: אני אומר כזה דבר, תאששו לנו מה שאנחנו אומרים, שמה שאני אומר זה לא נכון.

שלמה מולה: פשוט ההתנהלות שלכם מראה, בהדחת כתבים, הוצאת אנשים לא נכון, מכרז תפור מראש, אלה דברים לא טובים, לכן זאת התחושה.

שלמה מולה: תאששו את התחושה, תהיו רציניים, בבקשה.

רוני בר-און: תודה רבה, חבר הכנסת מולה.

רוני בר-און: נשמט ממני משהו בעניין של עוזר המנכ"ל, תרשום לפניך גם את זה לתשובה.

רוני בר-און: ככל שהאינפורמציה שמגיעה אליי היא נכונה, ואני אומר את זה כי אני מקבל את זה ברמה של אינפורמציה, רבינוביץ, העוזר שלך, מונה רשמית להיות נושא ונותן מטעמך עם ועדי עובדים על הכול, כולל ענייני כוח אדם.

רוני בר-און: אם זה נכון, זה עומד בסתירה מוחלטת למה שכתוב בחוזר נציבות שירות מדינה.

רוני בר-און: בתיאור תפקיד, דרישות השכלה וניסיון למשרות אמון בלשכת המנכ"ל כתוב, עובדי לשכת מנכ"ל לא ישולבו בהיררכיה הניהולית של המשרד וחל עליהם, בדגש, איסור לשאת ולתת הוראות והנחיות לדרג המקצועי במשרד.

רוני בר-און: אז אל"ף, אני מבקש תשובה---

יוני בן מנחם: התשובה היא לא.

רוני בר-און: הוא לא מטפל בעניין הזה.

רוני בר-און: אוקי, טוב, נגיע לזה, תרשום לפניך.

יוני בן מנחם: הוא לא מטפל בענייני כוח אדם.

רוני בר-און: הוא לא נושא ונותן עם עובדים?

יוני בן מנחם: הוא לא מטפל בענייני כוח אדם.

רוני בר-און: אסור לו לעסוק בענייני כוח אדם, כתוב.

יוני בן מנחם: אמרתי שהוא לא מטפל בענייני כוח אדם.

רוני בר-און: אני אמרתי שני דברים, מטפל בענייני כוח אדם וגם עוסק מול ועדי העובדים, נושא ונותן מטעמך עם ועדי העובדים על הכול.

יוני בן מנחם: זה לא מופיע ב---

רוני בר-און: תבדוק בפרוטוקול, כולל כוח אדם.

רוני בר-און: אתה אומר שהוא לא מטפל בכוח אדם?

יוני בן מנחם: לא.

רוני בר-און: תסביר לנו מה הוא עושה מול העובדים ואם זה עולה בקנה אחד עם הוראות נציבות---

יוני בן מנחם: לא כתוב שם, ענייני הוועדים לא מופיעים בנוהל שקראת.

יוני בן מנחם: אני מכיר אותו בעל פה, כבודו.

רוני בר-און: אוקי.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: נבדוק.

רוני בר-און: לא רציתי, זה נעלם ממני ואתה אמור לתת תשובה, אז לא רציתי שתיתן תשובה חלקית.

רוני בר-און: חבר הכנסת טיבייב, אתה רוצה להוסיף משהו לפני שאנחנו עוברים לגורמים שהם לא חברי כנסת כדי שיגידו את דבריהם, כדי שאחר כך נקבל תשובות?

רוברט טיבייב: רציתי להתייחס אחר כך, ברשותך.

רוני בר-און: בסדר גמור, את זה אני אתן לך בשמחה רבה.

רוני בר-און: גב' צגה, אני רק רוצה להגיד דבר אחד, לפני שאנחנו שומעים את הגב' צגה.

רוני בר-און: לפי מה שנמסר לי היא פנתה לערכאה משפטית.

רוני בר-און: גם אנחנו, ודאי משרד הביקורת, הקים חומות סיניות בין התחומים ששייכים לביקורת לתחומים שמסורים ונתונים לערכאות המשפטיות.

רוני בר-און: גם אנחנו מכבדים את הכלל הזה.

רוני בר-און: לא הייתי נזקק לעניינה אם היא הייתה עומדת יחידה.

רוני בר-און: כיוון שאנחנו מדברים פה בשרשרת של התנהלות, אני מעוניין לשמוע אותה וכמובן אנחנו לא נקבע עמדה ולא נחרוץ עמדה ולא נפסוק, ככל שאנחנו יכולים לפסוק בעניין העובדות, ככל שהעניין תלוי ועומד בבית המשפט או בבית הדין לעבודה, אינני יודע איפה זה נמצא.

רוני בר-און: בהינתן שזה מה שאמרנו, בהינתן שאת רשאית לבחור לך כל דרך שתרצי, על מנת להתבטא פה, אני פונה אלייך, או אני מבין שיש לך פה עזרה או סיוע.

תמר וינטר קמר: כן.

רוני בר-און: את פרקליטתה?

תמר וינטר קמר: נכון מאוד.

רוני בר-און: אז את ודאי למודת דין ומכירה את הפרדת הרשויות ותבחרי, ככל שאת רוצה לדבר או לא לדבר, לומר את דברה.

רוני בר-און: עניינה עלה פה, למה חשבתי להזמין אותך?

רוני בר-און: כי כשרצינו לבדוק אם כן נעשה לה עוול או לא נעשה לה עוול, אמרו לנו ,'סליחה, אנחנו לא יכולים להגיד לכם כלום, כי זה צנעת הפרט שלה'.

רוני בר-און: למיטב תפיסתי המשפטית ותפיסת העולם שלי, צנעת הפרט של מי שנפגע שייכת לו ולא במי שלכאורה נטען כאילו הוא פגע בו.

רוני בר-און: אז אם את רוצה לשתף אותנו, מה טוב, אם את לא רוצה, אנחנו כמובן נכבד את זה.

תמר וינטר קמר: כבודכם, אני באמת חושבת שהואיל ופנינו אתמול והיום בבוקר קיבלנו החלטה על דיון שיתקיים ביום שני הקרוב בבית הדין לעבודה ויש לנו מספר מצהירים, חלקם גם יושב באולם, אני חושבת שנכון יהיה אם אנחנו ננהל את הדיון בצורה הכי נקייה בבית הדין האזורי לעבודה, למרות שאנחנו מאוד שמחים על כך שהנושא עלה, ואנחנו באמת מודים, אבל אני חושבת שזה יהיה הדבר הכי נכון לעשות, בנסיבות העניין.

תמר וינטר קמר: אני מסכימה לגמרי עם כבודו על כל מלה שנאמרה לגבי צנעת הפרט, אנחנו מפרטים לגבי העניין הזה בצורה מאוד עניינית ומפורטת גם במסגרת הבקשה שהגשנו לבית המשפט.

רוני בר-און: קודם כל אני מכבד ומודה לך על הדברים כאן.

רוני בר-און: כמובן קודם כל מכבד את העובדה שבחרתם להופיע כאן כדי להגיד את זה, שאתם מעדיפים לפרוש את עניינכם, שבחרתם בבית הדין לעבודה.

רוני בר-און: אנחנו בהחלט מכבדים את זה.

רוני בר-און: את כל הנושא של מרשת גברתי, אנחנו נדון בה כחלק ממכלול, כמובן לא ניכנס לפרטים כדי לא להפריע לאינטרס הלגיטימי שלכם שבחרתם לנהל אותו בבית הדין.

רוני בר-און: אני שב ומודה לך שבאתם שתיכן למרות שמבחינת המהות אתם כרגע לא תורמות לדיון, ותודה רבה לך.

רוני בר-און: יש פה עוד מישהו, מכל מי שנמצא באולם, שרוצה לדבר?

רוני בר-און: כן, בבקשה, מר בר מוחא, מנכ"ל אגודת העיתונאים, נכון.

יוסי בר מוחא: כל ההתנהלות של המכרזים ב שהתנהלה לאחרונה, מדובר בוועדת מכרזים שמורכבת ברובה מחברי הוועד המנהל, מנכ"ל , מנהל קול ישראל במידה שהמינוי נוגע לקול ישראל ואם אני לא טועה צבי צימרמן, מנהל כוח אדם ומשאבי אנוש.

יוסי בר מוחא: הוא יתקן אותי אם אני טועה.

צביקה צימרמן: אני לא חבר ועדה.

יוסי בר מוחא: לא חבר, אז אוקי, טעיתי.

יוסי בר מוחא: וכמובן שני נציגים של אגודת העיתונאים תל אביב וירושלים.

יוסי בר מוחא: לאורך כל הדרך, לאורך כל המכרזים היה פה אחד, מנהל הרדיו, במקרה של מינויים ברדיו, קם, מציג את המינוי הראוי לכאורה, ואומר 'זה המינוי וזה האיש', וראה זה פלא, כולם מצביעים פה אחד סביב המינוי הזה.

רוני בר-און: הפלא הגדול הוא שלפעמים גם נציגי אגודת העיתונאים מצטרפים לפה האחד.

רוני בר-און: זה מה שביררנו בפעם הקודמת.

יוסי בר מוחא: לא, לא, לא.

רוני בר-און: שקט.

רוני בר-און: מי האדון שיושב לשמאלך, מר מירו?

מיכאל מירו: מנהל רשת ב'.

רוני בר-און: אוקי, קודם כל ברכותיי, אבל אני מבקש, באמת, תאמין לי, כולנו פה עם ניסיון באיך מתנהלות הישיבות האלה, אנחנו לא מפריעים אחד לשני, וכשאתה תדבר, תאמין לי, אותה אמת מידה תחול על כל הנוכחים פה, שלחלק מהם יש פתיל עוד יותר קצר משלך.

רוני בר-און: מר בר מוחא, עלתה הטענה, אני ניסיתי לבדוק אותה, שבסוף היום נציגי אגודת העיתונאים נלחמים כאריות ונופלים כזבובים, צועקים 'לא, לא, לא, לא' ובסוף ההחלטה עוברת על הפה שלהם פה אחד.

יוסי בר מוחא: אני אגיד.

יוסי בר מוחא: מה שאמרת כרגע, כבוד היושב ראש, רק מוכיח עד כמה אנחנו לא באים, כשמכרז תפור כזה או אחר.

רוני בר-און: לא באים?

יוסי בר מוחא: לא באים מוכנים כלפי אדם כזה או אחר.

יוסי בר מוחא: האנשים באים לראיון ואנחנו מעוניינים כמובן בנציג שלנו, או שני הנציגים מחליטים, כל אחד רואה מועמד כזה או אחר, במידה שהנבחר שבעצם נראה על פניו שהוא בעל רוב הקולות שהוא עשוי להיבחר והוא ראוי, מצטרפים נציגי אגודת העיתונאים ותומכים בו אכן ואז זה פה אחד.

יוסי בר מוחא: מה שמוכיח שאין אנחנו מתכוונים לכל המינויים לחלוטין, אלא מדובר במינוי אחד או שניים בלבד שבהם הצטרפנו ומצאנו שהמינוי ראוי ורצינו שאכן הבחירה תהיה פה אחד.

יוסי בר מוחא: אלא מאי?

יוסי בר מוחא: יושבים שם חברים בוועדה ומנהלים את ה... הניהול הוא פשוט... יש מינויים קצרים ביותר, קצרים ביותר, תוך חצי שעה מסתיים ובוחרים את האיש.

רוני בר-און: מתנהל פרוטוקול בוועדה?

יוסי בר מוחא: ודאי, פרוטוקול מתומלל.

רוני בר-און: לו אני הייתי נציג אגודת העיתונאים, כשהייתי בא, כשאני רואה שאני בא להצגה שהיא כתובה מראש, ההתחלה שלה, האמצע והסוף שלה ידועים ומביאים אותי בתור קישוט---

יוסי בר מוחא: זה מה שקורה.

רוני בר-און: דרך אגב, אף אחד לא שומע, אני אגלה לך בסוד, כך אני מרגיש כחבר אופוזיציה מול הממשלה הזאת.

רוני בר-און: הכול תפור מראש ולא סופרים אותנו, אבל אני מוחה.

רוני בר-און: אם יש פרוטוקול, אז אני אומר, מישהו שיקרא את הפרוטוקול, יקרא גם את הדברים שלי.

רוני בר-און: האם אתם עושים את זה?

יוסי בר מוחא: אנחנו מקבלים אותו, אין לי פרוטוקול כתוב.

רוני בר-און: אבל האנשים שלך מדברים לפרוטוקול?

רוני בר-און: אני אקבל את הפרוטוקול.

יוסי בר מוחא: יש פה את אחד מחברי הוועדה שיאמר מה שקרה.

רוני בר-און: תיכף נשמע אותו.

יוסי בר מוחא: מעבר לזה, אני מדבר על המינוי של צגה מלקו, שאני יכול לדבר.

יוסי בר מוחא: היא לא יכולה לדבר, אני אומר, מנהלת רשת א'---

רוני בר-און: תשתדל רק לא לקלקל לה בבקשה.

יוסי בר מוחא: ודאי, מנהלת רשת א' שהייתה מינוי ראוי ביותר, עברה שלוש שנים מוצלחות ביותר, תלונה אחת לא הוגשה נגדה, הכול התנהל אצלה על הצד הטוב ביותר.

יוסי בר מוחא: המהלך שהיה כלפי מנהלת רשת א', הגב' צגה מלקו, הוא מהלך גזעני באופן ברור ביותר.

יוסי בר מוחא: יש כאן מהלך לקחת תפקיד מוצלח ביותר, שהיא ביצעה אותו על הצד הטוב ביותר... אני, שישבתי בוועדת המכרזים אז, שהביאה לבחירתה של הגב' צגה מלקו, כל כך הייתי מלא גאווה, אני, כאזרח מדינת ישראל, כמי שבעצם היה שותף להחלטה לבחור את האישה המיוחדת הזאת והמוכשרת הזאת, שהיא בעלת שני תארים אקדמאים.

יוסי בר מוחא: ומה קורה?

יוסי בר מוחא: צריך למנות את החבר'ה, צריך לדאוג לחבר'ה, צריך למנות את המקורבים.

יוסי בר מוחא: זה מה שקורה פה, וצריך אכן להישמע להוראות לשכת ראש הממשלה שמשם נוחתות ההוראות---

רוני בר-און: אל תשתמש במלה הזאת---

יוסי בר מוחא: לא אומר, ראית שלא אמרתי.

יוסי בר מוחא: אמרתי את זה, אתה יודע מה אמרתי, כולם יודעים מה אמרתי, אבל לא אמרתי עכשיו.

יוסי בר מוחא: נשמעים להנחיות לשכת ראש הממשלה, ושיתבעו אותי על הוצאת דיבה באם אמרתי דבר לא נכון.

יוסי בר מוחא: אני אומר לך, כבוד היושב ראש, כל ההתנהלות הזאת ב היא התנהלות קלוקלת, היא התנהלות לא נכונה, התנהלות לא ישרה, ממנים אנשים מקורבים לתפקידים של עוזר כזה ואחר---

רוני בר-און: אתה חוזר על עצמך.

יוסי בר מוחא: תודה לך.

רוני בר-און: עכשיו נשמע את מר דני זקן מאגודת העיתונאים ירושלים.

דני זקן: התייחסות לסוגיית המכרזים.

דני זקן: קודם כל כבוד המבקר נמצא כאן, אז ההתייחסות לסוגיית המינויים בפועל, וזה באמת היה מבורך, התהליך המהיר של מכרזים, אנחנו תמכנו, לפחות מול היושב ראש, שאיתו יש הידברות, בניגוד להיעדר הידברות עם ההנהלה האחרת, ותמכנו, קידמנו, הרצנו את העניין הזה.

דני זקן: בפועל, מעבר למכרזים שמתקיימים על המינויים, יש מינויים חדשים של מינויים בפועל שמתקיימים למרות דוח המבקר ולמרות שבעצם לא אמורים לקרות ואלה מינויים זמניים, כך קוראים לזה, זה השם החדש.

דני זקן: יש כמה מינויים כאלה בטלוויזיה ומשום מה אלה המינויים שאותם דוחים הכי רחוק.

דני זקן: כשמתפנים תפקידים, למשל מנהל צלמים בטלוויזיה, הבן אדם פרש לפנסיה---

רוני בר-און: דני, אני מדבר לא באיכות, בכמות.

רוני בר-און: המספרים ירדו דרמטית.

דני זקן: המספרים יורדים כל הזמן, בוודאי, בשיתופנו, ואז ממונים שלושה או ארבעה אנשים, לפחות, שאני מכיר, לתפקידים של מינויים זמניים כבר חודשים ארוכים, מאז שאנשים פרשו ו/או החליטו לפרוש לתפקידים אחרים כמו במקרה של מנהל החדשות בטלוויזיה, שזה הכי בוטה.

דני זקן: מספטמבר עד היום מונה מנהל שמוגדר מנהל זמני, שגם אסור לו לעשות כמה דברים והוא בכל זאת עושה אותם, למרות שהוא בתואר של זמני בלבד, ועד עכשיו, משום מה, למרות הקריאות והדרישות שלנו, לא יוצא מכרז לעניין הזה, שזה הכי דחוף והכי מהיר שצריך לצאת, משום מה לא יוצא.

דני זקן: כמו גם מנהל צלמים, כמו גם כמה דברים אחרים.

דני זקן: המכרזים עצמם, הקיימים, אמרתי בדיון הקודם ואני חוזר ואומר גם עכשיו, מדברים, מדברים, בסוף אותה תוצאה ידועה מראש.

דני זקן: דיברנו על המכרזים שהיו בשבוע שעבר.

דני זקן: אני אגיד הערה מקדימה, חלק לא קטן מהמינויים הם מינויים ראויים, הם מינויים שהם בסדר ויותר מבסדר, חלק מהמינויים החדשים נמצאים פה, והם קיבלו את ברכתי לאחר שהם נבחרו ואני כיושב ראש אגודה וכעובד רשת ב' בוודאי אסייע להם ככל שניתן.

דני זקן: המינויים בחלקם הלא קטן הם מינויים ראויים, הבעיה היא הדרך, השיטה.

דני זקן: לפני המכרז הקודם שהיה בשבוע שעבר, על שלושה תפקידים, ידענו מראש מי שלושת האנשים שייבחרו, ליתר דיוק שניים ידענו בוודאות, השלישי, רק אחרי שהתברר לי שהבן אדם הספציפי שנבחר ניגש למכרז, הבנתי מיד מי הבן אדם.

קריאה: איך ידעתם?

יוסי בר מוחא: ידענו הכול מראש.

יוסי בר מוחא: מי יהיה.

רוני בר-און: יש לי בקשה, אנחנו נקיים את הדיון, אתה מדבר, בבקשה, ולא מפריעים לך באמצע, כי לא יהיה לנו זמן בשביל כל יתר הסובבים.

רוני בר-און: אם ידעת, למה לא התרעת?

רוני בר-און: זאת השאלה.

דני זקן: התרעתי גם התרעתי.

דני זקן: אליך ספציפית, זו בעיה אחרת, זה עניין אחר, אבל הדבר היה ברור וידוע, החברים שלי, נציגי אגודת העיתונאים שיצאו, אמרו את זה גם בדיונים עצמם.

דני זקן: הדוגמה שאני יכול לתת, איך ידעתי מראש, למשל, שוב, מינוי ראוי, ופה אני אגיד את זה בפה מלא, המינוי ראוי לחלוטין, לתפקיד של מזכיר מערכת רשת ב', תפקיד חשוב.

דני זקן: בלי שום קשר לכך, איך יכולתי לדעת?

דני זקן: דיברתם על סבב המינויים, הוא נעשה יומיים לפני המכרז ברשת ב', הבחור שנבחר לתפקיד, יוסי הדר שיושב כאן, פינו לו את התפקיד, כלומר מונה לו מחליף לתפקיד, לא היו לו יותר תפקידים ברשת ב', היה ברור לחלוטין שבעצם מייעדים אותו לעניין הזה.

דני זקן: שוב, אני רוצה להגיד את זה, עוד פעם, פעם רביעית שאני אומר את זה, מינוי ראוי בהחלט, זו לא הבעיה וזה לא העניין, העניין הוא שהיה ברור לחלוטין מראש מי ייבחר.

דני זקן: גם במקרה הזה, גם במקרה של מנהל חטיבת הביצוע, במקרה יוסי דיבר איתי יומיים לפני המכרז ואמר לי---

רוני בר-און: אבל אני רוצה לחדד את הנקודה הזאת.

רוני בר-און: אתה אומר, ואני לא אחלוק עליך, אני מכיר את יוסי לא מעט שנים, הוא עשה תחומים שבהם אני מושא הכיסוי שלו ודעתי לא נשמעת אז לכן לא אומר, אבל אני מצטרף למה שאתה אומר, הטענה היא, וזו הבעיה בעניין, שכל תהליך המכרז הוא מתנהל למראית עין.

דני זקן: לחלוטין.

רוני בר-און: יכול להיות שהבחירה של ההנהלה, כמו במקרה שאתה ציטטת כאן, היא בחירה ראויה, אבל כל יתר המשתתפים בקרקס הזה לא יודעים שהם שחקנים בתיאטרון שהוא כולו מראית עין אחת גדולה.

רוני בר-און: זאת הטענה בעצם.

דני זקן: לחלוטין.

דני זקן: יש כאלה שלא ניגשים בגלל העניין הזה וזה חלק מהסיפור.

דני זקן: אני רק אוסיף עוד עניין אחד, קול המוסיקה, שוב, עניין בוטה ואני אגיד למה זה בוטה.

דני זקן: חבל מאוד שגב' חיותה דביר שרצתה להיות פה לא הצליחה להגיע מסיבות של התחייבויות קודמות, היא כתבה לי מכתב מאוד ארוך, כהרגלה, אבל אני אתמצת אותו.

דני זקן: ניסינו בקול המוסיקה, בהידברות עם היושב ראש, שארכה חודשים ארוכים, להביא לכך שאחד מתנאי הסף יהיה תואר במוסיקולוגיה.

דני זקן: לא רק סתם תואר ראשון, אלא תואר במוסיקולוגיה, ראוי.

דני זקן: אני יכול להגיד לך שהעורכים שם יש להם דוקטורט במוסיקולוגיה בקול המוסיקה וניסינו להביא את זה כתנאי סף.

דני זקן: היושב ראש אמר לי 'תשמע, זה קשה לשנות את תנאי הסף', הוא הבטיח לי ולה חגיגית שזה לא יהיה תנאי סף, אבל זה יהיה יתרון.

דני זקן: כלומר אם יש שניים-שלושה מועמדים שהם פחות או יותר אותו דבר, מי שיש לו את התואר ינצח, או יקבל את התפקיד של קול המוסיקה.

דני זקן: כמובן שזה לא קרה.

דני זקן: ניגשו שם כמה וכמה אנשים עם תארים, עם פרסים, פרס ראש הממשלה ופרס פה ופרס שם, הם היו חלק מהתפאורה להצגה הזאת, נבחר אדם שהחברים שלי הטובים, אני לא מכיר אותו אישית, אמרו שהוא בן אדם נחמד ונעים הליכות לחלוטין.

דני זקן: זה בערך היתרון הכי גדול שלו בהקשר של קול המוסיקה.

דני זקן: הידע שלו במוזיקה קיים, אף אחד לא אומר שהוא לא קיים, רחוק מרחק שנות אור מהידע ומהיכולות של האנשים האחרים שהיו במכרז.

דני זקן: הצלחנו לשכנע את אחת מחברות הוועד המנהל, הגב' ירדני, שהייתה במכרז, להצביע בעד אחד האנשים הראויים, לצערי במקרה הזה זה לא קרה.

דני זקן: הבן אדם שנבחר, אגב, אדם שקרוב מאוד לגיל הפרישה, כך שלא ברור לי למה...

דני זקן: זו גם בעיה אחרת, אבל במקרה הזה חשש גדול וכבד מאוד גם לקול המוסיקה בהקשר הזה והטענה העיקרית שלנו היא כמובן מראית עין של מכרזים.

רוני בר-און: אבל פה לפחות אין טענה של פוליטיזציה.

דני זקן: יש לי כמה השערות, אבל היות שזה רק השערות, אז אני---

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: אנחנו מעוניינים בעובדות.

רוני בר-און: תודה, דני.

דני זקן: כן, ואני אשמח אם מר זיסוביץ יוכל לומר לנו...

רוני בר-און: כן, מר זיסוביץ.

רוני בר-און: אתה כבר לא ברשות השידור.

חיים זיסוביץ: לא.

רוני בר-און: מהאבות המייסדים של השידור ברדיו.

רוני בר-און: בבקשה, מר זיסוביץ.

חיים זיסוביץ: הואיל ואני חתום על תצהיר ואני מעורב בתביעה המשפטית שהגישה גב' מלקו, אני אמנע מלהתייחס ישירות לעניינה, אני רק אומר, בניגוד למה שנאמר כאן, אני מוכרח לתקן, במכרז הזה אני שימשתי נציג של אגודת העיתונאים בירושלים, לבקשתו של דני.

רוני בר-און: של מנהל רשת א', נכון?

חיים זיסוביץ: בכל המכרזים, למעט אחד, דווקא מנהל החדשות בקול ישראל, מזכיר המערכת.

חיים זיסוביץ: פעם אחת בלבד...

חיים זיסוביץ: קודם כל אנחנו בדרך כלל, שני נציגי אגודת העיתונאים, הצבענו בניגוד, בדרך כלל, שלא עבור מי שנבחר בסופו של דבר.

חיים זיסוביץ: פעם אחת בלבד, בבחירה הראשונה שהייתה למנהל רק"ע, בבחירה הזאת לבקשתו של היושב ראש הצטרפנו אני ונציג האגודה בתל אביב, כדי שהבחירה תהיה פה אחד, אחר כך כולל הבחירה במנהל רשת א' והבחירות האחרות, אנחנו סירבנו להצטרף.

חיים זיסוביץ: לא הצטרפנו עוד והתמדנו בהתנגדות שלנו למי שנבחר.

חיים זיסוביץ: זאת אומרת התמדנו לתמוך במי שתמכנו קודם וסירבנו לצרף את קולנו---

רוני בר-און: אבל אתה היחיד שבעצם היה שם בחדר.

רוני בר-און: אתה מאשר את הטענה ששמענו בקליפת אגוז גם מיוסי וגם מדני, שהחברים שהם לא נציגי האגודה, קרי נציגי , באים עם דעה ידועה ומוקדמת מראש מי יהיה האיש שייבחר במכרז הקונקרטי?

חיים זיסוביץ: הואיל ומדובר בהתרשמות, אני אמנע מלחוות דעה כאן, אני רק אומר דבר אחד, העובדות מדברות בעד עצמן.

רוני בר-און: סטטיסטיקה יכולה להביא כל תוצאה, כולל האבסורד הכי גדול בעולם, אז אני לא מתרשם...

רוני בר-און: תשמע, אתה בכל אופן איש, אתה ניהלת ברדיו, אתה מכיר את כל המחילות וכל המערות וכל המנהרות וכל הזרמים התת קרקעיים שקיימים בדיסציפלינה שאנחנו בודקים עכשיו.

רוני בר-און: עכשיו אתה באמת נציג הציבור פר-סה של המהלך הזה.

רוני בר-און: כשאתה בא לחדר ואתה משתתף, אתה אמרת שהשתתפת בכל המכרזים, אז אל תיתן לנו בסטטיסטיקה, תגיד 'העובדה שזה מה שיצא'.

רוני בר-און: האם אתה, כמסתכל, כאיש מבוגר, אני מרשה לעצמי לומר, בקי ומנוסה, יודע להגיד לי שאתה נכנס לחדר, בוודאי אחרי המקרה הראשון, ודאי אחרי המקרה השני, ואתה אומר לעצמך, 'בשביל מה באתי?

רוני בר-און: ממילא הם יקבעו מה שהם החליטו בחוץ'.

חיים זיסוביץ: בדיעבד אמרתי בשביל מה באתי.

רוני בר-און: לא, אבל גם תגיד את החלק השני, אם אתה משתתף איתו.

רוני בר-און: אני לא רוצה לחלוב אותך.

רוני בר-און: זה חשוב לדעת.

חיים זיסוביץ: לא, אני אומר---

רוני בר-און: אני לא הייתי בחדר, אני מקבל פה ערמות של ניירות מכל הכיוונים, חלק מהדברים הם די יפים כי מודיעים לי מי ייבחר בעוד שלושה ימים, עוברים שלושה ימים וזה נבחר.

רוני בר-און: אבל אתה היית בחדר.

חיים זיסוביץ: תראה, זה גם משתקף בפרוטוקול.

חיים זיסוביץ: כאשר עולה שמו של אדם...

חיים זיסוביץ: זאת אומרת הליך הבחירה הוא כזה, לאחר שאנחנו שמענו את כל המועמדים בזה אחר זה, מתחיל דיון פנימי, הוא קצר מאוד, מדובר היה במינויים לרדיו, ואז מנהל הרדיו אומר את דעתו והוא מחווה את דעתו מי ראוי מכל אלה שבאו, מי איננו ראוי, ומה שקורה הוא תמיד היושב ראש והמנכ"ל רשות שידור מצטרפים לדעתו של מנהל הרדיו, לפעמים המנכ"ל עוד תרם את דעתו, כדי לחזק את דעתו של מנהל הרדיו, שתי חברות הוועד המנהל שהיו שם אפילו לא חיוו דעתן אלא הצביעו כפי ששלושת חברי ההנהלה ביקשו להצביע---

רוני בר-און: לא להפריע, בבקשה.

רוני בר-און: אני לא אסבול הפרעות.

חיים זיסוביץ: אנחנו הצבענו---

מיכאל מירו: ---את זה.

רוני בר-און: מר מירו.

חיים זיסוביץ: אנחנו חיווינו את דעתנו וזהו, ואז התקיימה הצבעה---

מיכאל מירו: זה לא חוקי.

רוני בר-און: מר מירו, זאת אזהרה אחרונה, בפעם הבאה אתה יוצא מהחדר.

רוני בר-און: הניסיון שלכם לכסות על כל מה שקורה בתוך החדר לא יצלח פה.

רוני בר-און: בבקשה, מר זיסוביץ.

רוני בר-און: אני מתנצל על זה שהפריעו לך.

רוני בר-און: תמשיך, בבקשה.

חיים זיסוביץ: לא, אני סיימתי את דבריי.

רוני בר-און: אני רוצה לברר עוד נקודה שעלתה בדיון הקודם.

רוני בר-און: נדמה לי שזה היה אגב הדיון, אבל זה לא צריך לפגוע וזה לא צריך להיות כניסה לתחום הנבחן במשפט של הגברת צגה.

רוני בר-און: אתה יודע לזכור כמה מועמדים היו בדיון על מנהל רשת א'?

חיים זיסוביץ: חמישה או שישה---

רוני בר-און: כולם הופיעו בפניכם?

חיים זיסוביץ: כן.

רוני בר-און: אני מניח שהם מגובים בתעודות, במסמכים, בהמלצות, ב-cv, בכל הדברים האלה.

חיים זיסוביץ: כן, בוודאי.

רוני בר-און: מה היה משך כל הדיון, מרגע שהפטיש הכה שהדיון מתחיל עד שהוחלט מי נבחר, לגבי חמישה המועמדים לרשת א'?

חיים זיסוביץ: נדמה לי ארבעה, אם אני לא טועה.

רוני בר-און: ארבעה, כמה היה משך כל הדיון?

רוני בר-און: כולל ראיון המועמדים והשקלא וטריא של הוועדה בינה לבינה לבין הבחירה.

חיים זיסוביץ: זה היה כחצי שעה בסך הכול, ארבעים דקות.

חיים זיסוביץ: בסך הכול.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: יש לך עוד מה להוסיף, מר מירו?

חיים זיסוביץ: לא, אני לא רוצה ליטול מכבודו.

מיכאל מירו: קראת לו---

חיים זיסוביץ: לא, אני זיסוביץ, אני לא מירו.

רוני בר-און: אני קראתי לך מירו?

חיים זיסוביץ: קטונתי.

רוני בר-און: תראה, אני, במקום מירו, בהערכתי הגדולה אליך, זיסוביץ, הייתי מאוד נהנה מהמחמאה הזאת.

רוני בר-און: אבל כבודך במקומך יושב וכבודו במקומו יושב.

רוני בר-און: דני, דיברת.

דני זקן: משהו קטן.

רוני בר-און: משפט אחד.

דני זקן: מאוד חשוב לי.

דני זקן: סוגיית המינויים, היות שזה הבית שלי, המקום שבו אני נמצא, המינויים של כתבים שחבר הכנסת כבל העלה בהתחלה.

דני זקן: דייקת בדברים, בדקתי גם אני אישית עם הכתבים, אכן רובם, זה לא היה מה שהם רצו וגם מי שרצה, מאוד לא אוהב את הצורה שבה זה קרה, אחרי יום מיד לעשות את זה.

דני זקן: דבר שני, ספציפית להיכנס לעניינו של אחד, רן בנימיני, פעם שלישית שהוא עולה בדיונים בוועדה, הודח, אין מלה אחרת, מהתפקיד שלו בכנסת, אף שכל המערכת, כולל כל המערכת ברשת ב' יודעת שהוא עשה את תפקידו בצורה טובה ביותר.

דני זקן: לא יודע להגיד למה, על מה ולמה.

דני זקן: הקטע המעניין והקוריוז בקטע הזה, בהתדיינות שהייתה לו עם מנהל הרדיו לפני כמה חודשים על רקע זה שהוא הודח מהגשה גם, אז אמרו לו שהוא לא מגיש---

רוני בר-און: אצלו זה כבר מה שנקרא---

דני זקן: סדרתי.

רוני בר-און: מלחמת בנימיני 2.

דני זקן: אני חייב להגן עליו, גם כחבר וגם כעיתונאי שהוא חבר באגודה.

דני זקן: נאמר לו שהוא לא יכול להגיש, בין היתר כי הוא לא מבין בכלכלה.

דני זקן: אז לכן שמו אותו להיות כתב כלכלי.

רוני בר-און: טוב, תרשמו לכם, זה מעניין, כי את רן בנימיני, מה לעשות, לפעמים גם אנחנו מכירים את האובייקטים שאנחנו מטפלים בהם.

רוני בר-און: כן, גב' ברמן.

ורד ברמן: אני רוצה כאן להעלות---

רוני בר-און: רק למען הפרוטוקול, למען אלה שלא מכירים אותך, תפקידך.

ורד ברמן: מהנהלת אגודת העיתונאים בירושלים, לשעבר הייתי ברשות השידור.

ורד ברמן: אני רוצה רק לומר, שמרוב להיטות כאן להיפטר או לפגוע בחלק מהאנשים שהיו מקורבים בזמנו אולי לחבורה שההנהלה הנוכחית כרגע לא מצדדת בה, עושים דברים שהם פשוט פוגעים ברשות השידור.

ורד ברמן: רשת ב', שהייתה רשת לתפארת, מבחינת האנשים שישבו בה, כתבים וגם הרייטינג הראה בסופו של עניין שהיא ממש רשת טובה, החילופים שנעשים פה, אני חושבת שבתור אחת שיש לה תואר שני בתקשורת ורדיו וטלוויזיה, מעולם לא שמעתי על התנהלות כזו.

ורד ברמן: אמנם השוואה לרפואה בהתמחות זה קצת מוגזם, אבל עיתונאות היא בכל זאת משהו שאנשים מתמחים בו, הם לומדים את המקצוע ולא מזיזים בזלזול כזה את האנשים מתפקיד לתפקיד כאילו הם בובות שעווה.

ורד ברמן: לדעתי יש פה חוסר הבנה טוטאלי במה שאתם עושים ואתם פוגעים ברשת ב' ובטלוויזיה בכלל וזה חבל, והייתי רוצה שתשימו לב לזה.

ורד ברמן: יש לי עוד בקשה, מרוב להיטות לפגוע באנשים, אני יודעת שבעוד חודשיים אנחנו בהנהלה הנוכחית נסיים את תפקידנו, אני רוצה שהחבורה הזו, שהוועדה לביקורת המדינה והמבקר, ייתנו הגנה לדני מאחר שאין לי שום ספק שפה יפגעו בו מ-א' עד ת', כמו שפוגעים באנשים אחרים ששימשו לפני כן בתפקידים חשובים.

ורד ברמן: היום אנשים פוחדים אפילו לגשת לחלק מהתפקידים של יושב ראש אגודת עיתונאים וועדים, כי הם ייפגעו.

ורד ברמן: אני רוצה עוד דבר אחד לומר לגבי התפקיד של עוזר המנכ"ל.

ורד ברמן: לפחות ממה שמעבירים אליי, הוא עוסק בכל דבר.

ורד ברמן: יכול להיות שהוא לא יודע מה זה כוח אדם/לא כוח אדם, אז אולי צריך להגדיר במה מותר לו לעסוק ובמה לא.

ורד ברמן: הוא מנהל את הטלוויזיה כמעט היום.

רוני בר-און: אוקי, תודה רבה.

רוני בר-און: עוד בסבב הזה של אנשים שרוצים להישמע, לטעון טענות?

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: חברי הכנסת, אלה שלא דיברו, מעדיפים כרגע לדבר או לשמוע קודם.

רוני בר-און: .. כן, בבקשה, חבר הכנסת טיבייב.

רוברט טיבייב: תודה, אדוני היושב ראש.

רוברט טיבייב: עברנו מעניין לעניין, אני לא מומחה לתקשורת, אני רק שומע את רשת ב' וערוצים אחרים, אבל דבר אחד חשוב, ממש תוך כדי הדיון, אנחנו הגענו מכל מיני מערכות, יודעים בדיוק מה זה ועדת מכרזים, גם ברמה המוניציפאלית, גם ברמה הממשלתית.

רוברט טיבייב: מוזר לי רק דבר אחד וזה באמת קצת אני לא מרגיש נוח עם הדבר הזה, כי זה לא סוד, את סדר היום במדינת ישראל קובעת התקשורת, כבר לא חברי כנסת, לא הכנסת ולפעמים לא ממשלת ישראל, התקשורת.

רוברט טיבייב: ואם בתקשורת מתנהלים דברים כמו ששמענו היום דווקא בוועדת מכרזים, זה, צר לי להגיד את זה, קצת.

רוברט טיבייב: ..

רוברט טיבייב: אני לא יושב חזק עם העניין הזה, זה לא כל כך פשוט גם לשמוע, שברשת ב' מתנהלים מכרזים שהתוצאה כבר ידועה מראש כמה ימים לפני.

רוברט טיבייב: הדבר החזק ביותר, ושמענו את זה מדני, זה גזענות.

רוברט טיבייב: גזענות בכלי התקשורת.

רוברט טיבייב: רבותיי, אם אנחנו לא מתקנים את זה בתוך התקשורת, ואנחנו מדברים על זה החוצה, לא מסתדר לי.

רוברט טיבייב: אני פשוט מתנצל, זה באמת לא מסתדר לי, כי התקשורת, לפני שהיא צריכה להעביר ביקורת לקהל, לפוליטיקאים, לכל מיני ארגונים אחרים, היא צריכה להיות קודם כל, לפחות להיראות שהיא נקייה בעניין הזה ומה ששמעתי פה, גזענות זה דבר מאוד כבד.

רוברט טיבייב: אני מאוד מקווה, אדוני היושב ראש, ותודה לך שהעלית את הנושא, שבעניין הזה אנחנו נקבל תשובה, לפחות מרשת ב'.

רוברט טיבייב: אני מאוד מקווה שנקבל את התשובות שהדברים לא בדיוק.

רוברט טיבייב: ..

רוברט טיבייב: אני מקווה שהם לא נראים כמו שהציגו אותם, אחרת אני מרגיש כאזרח במצב לא נוח.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: חבר הכנסת דר' נחמן שי.

רוני בר-און: אתה אפילו גדלת במערכת הזאת, ניהלת אותה, האם לילד הזה התפללת?

נחמן שי: אוה, אלה שאלות קשות.

נחמן שי: יש הרבה ילדים שלא התפללתי להם, אבל הם גדלו ולפעמים יצאו ... רוני, אני אומר ככה, אל"ף, אין לי ספק שנכון לאייש תפקידים שהיו מאוישים במינויים זמניים ולהפוך אותם למינויי קבע.

נחמן שי: זה הליך שהוא נכון ואני זוכר אותו היסטורית, כשזה צבר מינויים ב שהם מינויים ואני שומע עכשיו שיש מינויים מספטמבר שאתם כבר מרגישים לא נוח.

נחמן שי: אני יודע שיש מינויים של שנים ש---

רוני בר-און: לא, אבל אני אומר עוד פעם, אני רציתי לחסוך זמן, אז לא כיילתי את הדיון הזה לכל המשתתפים שלא היו בכל הדיונים הקודמים.

רוני בר-און: בעניין הזה הרשות וההנהלה עשו מהלך חשוב, המספרים צומצמו באופן ניכר ובמהירות, רק בפתיח לדיון הצגתי את השאלה האם לא יצא שכרנו בהפסדנו, האם העובדה שמינויים בפועל הופכים למינויים לכל דבר ועניין אבל בדרך נרמסים כללי המשחק ההוגן, לפחות כלפי כל המועמדים.

רוני בר-און: זו שאלה שהצבתי בפתיחת הדיון.

נחמן שי: לפעמים יכול להיות שהמהירות מכשילה, כי רוצים מהר מהר לסגור את הדברים, אז גם מונעים מאנשים שניגשו למכרז אחד, אני לא בטוח מה הכללים, אם הם יכולים לגשת למכרז אחר, כי אז הדברים נעשים תלויים אחד בשני.

נחמן שי: אבל צריך לבדוק את הדרכים שבהן המכרזים האלה נעשים והאם הם באמת תואמים את הכללים והנהלים הציבוריים, לאו דווקא אלה של , כי מהתיאור שתיאר פה חיים זיסוביץ, שגרם גם לי אי נחת מסוימת, נכון שזה לא נכון להציג הליכים של ועדה בחוץ, זה נכון---

מיכאל מירו: לא לא-נכון, אסור לעשות את זה.

נחמן שי: אני יודע, אבל יחד עם זאת יכול גם להיות שאם נעשו בפנים דברים שאינם תקינים, אז עדיף לומר את זה ואז אתם תצטרכו לקחת על עצמכם את התיקון.

רוני בר-און: גם פה צריך לכייל את המשתתפים.

רוני בר-און: בדיון הקודם הבטיח יושב ראש הרשות להתייעץ עם הייעוץ המשפטי כדי לחשוף בפני הוועדה מסמכים פנימיים של מכרז.

רוני בר-און: הייעוץ המשפטי שלו קבע שהוא צריך לפנות קודם לבעלי העניין, קרי המועמדים במכרז, לקבל את הסכמתם או אי הסכמתם ואז, אם הם יסכימו, הוא ייתן את המסמכים לוועדה, ואם לא, נראה דרך אחרת לפתור את הבעיה.

רוני בר-און: היא עומדת כרגע גם בלוחות הזמנים, צריך לציין שהרשות, כל התחייבות שהיא לוקחת על עצמה כלפי הוועדה, היא מקיימת.

רוני בר-און: גם הדוח על התפלגות השידורים וגם הדברים האחרים.

רוני בר-און: בעניין זה לי ודאי אין כל טענה ולא צריך להוסיף טענות במקום שאין.

נחמן שי: האם יש תכנית במינויים האלה, האם מתחילים ממנהל ויורדים למטה, או שפועלים בדרך ספורדית?

נחמן שי: את זה לא---

רוני בר-און: לא, אנחנו במקום שבו קיבלנו טענה, אני לא יכול לבדוק כוועדה, אני גם חלילה לא רוצה להישמע כמי שמשיא למישהו אחר עצות מה לבדוק ואיך לבדוק.

רוני בר-און: אנחנו מנהלים מעקב אחרי דוח מבקר המדינה, הבנצ' מארק של הוועדה הזאת הוא דוח מבקר המדינה ואם קורים דברים אחר כך, כפי שעולים מפעם לפעם, זה חלק מהמעקב שלנו.

רוני בר-און: אנחנו ביקשנו עכשיו שלושה מכרזים, היושב ראש התחייב עליהם, היום עולה עניין נוסף ששמענו, שאנחנו לא מכירים אותו, כי האיש לא פה ואף אחד לא טוען בשמו, אבל אמירה מהסוג של זיסוביץ, שאני לא מקבל את מה שאתה אומר, מירו, וזה המקום להתווכח על זה, שאם אומר לך זיסוביץ, בלי להיכנס לפרטים, 'אני נכנס לחדר ואחרי מכרז אחד רואה שכל המכרזים האלה הם כרוניקה של תוצאה ידועה מראש, ואני שואל את עצמי, אני לא רוצה להשתתף בהצגה הזאת, אני לא בא', הוא לא פוגע בשום דבר, גם אם אתה חושב אחרת, ולא נפתח עכשיו את הדיון.

רוני בר-און: בבקשה, נחמן, תמשיך ותסיים בבקשה.

נחמן שי: עוד לא התחלתי.

רוני בר-און: תמשיך ותסיים.

רוני בר-און: אני לא מתכוון שלא תסיים, אני מבחינתי תסיים בעוד שבועיים, אבל תסיים.

נחמן שי: קודם כל אין ספק שעלו פה מקטעים ששמעתי דברים לא תקינים שטעונים בדיקה ותיקון.

נחמן שי: זה עולה על פניו.

נחמן שי: אני רוצה להתייחס לסבב הכתבים ששמענו עליו בכמה מקומות.

נחמן שי: זה נכון, עוד פעם, להחליף מדי פעם בתפקידים את שטחי הכיסוי שלהם, זה תהליך בריא ונכון, אבל אני חושב שזה נעשה בצורה לא עניינית.

נחמן שי: אתם אולי ניסיתם להסדיר הזזה אחת על ידי קבוצה של הנעה של כתבים בסבב הזה, ההתרשמות שלי מהכתב הפרלמנטרי הייתה טובה, הוא לא עשה לי שום שירותים---

יוני בן מנחם: הוא ראיין אותך הרבה?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: ממש לא.

נחמן שי: וגם לא שמעת וגם אחד פה לא שמע ממני אף פעם---

רוני בר-און: נחמן, אתה מקלקל לי את הדרך שבה אני מנהל את הדיון.

רוני בר-און: לקריאת ביניים, אל תתווכח איתו עכשיו.

נחמן שי: הוא שאל שאלה, עניתי לו.

נחמן שי: לא, התשובה היא לא.

נחמן שי: אני חושב שאתם צריכים לבדוק את זה לגופו וגם אורך קדנציות וכדומה, יכול להיות שצריך לקבוע זמן מרבי שכתב משמש, ואפילו אני לא פוסל את הרעיון להניע תפקידים, אני מציע להשקיע בזה---

יוני בן מנחם: אין קדנציות לכתבים, מי כמוך יודע.

נחמן שי: אין קדנציות, אבל אפשר לקבוע אורך מרבי או קצר לתפקיד.

נחמן שי: אני רוצה להעלות פה סוגיה אחרת, רוני, הנושא של סקרים ברשות השידור.

נחמן שי: אני יודע שיש תקנון שמגדיר איזה סקרים, בעיקר סקרים פוליטיים, ברשות השידור.

נחמן שי: כי לכל אחד ברור שלסקר יש השפעה, הוא לא רק נגיד משקף אלא הוא גם משפיע, זה על דעת כל העולם.

נחמן שי: מעניין אותי לשמוע האם אתם בוחרים את הסוקרים על פי מכרז, האם יש אורך זמן לתעסוקה שלהם, האם בוחנים שאין ניגוד עניינים בין העבודה שהם עושים לרשות לגופים אחרים, האם הם מקבלים תשלום עבור התרומה שלהם ל רשות, כלומר מה היא שיטת הבחירה.

נחמן שי: אני לא פוסל, עוד פעם, עשיית סקרים---

רוני בר-און: לא עבור התרומה, עבור התמורה שהם נותנים לרשות.

רוני בר-און: עבור המוצר שהם נותנים לרשות.

נחמן שי: כן, כן.

נחמן שי: יש סוקרים ש---

רוני בר-און: בקיצור, בקליפת אגוז השאלה היא האם אתם משלמים לסוקר דהיום.

נחמן שי: יש יותר מאחד, יש גם ברדיו וגם בטלוויזיה וכדומה.

נחמן שי: אני אומר עוד פעם, אני לא פוסל, אתם יכולים לעשות סקרים, זה בסדר, האם בוחנים אותם.

נחמן שי: זה נושא שטעון בדיקה מדוקדקת, הוא גם מופיע עוד בתקנון נקדי, אם זיכרוני אינו מטעה אותי, אבל גם בחיים השוטפים.

נחמן שי: כולם עושים סקרים, ל, עוד פעם, יש אחריות מיוחדת, לדעתי, בהיותה שירות ממלכתי ציבורי.

נחמן שי: ואני לא רוצה לנקוט עמדה עד שאני אקבל את התשובות שלכם.

נחמן שי: תודה.

רוני בר-און: תודה רבה, מר שי.

רוני בר-און: חבר הכנסת אורבך.

אורי אורבך: רבותיי, אנחנו הרבה פעמים מנהלים פה מערכה שלפעמים נראית כאבודה, של הגנה על עיתונות, בעיקר העיתונאים לשעבר בבית הזה, מפני הממשלה.

אורי אורבך: קשה מאוד להגן על העיתונאים מפני עיתונאים.

אורי אורבך: זה כמעט בלתי אפשרי, אנחנו לא יכולים להיכנס לרזולוציות האלה, אבל אתם יודעים, העצים פוגעים אחד בשני, מתי?

אורי אורבך: כשאחד העצים הופך להיות הקת של הגרזן, כשהוא עובר למחנה האחר.

אורי אורבך: תזכרו את האחריות הזאת.

אורי אורבך: אני חבר בקואליציה---

שלמה מולה: למה, מחנה אחד שהוא משרת את ה---

רוני בר-און: רגע, מר מולה, אני לא נתתי לאף אחד להפריע לך כשאתה דיברת.

אורי אורבך: אל תזכור מי אני, תקשיב לדברים שלי.

רוני בר-און: תאמין לי, את השפה שלי הוא מבין יותר טוב.

רוני בר-און: לא נתתי לאף אחד להפריע לך כשאתה דיברת ואני לא אתן לך להפריע לאף אחד אחר.

רוני בר-און: בבקשה, עכשיו תמשיך.

אורי אורבך: זה מאבק, לא יודע, הוא אפשרי, הוא קשה, אבל אפילו הנראות של הדברים צריכה להיות בימים שיש מתקפה כזאת ומתקפה אחרת, צריך הרבה יותר זהירות.

אורי אורבך: זה במובן של יחסי עיתונות ושלטון.

אורי אורבך: אבל גם יחסי עיתונות מול ציבור, זה שמתעניין בפרטים האלה, רובם לא מתעניינים בדיוק מי הכתב המדיני ומי הכתב הכלכלי, אבל אפילו ביחסי עובד-מעביד שלא קשורים לעיתונות.

אורי אורבך: כשאדם או אנשים מרגישים שנעשה להם עוול, שהם מוזזים באבחה אחת, פתאום, בלי שקרה משהו מיוחד, או שהמכרזים ...

אורי אורבך: אנשים אפילו לא צריכים להיכנס כנראה לחדר כדי לדעת מי ייבחר, סתם בזבוז זמן בחדר, זאת בעיה מאוד קשה לא רק בשירות מדינה, גם בשירות פרטי, גם בכל מקום שבוחרים.

אורי אורבך: לכן מה שאני אומר לכם בכל דיון, צריך להיות מאוד זהירים, כי יש תמיכה פה בכנסת בשירות שידור ציבורי עצמאי, חופשי, לא ממשלתי, אלא ציבורי.

אורי אורבך: אני פשוט מפציר בכם להיות הרבה יותר זהירים גם במעשים ובעיקר בנראות של הדברים האלה.

רוני בר-און: מר אורבך, אולי אתה לא יודע, אבל גם הם יידעו, שאלמלא ההתערבות הבוטה שלי, כלא נהנה משירותי הקואליציה, לא בטוח שהתקציב שלהם היה עובר במשרד האוצר ומשרד ראש הממשלה עד עצם היום הזה, אבל ישיבה אחרי ישיבה---

יוני בן מנחם: הוא עדיין לא עבר, כבודו.

רוני בר-און: הוא חתם עליו.

יוני בן מנחם: הוא חתם עליו, בממשלה זה עדיין לא עבר.

רוני בר-און: למה אתם לא אומרים לי?

יוני בן מנחם: הנה אנחנו אומרים לך.

רוני בר-און: הרי כל ישיבה---

יוני בן מנחם: אתה לא מספיק---

רוני בר-און: מאה אחוז, אז כמו ששר האוצר וראש הממשלה, כל ישיבה קיבלו ממני מה שנקרא מכתב גלוי, הם יקבלו גם עכשיו שהם לא מעבירים.

יוני בן מנחם: אז כבודו, זה עדיין לא אושר בממשלה, לפרוטוקול, בבקשה.

רוני בר-און: מאה אחוז, אז אנחנו נעיר את זה.

יוני בן מנחם: לא נותנים לנו לדבר.

יוני בן מנחם: כשיגיע תורנו---

רוני בר-און: אנחנו נעיר את זה.

רוני בר-און: חברי הכנסת, גב' סולודקין?

מרינה סולודקין: לא בשלב זה.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: דומני שהטענות מהצד של חברי הכנסת וככל שנשמעו אנשים שהם לא חברי כנסת, הגיעו לסיומם, עכשיו זמן התשובות.

רוני בר-און: לפני זמן התשובות שלושה תיקונים, אחד היועץ המשפטי רוצה לתקן משהו במה שהוא אמר קודם, שיוכל או לשרת אותך או יגרום לך צורך לענות גם על זה.

גלעד ארדן: תיקון וחידוד של הדברים שנאמרו קודם לגבי הסמכויות של נציב שירות המדינה.

גלעד ארדן: אכן, ישנן סמכויות של נציב שירות המדינה שהן מוקנות למנהל הרשות---

יוני בן מנחם: לא שמעתי, אתה יכול לחזור על זה עוד פעם?

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: ישנן סמכויות של נציב שירות המדינה שמוקנות למנהל הרשות---

יוני בן מנחם: לא, כי היושב ראש אמר שרק---

רוני בר-און: תבין, אנחנו מכירים את התרגיל של 'לא שמעתי, תחזור---

יוני בן מנחם: לא, ברצינות, לא שמעתי.

רוני בר-און: אז גם עשית אותו, מגיע לך מחיאות כפיים, עכשיו אתה מסביר אותו?

יוני בן מנחם: צדקתי.

רוני בר-און: הבנתי, הבנתי.

יוני בן מנחם: זה בדיוק אותו אפקט.

יוני בן מנחם: רוני, גם לי מותר פעם להעיר לך איזה הערה, בנימוס כמובן.

יוני בן מנחם: לא פוגע בכבודו.

גלעד ארדן: אם טועים, אז אנחנו מתקנים ואומרים את זה---

רוני בר-און: חבל שאני טורח לגרום לזה להיות מתוקן מיד.

גלעד ארדן: אבל בכל מקרה, מדובר בסמכויות כגון אישור תקנים, חתימה על כתב מינוי, הכרזה על משרה פנויה, הארכת תקופות וכולי.

איתן כבל: תחזור על זה.

יוני בן מנחם: זה לפי מה?

יוני בן מנחם: סליחה, כבודו, מאיפה הוא מצטט, כבודו?

גלעד ארדן: לפי חוק שירות המדינה.

גלעד ארדן: בכל מקרה, אנחנו עדיין סבורים שככל שרוצים לסטות מהוראות התקשי"ר או מחוזרי שירות מדינה בנושאים מסוימים, צריך לקבוע את זה מפורשות בנהלים, זה עדיין עומד בעינו.

יוני בן מנחם: אוקי, מקובל.

רוני בר-און: עד כאן התיקון של היועץ המשפטי.

רוני בר-און: עכשיו אני רוצה להדגיש שני דברים, בבקשה, מר בן מנחם, אדוני המנכ"ל.

רוני בר-און: אחד, הטענה שעלתה פה, אני מקווה שהיא לא נבלעה, אבל אני מבקש לקבל עליה תשובה, איך אתה מסביר את הרעיון שלפני מספר חודשים מר בנימיני נשללה ממנו הזכות או הרשות להגיש יומנים ונטען נגדו שאין לו ידע בכלכלה, כאחת מן הסיבות, ולעומת זאת כרגע הצרחה שלו, העברה שלו מתפקיד הכתב בכנסת הייתה לתפקיד שמסקר, דומני, את משרד האוצר או את בנק ישראל או את שניהם ועוד כאלה, אבל בוודאי עניינים שדורשים ידע או טריוויה כלכלית.

רוני בר-און: זה העניין של בנימיני.

רוני בר-און: ועניין הסקרים, שפירט בפניך נחמן שי, אני גם קיבלתי לא מעט טענות.

רוני בר-און: גילוי נאות, כאיש קדימה אני לא צריך להיות מאושר בימים האלה מהסקרים, אבל אני מטפל בעניינים שגם לא נעים לי להיות בסביבתם, האם זה נכון שמר דגני, שסוקר עבורכם, לא מקבל מכם שכר, והאם זה נכון שמר דגני, שסוקר עבורכם ולא מקבל מכם שכר גם סוקר בשכר עבור הליכוד?

רוני בר-און: והאם בהינתן שנתונים אלה נכונים, דעתך נוחה מהעניין הזה, מהסידור הזה?

רוני בר-און: אם המציאות הזאת לא במציאות, אתה פטור גם משאלת ההתייחסות שלך, אבל אם המציאות היא מציאות אז מעניינת אותי ההתייחסות שלך.

רוני בר-און: בבקשה, עכשיו תחלק את סדר הדוברים ביניכם, תענה אתה על מה שאתה רוצה ושמירו יענה על מה שהוא רוצה ושאחרים יענו על מה שהם רוצים, ובלבד שלא חוזרים פה אחד על דברי השני.

רוני בר-און: בבקשה.

יוני בן מנחם: כבודו, בקשר לבנימיני, אני אשאיר למנהלי הרדיו, כיוון שהם טיפלו במינויים, לא אני עסקתי בזה, להשיב, כי הם יודעים את העובדות יותר טוב ממני.

יוני בן מנחם: לגבי הסוקרים, חלק מהידיעות ראיתי בתקשורת, אני לא רוצה לתת לכם תשובה מטעה, אני מבקש לבדוק את זה ולהשיב לך בצורה מסודרת אחרי שאבדוק את כל הנתונים לעומק.

יוני בן מנחם: לגבי מר דגני, אני רק יודע שהוא עושה את הסקרים האלה תקופה ארוכה, כמה שנים, זה לא דבר חדש.

רוני בר-און: הוא מקבל תשלום?

יוני בן מנחם: אני לא יודע, אני לא רוצה להטעות את הוועדה, אני חייב לבדוק את זה.

רוני בר-און: אתה יודע כרגע שהוא סוקר עבור הליכוד?

יוני בן מנחם: אני ראיתי את זה בעיתון.

רוני בר-און: לדעתך סוקר שסוקר עבור רשות שידור ממלכתית, עזוב כסף/לא כסף, וסוקר בה בעת עבור מפלגה שהיא חלק מסדר היום הפוליטי, תקין בעיניך?

יוני בן מנחם: אני אבדוק את זה משפטית עם חוות דעת---

רוני בר-און: האם זה נכון מה שאומרים לי, שהעבודה בין סוקר ברדיו בטלוויזיה, היא לא עבודה שטלפון 'דגני, יש לי שידור פוליטיקה ב-21:30 ביום ג', אני רוצה שתבדוק לי סקר מנדטים, סקר פופולאריות של ראש הממשלה', אלא מגיש התכנית, או מי שמטפל בנושא הסקרים עושה פעולות של מיקוד הסקר מול הסוקר.

רוני בר-און: אתה צריך לדעת את זה, אתה מנכ"ל רשות השידור.

יוני בן מנחם: אני אומר לך, קודם כל מדובר באנשי מקצוע שהיום יכולים לסקור למפלגה כזאת ומחר יכולים לסקור למפלגה אחרת, והסוקרים האלה הם אנשי מקצוע שעושים את זה כל השנים ואין פה דבר חדש בזה שהם סוקרים פעם מפלגה כזאת או אחרת.

אורי אורבך: הם אנשי מקצוע בתחום...

אורי אורבך: כמו שאתה יכול להגיד על האסטרולוג שהוא איש מקצוע, אל תתפעלו יותר מדי מאנשי מקצוע, זה מקצוע מאוד... זה לא מדע מדויק.

יוני בן מנחם: לא אמרנו שזה מדע מדויק.

אורי אורבך: לא, אתם אומרים 'אנשי מקצוע', עובדה שאנשי מקצוע---

רוני בר-און: רווח לי כשאתה אומר לי דבר כזה בבוקר כזה.

אורי אורבך: לא, 'אנשי מקצוע' וכולם עוברים לדום.

אורי אורבך: זה לא מתמטיקאי.

רוני בר-און: רווח לי, אורי.

רוני בר-און: הצלת לי את היום.

רוני בר-און: עכשיו אני כבר...

אורי אורבך: לא, אנחנו פה כולנו באיזה כבוד גדול כשמדובר באנשי מקצוע.

אורי אורבך: המקצוע עצמו הוא בעייתי, לא אנשי המקצוע.

רוני בר-און: בסדר, השאלה שלי היא מאוד ברורה לך, יוני, ואתה...

יוני בן מנחם: עמדתי להשיב לך.

יוני בן מנחם: אני ידעתי מה שאלת, אני לא אתחמק מהשאלה.

יוני בן מנחם: בדרך כלל הפרשנים הפוליטיים ממקדים מבחינת העניין החדשותי את הסוקר על הסקר שהם רוצים ש---

רוני בר-און: לפני עריכת הסקר.

יוני בן מנחם: ודאי שלפני עריכת הסקר.

רוני בר-און: טוב, יפה.

רוני בר-און: עכשיו שמענו.

יוני בן מנחם: אני יכול להמשיך?

רוני בר-און: בטח, איזה שאלה.

יוני בן מנחם: אז לגבי הסקר, אני אתן לך תשובה יותר בדוקה, כי אני לא רוצה להטעות.

יוני בן מנחם: לגבי מה ששאלת על מר בנימיני ישיבו פה מנהלי הרדיו.

יוני בן מנחם: אני רוצה לומר כמה דברים כלליים, ברשותך, לגבי הדברים שנשמעו פה.

יוני בן מנחם: קודם כל אני מכבד את מבקר המדינה שכיבד אותנו בנוכחותו כאן, אני מייצג רק את ההנהלה, אני מנכ"ל , אני לא מייצג את מוסדות , היושב ראש ביקש ממני להתנצל, הוא נמצא בחוץ לארץ אבל הוא העביר לך גם בכתב את כל מה שביקשת לקראת הישיבה הזו.

יוני בן מנחם: המגמה של מוסדות רשות שידור והנהלת ליישם במהירות את דוח מבקר המדינה האחרון בכל מה שקשור במיוחד למינויים בפועל ואנחנו יצאנו לדרך ופרסמנו עשרות מכרזים.

יוני בן מנחם: המכרזים האלה מתבצעים בצורה כ...

יוני בן מנחם: קודם כל בתוך הארגון, ואם לא נמצאים אנשים מתאימים, המכרזים האלה יוצאים החוצה למכרז פנימי חיצוני, ואם במכרז פנימי חיצוני גם לא נמצא המועמד המתאים, אז הם יוצאים לוועדת איתור, וכך קרה בתפקידים חשובים כולל מנהל הטלוויזיה ותפקידים אחרים ברשות השידור.

יוני בן מנחם: אני רוצה לומר שתיאוריית הקונספירציה הזאת ששמעתם אותה פה היא תיאוריה שנובעת ממחנאות בתוך , מחנאות וסכסוכים פנימיים, והיא איננה נובעת מדברים אחרים.

יוני בן מנחם: לצערי הרב, חלק מהמחנאות הזאת מתבטאת---

רוני בר-און: לאיזה תיאוריית קונספירציה אתה מתכוון?

רוני בר-און: כי עלו כמה תיאוריות קונספירציה.

יוני בן מנחם: תיאוריית קונספירציה שהמכרזים האלה תפורים מראש וכדומה.

רוני בר-און: אה, המכרזים התפורים מראש.

יוני בן מנחם: כן.

יוני בן מנחם: כי ברגע שנבחר מועמד שהוא לא לרוחם של אותו מחנה, או של אגודת העיתונאים, אז מיד הם קופצים שזה מכור ותפור מראש והכול ידוע מראש, אבל ברגע שזה לרוחם זה בסדר, אז המכרז תקין וראוי והאדם הזה ראוי והאדם הזה לא ראוי.

יוני בן מנחם: אני מציע לא להכפיש את העובדים, אני חושב שרוב המינויים שעד היום נבחרו הם מינויים ראויים מבחינה מקצועית, זה עבר את המבחן של חברי ועדת המכרזים.

יוני בן מנחם: אני רק חבר אחד, אני אפילו לא יושב ראש ועדת המכרזים ואני חושב שהמינויים האלה הם ראויים, ולבוא ולהטיל רפש ולהגיד שהדברים האלה תפורים מראש והאדם הוא לא ראוי, לדעתי זה לא בסדר, זה נובע ממחנאות ומסכסוכים פנימיים.

רוני בר-און: איזה מלחמות יש למר זיסוביץ היום ב?

יוני בן מנחם: כבודו יאפשר לי לסיים?

רוני בר-און: כן, אני לא רק ארשה לך, אני גם מבקש שתסיים.

רוני בר-און: אנחנו לא שמענו פה את הכתבים, אם היו באים הכתבים והיו מתלוננים, 'עשו לי ככה', 'עשו לי אחרת', אז ההערה שלך במקום, מלחמות, מחנאות, ב הכול זה.

רוני בר-און: .. מה שייך זיסוביץ למחנאות ב?

יוני בן מנחם: שייך ועוד איך, אבל לא ניכנס לזה, אלה לא עניינים אישיים, כבודו.

יוני בן מנחם: אני רק אמרתי את הדברים כפי שאני רואה אותם.

רוני בר-און: בסדר, מאה אחוז.

יוני בן מנחם: ולצערי הרב גם חלק מהמחנאות הזו מתבטאת בגיוס פוליטיקאים.

יוני בן מנחם: כמובן אני מכבד מאוד את הוועדה הזאת ואין לי שום בעיה לבוא לוועדה ולהסביר, ואני מכבד את יושב ראש הוועדה ואת החברים, אבל לפעמים נעשה פה שימוש, לדעתי ולהערכתי, בפוליטיקאים, גם כדי לנגח את הנהלת ומוסדותיה.

יוני בן מנחם: לנו אין מה להסתיר, המכרזים האלה שקופים, יש פרוטוקולים ואנחנו גם נעביר לך, כפי שביקשת.

יוני בן מנחם: הדבר שהכי הקפיץ אותי פה, זה העניין של הגזענות שניסו להדביק ל, ואני אומר את זה לכבודו, חבר הכנסת מולה---

שלמה מולה: ממני לא שמעת---

רוברט טיבייב: אני פשוט ציטטתי מה שהיה בוועדה פה.

שלמה מולה: לא אמרתי גזענות, דיברתי על העדפה מתקנת, שאתם לא עובדים לפי כללי החוק.

רוברט טיבייב: שלמה, אני אמרתי את זה.

יוני בן מנחם: אני רוצה לומר, ויושבת פה הגב' צגה מלקו, עוד כשהייתי מנהל הרדיו, והיא יכולה להעיד על הדבר הזה, אני טיפלתי בבעיותיה האישיות, אני לא אכנס מצנעת הפרט לדברים האלה, אבל מי שקידם אותה לראש מדור אמהרית הייתי אני.

יוני בן מנחם: נכון, צגה?

יוני בן מנחם: זה את יכולה להגיד כן, זה לא עניין משפטי.

רוני בר-און: אנחנו לא בחקירה פה.

יוני בן מנחם: אוקי.

יוני בן מנחם: לא, אני שואל.

יוני בן מנחם: אז הנה, היא יכולה להכחיש.

רוני בר-און: אנחנו לא דנים בעניינים שלה, אני ויתרתי, תוותר גם אתה.

יוני בן מנחם: הניסיון הזה להראות שכביכול אנחנו פוגעים באתיופים, אני חושב שזה ניסיון נואל.

יוני בן מנחם: אני חושב שבקטע הזה אתם צריכים ממש...

יוני בן מנחם: אנחנו מגנים כל תופעה כזאת, אנחנו לא עושים את הדברים האלה.

יוני בן מנחם: להיפך, אני חושב שצגה זכתה לקידום בגלל היותה אתיופית, ומי שעשה את זה הוא אני, אז לבוא ולהציג את זה פה---

קריאה: אם זה לא גזעני, אני לא יודע מה---

יוני בן מנחם: סליחה?

קריאה: עכשיו הוא אמר את זה.

יוני בן מנחם: לא, לא, לא נכון.

קריאה: עכשיו הוא אמר שהוא גזעני.

יוני בן מנחם: לא נכון, לא אמרתי שאני גזעני.

צגה מלקו: אני לא מאמינה.

רוני בר-און: אני מציע לך, מר בן מנחם...

רוני בר-און: מחאתך, גב' צגה, לדברים, נרשמה.

יוני בן מנחם: הגב' צגה קודמה---

רוני בר-און: הגב' צגה שוללת את הדברים שאמרת ועכשיו אני---

יוני בן מנחם: איזה דברים?

רוני בר-און: אני מנהל את הדיון ולא עולה על דעתי---

יוני בן מנחם: אוקי, אפשר לבדוק---

רוני בר-און: ולא עולה על דעתי שכשאני שואל שאלות שלא נוחות לך, אז זה צנעת הפרט, וכשאתה רוצה לפאר ולרומם ולו אולי אפילו בצדק את מה שפעלת, אז פתאום אין צנעת הפרט.

יוני בן מנחם: אני לא רוצה לפאר ולרומם---

רוני בר-און: אז צנעת הפרט זה או כן או לא.

רוני בר-און: לא כל אחד ישתמש בצנעת הפרט---

יוני בן מנחם: אדוני, אני לא נכנס לצנעת הפרט.

רוני בר-און: לא כל אחד ישתמש בצנעת הפרט לפי נוחיותו.

יוני בן מנחם: אני לא אמרתי שום דבר שפוגע בצנעת הפרט.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אני אתן לך להשיב.

רוני בר-און: תסיים בבקשה.

יוני בן מנחם: אני לא נכנסתי לצנעת הפרט, לא אמרתי שום דבר.

רוני בר-און: נכון, נכון.

רוני בר-און: אז אני מבקש להתקדם, מר בן מנחם.

יוני בן מנחם: אם תאפשר לי אני אתקדם.

רוני בר-און: כן, כן.

יוני בן מנחם: לא לנסות לעוות את דבריי.

יוני בן מנחם: הגב' צגה קודמה ואף אחד לא פגע בה בגלל היותה אתיופית.

יוני בן מנחם: נקודה.

יוני בן מנחם: זה מה שיש לי לומר על זה.

יוני בן מנחם: לגבי מצג השווא שהוצג פה לגבי המכרז על מנהל קול המוסיקה.

יוני בן מנחם: נכון שהתמודדו מוסיקולוגים ונכון שאנחנו פתחנו את זה והרחבנו את זה כדי שיבואו אנשים מקצועיים מבחוץ, אבל התברר שלרוב המתמודדים יש תפקידים באקדמיה והם לא היו מוכנים לוותר על תפקידם באקדמיה ולהקדיש את כל מרצם וזמנם לתפקיד הזה של מנהל קול המוסיקה ולהתעסק רק בזה במשרה מלאה ברשות השידור.

יוני בן מנחם: זו הסיבה שהם לא נבחרו, כיוון שהם לא היו מוכנים להקצות את כל זמנם.

יוני בן מנחם: אז לבוא ולהציג את זה כאילו הנה, התמודדו אנשים מקצועיים, אקדמאים ולא בחרו בהם, זאת הסיבה האמיתית.

דני זקן: אפשר להשיב, חבר הכנסת בר-און?

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: אם יישאר לי זמן, אני אתן מה שנקרא סבב של תשובה, אחרת יתפתח פה דיון שאני לא יכול לשלוט בו.

רוני בר-און: בבקשה , מר בן מנחם.

יוני בן מנחם: אני סיימתי, לגבי הרדיו ישיבו פה מנהלי הרדיו.

רוני בר-און: מי ישיבו לגבי הרדיו?

רוני בר-און: מיקי או---

יוני בן מנחם: אתה אמרת שתאפשר לכולם לדבר.

יוני בן מנחם: אולי אציג את האנשים.

יוני בן מנחם: יוסי הדר, אתה מכיר אותו, הוא רכז המערכת ברשת ב'.

רוני בר-און: ברכותיי, יוסי.

יוני בן מנחם: יאיר קורן הוא מנהל רשת ב' ומיקי מירו מנהל הרדיו.

מיכאל מירו: אני רוצה להעיר פה הערה בסיסית, כי לדעתי יש פה איזה בלבול בתחומים.

מיכאל מירו: אני מכבד פה את המקום הזה, את ועדת הביקורת, אבל ביקורת נעשית לאחר מעשה ואתם עושים פה משהו באון ליין, עוד לפני שמתקבלות החלטות---

רוני בר-און: יש לי הפתעה בשבילך, מר מירו.

מיכאל מירו: רק תן לי להשלים---

רוני בר-און: לא, אני לא רוצה שתיכנס ותבזבז את הזמן שלנו.

מיכאל מירו: אם אתה לא רוצה שאני אדבר---

רוני בר-און: לא, אני רוצה שתדבר, אם הביקורת נעשית לאחר מעשה או און ליין, זה דיון ציבורי שמתקיים פה לפחות מאז כניסתו של מבקר המדינה הנוכחי לתפקיד.

רוני בר-און: חלק מהדברים צריכים להיעשות און ליין, נעשים און ליין---

מיכאל מירו: נכון, השאלה רק ב... יש עניין של מידתיות.

רוני בר-און: סלח לי, בסדר גמור, אנחנו לא יושבים פה לשמוע ממך ציונים.

רוני בר-און: אתה צריך לתת תשובות---

מיכאל מירו: אתה נותן לי---

רוני בר-און: אתה צריך לתת תשובות, אתה לא תיתן ציונים אם הוועדה עושה נכון או לא נכון, אם אנחנו מקדימים או מאחרים.

רוני בר-און: אנחנו עושים את תפקידנו, טוב או רע, יחליט הבוחר בעוד שנה, בעוד שנתיים.

רוני בר-און: אם אתם עושים את תפקידכם, טוב או רע, אנחנו לא יודעים מי מחליט בינתיים ועל זה בדיוק אנחנו בודקים.

רוני בר-און: אז בבקשה תענה לדברים שעלו כאן ואל תתחיל להסביר למה הוועדה לא נושאת חן בעיניך.

מיכאל מירו: לא אמרתי---

רוני בר-און: היא לא כאן כדי לשאת חן בעיניך.

מיכאל מירו: סליחה, חבר הכנסת בר-און, אתה נכנסת לדבריי, לא שמעת אותם עד הסוף וחבל לי שכך אתה מקבל החלטות.

רוני בר-און: בסדר.

מיכאל מירו: בוא, אנחנו באמת נכבד אחד את השני.

רוני בר-און: ודאי.

מיכאל מירו: צריך לדעת להקשיב גם.

מיכאל מירו: אז אני אומר שאתם מתערבים פה בזכות הניהול שקיבלתי כדין.

מיכאל מירו: יש לי זכות ניהול, יש כזה דבר, ואתם צריכים לתת לנו לנהל את המערכת.

מיכאל מירו: אנחנו אחראים על מערכת ציבורית ולא יעלה על הדעת שתהיה פה התערבות כל הזמן בצורה ממש לדעתי כבר עוברת את גבול המידתיות והסבירות של אנשים שהם באים מהמגזר הפוליטי.

מיכאל מירו: וזה בסדר, אני מכבד את הפוליטיקאים, ההערה שלי לחבר הכנסת כבל הייתה שתפעלו מתוך כבוד למקצוע, לא מתוך זלזול.

מיכאל מירו: כשאומרים פוליטיזציה, אתם בזים גם למקצוע של עצמכם ואני לא אומר את זה, כי אני מכבד מאוד את המקצוע, זאת הדמוקרטיה.

מיכאל מירו: הדמוקרטיה שיש לי נבחרי ציבור שזה התפקיד שלהם.

מיכאל מירו: אז בואו נכבד את המקצועות שלכם ו---

רוני בר-און: מר מירו, בזה זה מסתיים, אתה מוכן לענות על הטענות שעלו פה כנגד הניהול של , שבו אנחנו עוסקים היום?

איתן כבל: אני מבקש לסרב להגיב לו.

רוני בר-און: אני אשקול את בקשתך, אני לא נוטה להיענות לה.

מיכאל מירו: אני לא אוהב את היחס המזלזל הזה.

מיכאל מירו: אני מכבד אותך, חבר הכנסת כבל, ובוא תשמור על תרבות הדיבור.

מיכאל מירו: אתה נבחר ציבור, אל תזלזל במקצוע שלך.

מיכאל מירו: נבחרת על ידי אנשים, על ידי אזרחים ו---

רוני בר-און: מר מירו, אני הערתי---

מיכאל מירו: זאת הערה קטנה.

איתן כבל: ביקשתי סליחה.

רוני בר-און: מר מירו, אני בקשתי ממנו להניח לך לשאת את---

מיכאל מירו: אין שום בעיה.

מיכאל מירו: לגבי המכרזים, לא לחינם, ואני עשיתי עבודת הכנה, יש דיון שהיה בבית המשפט העליון בראשות כבוד הנשיאה דורית בייניש שהם מדברים ומתפלפלים בסוגיה של הסודיות, של הדיונים.

מיכאל מירו: יש לזה סיבה, מפני שצריך להיות פה גם העניין של הסכמה מדעת ופרטיות---

רוני בר-און: הנושא הזה לא על סדר יומה של הוועדה.

מיכאל מירו: לא---

רוני בר-און: תרשה לי, אתה לא מנהל פה את הדיון, אני מנהל פה את הדיון.

רוני בר-און: אני קיבלתי את עמדתו של יושב ראש הרשות שעד שהוא לא יקבל תשובה מהיועצת המשפטית שלו אין לי חצי טענה אליו.

רוני בר-און: ברגע שהתשובה שלו תהיה שהוא מספק מה שאנחנו מבקשים, נפתרה הבעיה.

רוני בר-און: אם הוא לא מספק את מה שאנחנו מבקשים, תבוא מוכן לדיון הבא עם מה שאתה קורא פלפולים והבהרות.

מיכאל מירו: שוב, לא נתת לי להשלים את המשפט, מפני שאני פה בא לדיון בידיים קשורות ועל זה רציתי לדבר על הידיים הקשורות, מפני שאתה נותן פה לאנשים שישבו, מר זיסוביץ שישב בוועדת הדיונים, אני מנוע מלהגיב לדבריו, מפני שגם הוא וגם אני צריכים לשמור על מה שהיה בוועדת המכרזים בסוד, כך כתוב לי בנהלים ואסור לי לעבור על זה.

מיכאל מירו: זה מה שאני בא להגיד, מפני שיש עניין של אתיקה של ניהול.

מיכאל מירו: אין מה לעשות, אנחנו לא יכולים לפרוע את השטר הזה מול העובדים, אני לא יכול לבוא ולדבר על דברים שבצנעת הפרט, ואסור לזלזל בדבר הזה, משום שלא לחינם באמנת הלסינקי---

רוני בר-און: אתה יכול לענות על השאלה הבאה, האם הייתה אי פעם בכל המכרזים האלה, ואתה השתתפת בכולם, והיו לא מעט מכרזים ואתה השתתפת בכולם, מחלוקת עניינית בין הנציגים של ?

רוני בר-און: עזוב את אגודת העיתונאים, אלה טראבל מייקרים, אלה מחנאות, אלה כל הדברים הרעים, ביניכם, הייתה פעם מחלוקת עניינית על מועמד?

מיכאל מירו: תקשיב---

אורי אורבך: כמו שבוועדה למינוי שופטים יש בין השופטים---

מיכאל מירו: נעשה דיון רציני ועמוק בתוך ועדת המכרזים ולפעמים יש מחלוקות ומנסים לגשר עליהן גם בתוך הוועדה.

רוני בר-און: אני שואל אם הייתה בוועדת המכרזים שאתה נטלת בה חלק, שאחד אמר 'אני בוחר ראובן', השני אמר 'שמעון' והשלישי אמר 'לוי'?

מיכאל מירו: ודאי, היו.

רוני בר-און: יש פרוטוקולים שיוכיחו את זה?

מיכאל מירו: זה, אני אמרתי לך, מבחינת פרוטוקולים---

איתן כבל: זאת צנעת הפרט.

רוני בר-און: אני מודיע לך שהפרוטוקול, למרות שהוא מצולם לא קורא תנועת ידיים, מה הייתה התשובה הזאת כששאלתי אותך אם זה יופיע במסמכים?

מיכאל מירו: אמרתי כן.

רוני בר-און: וזה לא יופיע, או שכן יופיע?

מיכאל מירו: אני לא הבנתי את השאלה.

רוני בר-און: המחלוקת, לא עם אגודת העיתונאים, בין נציגי הרשות, ההנהלה והרשות.

מיכאל מירו: יש, יש.

רוני בר-און: מופיע בניירות?

מיכאל מירו: יש.

רוני בר-און: אני בוחר א', אתה בוחר ב'.

רוני בר-און: נבדוק, בסדר, הדברים ייבדקו.

מיכאל מירו: אני אומר את זה בצורה הכי מפורשת, כן.

מיכאל מירו: בפירוש.

מיכאל מירו: לא הכול מתקבל בהרמת יד אחת והכול בסדר, אין, יש ויכוחים, כמו בכל מקום שמכבד את עצמו.

רוני בר-און: טוב, נראה את זה.

מיכאל מירו: גם לגבי המינויים, אני לא אכנס לגופם של המינויים, אבל פה נעשה לפי הנוהל של והוא נמצא פה לידי, אני מוכן להציג אותו גם לפני הוועדה וגם חבר הכנסת---

יוני בן מנחם: הוא לא מקשיב לך.

מיכאל מירו: אולי דבריי לא חשובים.

אורי אורבך: מה כל המניירות האלה?

מרינה סולודקין: הוא כועס עלינו.

מיכאל מירו: לא, צריך לכבד.

מיכאל מירו: חבר הכנסת אורבך, צריך לכבד אחד את השני.

אורי אורבך: אנחנו מקשיבים לך.

רוני בר-און: סליחה, מר מירו, באמת עם כל הכבוד, בדיון הראשון למיטב זיכרוני, ניסו להתנפל על הבחירה שלך ואני מנעתי את זה.

רוני בר-און: אז בוא, הדיון הוא לא קל, הוא לא קל לכולנו, אתם, מה שנקרא כפופים להוראות הפלפולים המשפטיים בדבר צנעת הפרט של המכרזים, אנחנו מוצפים, מוצפים, אני אומר לך, מוצפים בערמה של מסמכים וקריאות טלפוניות ופניות, חלקן אנונימיות, חלקן גלויות, כשחצי מהפנייה היא בכי ותחנונים שהם לא ייחשפו בשום אופן.

רוני בר-און: אנחנו לא יכולים לא לטפל בדבר הזה, גם אם אתה חושב שאנחנו עושים ביקורת און ליין ולא מחכים שהכול יהיה גמור, סופי, מוחלט, נחרץ ואז נבוא לטפל בעניין הזה, אני חושב אחרת.

רוני בר-און: אתה חושב שאני מתנהל שלא בהתאם לסמכות שלי, הדרך פנויה, יש לכם יועצים משפטיים טובים.

רוני בר-און: בוא תמשיך.

רוני בר-און: באמת לא התכוונתי לפגוע בך, הייתי צריך לבקש משהו מהמבקר, ראית בזה סוג של עלבון, אני מתנצל בפניך.

רוני בר-און: בבקשה, תמשיך הלאה.

מיכאל מירו: ההערה לא הייתה, זו רק, אגב, הייתה הערה של...

מיכאל מירו: כמו שאמרתי, כל הניהול נעשה בוא נאמר בהתאם לנהלים של רשות שידור והכול נעשה בשקיפות וגם נערכו דיונים עם כל הכתבים, דיונים ענייניים ולא נעשה שום דבר בהינף יום אחד.

מיכאל מירו: כל הניסיון לצייר את זה, הוא פשוט לא ראוי ולא נכון.

רוני בר-און: כן, מר קורן, בבקשה.

יאיר קורן: זו פעם ראשונה שאני בפורום הזה, הייתי 21 שנים בחדר סטרילי, בעוונותיי לא דיברתי אף פעם עם פוליטיקאים, ארבע שנים ניהלתי את חדר החדשות, אז אני אענה פה תשובות---

רוני בר-און: אני רק מזכיר לך שהדיון הוא ב, לא בפוליטיקאים ולא בוועדה לביקורת המדינה.

יאיר קורן: אוקי, אני אזהר מאוד בכבודכם, אבל אני האדם שמשליט את שלטון הפחד על פי חבר הכנסת כבל, אז אני רוצה לדעת, אם אני לוקח כתב שטחים שהיום עשה כתבה מצוינת, אחרי שאתה התראיינת באריכות ברשת ב', האם הכתבה שלו לא הייתה טובה, על הדיון שהיה אתמול בכנסת, על חוק המסתננים?

יאיר קורן: הכתבה לא הייתה טובה?

רוני בר-און: האמת היא שלא שמעתי.

רוני בר-און: אבל זה שהתראיינתי באריכות זה בגלל שאני הארכתי, או בגלל שהמראיין היה מעוניין במה שאני רוצה---

יאיר קורן: לא, אני רק ציינתי מתי זה היה.

יאיר קורן: פשוט אני רוצה לדעת אם אופיר ברק נופל מרן בנימיני.

רוני בר-און: מר קורן, מר קורן---

יאיר קורן: אני אשמח לדעת.

ציפי חוטובלי: סליחה, אני רוצה רק להעיר הערה אחת.

רוני בר-און: סליחה, חברת הכנסת חוטובלי---

ציפי חוטובלי: לא, כי הוא שאל אם אופיר ברק נופל מ---

רוני בר-און: חברת הכנסת חוטובלי, את מנהלת הרי ישיבות, את יודעת כמה זה לא קל, תעזרי לי.

ציפי חוטובלי: נכון, אבל הייתה כאן הערה אחת ש---

רוני בר-און: שנייה אחת.

רוני בר-און: מר קורן, יש לי בקשה אליך, גם מה שאתה חושב שהוא תהליך טיעון שיש בו מידה לא מבוטלת של חן, לשאול שאלות רטוריות, בכנסת אין שאלות רטוריות.

רוני בר-און: פה כולם עונים על כל דבר.

רוני בר-און: חוק השאלות הרטוריות לא חל, אז יש לי בקשה אליך, תעזור לי להמשיך בסדרת הדיונים הזאת כשאני שומר על כבודכם, ואם אתה לא יודע, אם יצאת מהחדר הסטרילי רק בשבוע האחרון, תשאל את חבריך שיושבים לצדך, הדיון הזה מתקיים מתוך שמירה על כבודם של המנהלים ושל הפקידים וככה זה יימשך.

רוני בר-און: אז עזור לי בעניין הקטן הזה, אני אתן לך, גב' חוטובלי, מיד אחר כך.

יאיר קורן: אני רוצה להגיד פה כמה דברים.

יאיר קורן: אני חבר אגודת העיתונאים בתל אביב, אני ממש פגוע מזה שמנכ"ל האגודה מגן רק על עיתונאים מסוימים.

יאיר קורן: אני רוצה גם לדעת---

רוני בר-און: לא, אתה לא רוצה לדעת, אתה---

יאיר קורן: אני הייתי במכרז.

יאיר קורן: מיקי מירו לא קם ולא אמר ולא הציג אותי ולא שום דבר.

יאיר קורן: אלה אגדות.

יאיר קורן: אני בא מתוך המערכת, אני מכיר את כל הכתבים יותר טוב אפילו מן המנהלים---

רוני בר-און: הדעת נותנת, ודאי.

יאיר קורן: ולכן אין לזה שום משמעות שזה היה מהיום למחר, חוץ מזה שכולם רואיינו ולאף אחד לא נאמר שהם לא יוזזו בלי רצונם.

יאיר קורן: לאף אחד לא נאמר דבר כזה.

יאיר קורן: אני אתן לכם רק דוגמה אחת---

רוני בר-און: מנהל הרדיו לא ענה על השאלה שיכול להיות שאתה יכול לענות עליה, אתה מה שנקרא שבסאגת ההדרות או ההדחות של בנימיני, שיש לה שני טאקטים, שני שלבים, הוא הודח מההגשה---

יאיר קורן: אני דוחה את הביטוי הזה בכלל.

רוני בר-און: בסדר, זאת הטענה.

רוני בר-און: כמובן שאתה דוחה אותה, אבל ברמת העובדות נטענת טענה שכשאמרו לו 'אתה לא מגיש יותר, כי חסר לך ידע בכלכלה', זה לא עולה בקנה אחד עם העובדה שהוא הוזז מהכנסת לסקר תחום כלכלי.

רוני בר-און: אני חשבתי שיוני יענה, גם יוני---

יוני בן מנחם: תפנה את השאלה למנהל הרדיו, הוא ישיב לך.

יאיר קורן: אבל אני אשיב לך.

יאיר קורן: רק למען הסדר הטוב, רן בנימיני הודח מהגשה עוד בידי ההנהלה הקודמת.

יאיר קורן: הוא הודח ואחר כך הוחזר.

קריאה: ממש לא נכון.

יאיר קורן: ממש לא נכון?

יוסי בר מוחא: זה לא נכון.

יאיר קורן: זה לא נכון?

יאיר קורן: תשאל אותו.

יוסי בר מוחא: לא נכון, אתה משקר במצח נחושה.

יאיר קורן: אתה, אני---

רוני בר-און: קורן, קורן, קורן, אני אפסיק אותך וארחיק אותך.

יאיר קורן: שמעת שהוא אמר לי שאני משקר?

רוני בר-און: הוא אומר לך שזה לא נכון, העניינים האלה ייבדקו.

רוני בר-און: אנחנו נבדוק את זה.

יאיר קורן: אוקי, תבדקו.

רוני בר-און: לנו יש סבלנות.

רוני בר-און: יכול להיות שזה קרה כשהיית בחדר הסטרילי.

יאיר קורן: אני אתן לכם דוגמה מה מנחה מהלך כזה.

יאיר קורן: לוקחים כתב שעשה תעופה ונותנים לו גם תחבורה ותיירות.

יאיר קורן: זה נראה לכם הגיוני?

יאיר קורן: בעיניי זה הגיוני, לוקחים כתב מוכשר כמו רן בנימיני ונותנים לו תחום שאין לנו בו כתב---

רוני בר-און: ושהוא לא מבין בו כלום?

רוני בר-און: עזוב רגע את הטענה שאמרו לו את זה בשלב ההדחה מהגשה.

רוני בר-און: רן בנימיני מבין כלכלה?

רוני בר-און: היום.

רוני בר-און: עזוב, הוא לא היה מגיש אף פעם---

יאיר קורן: אין לי אף אחד שמבין כלכלה, לעומת זאת אמוץ שפירא, יש לו תואר שני במשפטים, יוסי הדר פונה למשל להגשה.

רוני בר-און: מתי אמוץ שפירא הוזז מהמשפטים, על ידי ההנהלה הקודמת?

רוני בר-און: אני זוכר אותו במשפטים לפני שנה.

יאיר קורן: אבל אני ניסיתי להסביר לכם---

מיכאל מירו: סליחה, באמת---

רוני בר-און: לא, מירו, הוא מדבר ומסיים.

יאיר קורן: אני מנסה להסביר לך---

מיכאל מירו: לא, אבל זו כניסה באמת לתחום הניהול המקצועי שלנו, אני מבקש בשביל זה---

ציפי חוטובלי: אדוני היושב ראש---

רוני בר-און: אתן לך, ציפי, אתן לך.

מיכאל מירו: חבר הכנסת בר-און, אנחנו אנשי מקצוע, אתה---

רוני בר-און: מר מירו, אתה סיימת.

רוני בר-און: מר מירו, איזה נראות יש לזה שאני אבקש ממך לעזוב?

רוני בר-און: אני לא רוצה להיות פה.

מיכאל מירו: מה שאני רוצה להגיד זה---

רוני בר-און: לא הרחקתי עד היום אף אחד, הדיונים הם טעונים, מדבר קורן, מסיים ואנחנו עוברים לחברות הכנסת שעוד לא דיברו.

יוני בן מנחם: אתה הבטחת ליוסי הדר.

יוני בן מנחם: אתה אמרת שכולם ידברו.

רוני בר-און: יוסי גם ידבר.

יאיר קורן: מה שאני רוצה להגיד זה שהשיקולים היו מקצועיים טהורים, זכותנו להחליף תחומים וכמו שנתתי את הדוגמה של הכנסת, אם יש לכם טענות, אז תגידו.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: יוסי.

רוני בר-און: קודם כל ברכותינו, כמובן.

נחמן שי: למה הוא מקבל כל כך הרבה ברכות?

רוני בר-און: גם אותך מברכים, נחמן.

רוני בר-און: מרגע זה, כל מי שאני מברך פה, נא לראות את זה כאילו בירכתי קודם את נחמן ורק אחר כך את השני.

רוני בר-און: כן, יוסי?

יוסי פלד: כמי שהיה כתב עד לפני ימים אחדים---

רוני בר-און: גם מגיש, דרך אגב.

יוסי פלד: גם מגיש, בהחלט, כמי שהיה כתב עד לפני ימים אחדים, גם במסגרת העבודה שלי ככתב, מה שמנחה אותי זה יושר והגינות וגם עכשיו זה ממשיך להנחות אותי ואני רוצה להגיד לכם את האמת, אני לא יודע, באמת, חבר הכנסת איתן כבל וגם כבוד היושב ראש, על איזה אווירת פחד מדברים, אין לי מושג קל שבקלים.

איתן כבל: בדרך כלל ככה בדיקטטורות המנהיגים אף פעם לא יודעים.

איתן כבל: ..

יוסי פלד: תן לי, אני ישבתי בשקט.

יוסי פלד: תן לי רגע.

רוני בר-און: יש לי בקשה אליך, למה אתם לא מקבלים את העצה שלי, אל תשאלו פה שאלות רטוריות, כי תקבלו תשובה במקום.

יוסי פלד: תן לי.

יוסי פלד: גם מפתיע שכל אותן טענות על אווירת פחד באים מאותו מקום, מאותה קבוצה של אנשים שהם מאוד לא מרוצים.

יוסי פלד: זה דבר אחד, ואתה יכול לבדוק את האנשים האלה אחד אחד, אבל בוא נגיע לעניין.

יוסי פלד: אני רוצה להגיד לכם, אתם מדברים פה על הדחות

יוני בן מנחם: הוא לא מקשיב.

יוסי פלד: אני רוצה להגיד לכם משהו, באמת, יש פה טיפה של חוסר הגינות.

יוסי פלד: אתם מדברים פה על הדחות.

יוסי פלד: קודם כל אני נדהם מהרזולוציה הזאת שוועדה מכובדת בכנסת נכנסת לרזולוציה מתי אמוץ שפירא סיים ואופיר ברק התחיל, זה נראה לי, עם כל הכבוד, התערבות בוטה בניהול, כבוד היושב ראש.

רוני בר-און: אני מודה לך על הציון הזה, אני חשבתי שאתה די רוצה להודות לנו ולשבח אותנו שאנחנו מתעסקים ברזולוציה---

יוסי פלד: אז חכה, חכה.

קריאה: אתם גוף ציבורי והוא צריך---

רוני בר-און: מכל מקום---

יוסי פלד: חכה, תן לי, תן לי.

רוני בר-און: יוסי, אני מציע לך, בתור הצעה של חבר, שאת קריירת הניהול שלך אל תתחיל במתן עצות לגופים אחרים.

יוסי פלד: חס וחלילה, אני לא נותן עצות---

רוני בר-און: ---מנהליך ועם עובדיך, תעשה טוב למחלקה שלך.

יוסי פלד: אבל כמו שיש ועדה לביקורת המדינה, כולנו, כאזרחים, יכולים להביע ביקורת גם על הוועדה הזו.

רוני בר-און: ודאי, ודאי.

רוני בר-און: ברדיו.

יוסי פלד: אבל הביקורת שלי, אגב, היא מאוד עדינה והגונה ואני רוצה להמשיך הלאה.

רוני בר-און: אנחנו נמשיך ואנחנו נפתיע אותך.

רוני בר-און: תאמין לי שהרזולוציות יהיו עוד יותר מוקפדות ועוד יותר פרטניות.

רוני בר-און: ככל שנידרש.

רוברט טיבייב: משתתף בצערך.

קריאה: זה נשמע כמו איום.

רוני בר-און: לא, להיפך.

רוני בר-און: אנחנו עובדים לטובתכם.

יוסי פלד: יש לי הפתעה בשבילכם.

יוסי פלד: כבוד היושב ראש, חבר הכנסת רוני בר-און, יש לי הפתעה בשבילך---

רוני בר-און: עד היום חלק גדול מהטענות שהיו באוויר, שהיו ברמת רכילות, סילקנו מסדר היום בדיון פה בוועדה ואת זה אנחנו עושים באותה מידה של נחישות שבה נבדוק את הדברים ש---

יוסי פלד: בסדר, חשוב שתדע גם מה אנחנו חושבים.

רוני בר-און: אני רוצה שתסיים.

יוסי פלד: כן, רק יש לי הפתעה גדולה בשבילך.

יוסי פלד: מדברים פה על הדחות, על שינויים, אני רוצה להגיד פה לכל החברים שכשההנהלה הקודמת נכנסה לתפקיד, אני הייתי מגיש שלוש פעמים בשבוע יומן ערב ואז קראה לי ההנהלה ואמרה לי '

יוסי פלד: חביבי, אתה לא תגיש יותר'.

יוסי פלד: זה לא הגיע לוועדה לביקורת המדינה, זה לא הגיע לאתרי ברנז'ה, אף אחד לא דן בזה, אף אחד לא קרא לזה הדחה, אף אחד לא עשה כלום.

יוסי פלד: אבל פתאום קוראים לזה הדחה.

יוסי פלד: למה?

יוסי פלד: אני ישבתי בשקט והמשכתי לעשות את העבודה שלי ככתב משפט למרות שלא מתתי על התחום---

רוני בר-און: יוסי, אתה הערת הערה נכונה, אני לא יודע מי היה אז יושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה כשהודחת בצורה כזאת בוטה מהגשת יומני הערב.

רוני בר-און: יהיה מי שזה יהיה, אני מתנצל בשמו, הוא מעל בתפקידו.

רוני בר-און: אם החומרים היו לפניו, אם היה דוח ביקורת והוא לא טיפל בזה, באותה מידה של דבקות שאני עומד לטפל בעניינים שעולים על שולחני.

רוני בר-און: תודה רבה.

יוסי פלד: רק עוד מלה אחת.

רוני בר-און: לא, יוסי, זה הסתיים.

רוני בר-און: חברת הכנסת, דר' סולודקין, אבל בקצרה, כדי שאני אוכל לאפשר גם לחברת הכנסת חוטובלי.

מרינה סולודקין: קודם כל כבוד המבקר, אדוני היושב ראש, יש המשכיות לדיונים בוועדה הזו.

מרינה סולודקין: אני אגיד לכם שאני מאוד מאוד מעריכה את חופש הביטוי וחופש העיתונות במדינת ישראל, כי נולדתי וחונכתי במקום אחר לגמרי, שלא היה חופש הביטוי, שלא היה חופש העיתונות, ואני חושבת שאנחנו כאן דואגים שזה יהיה בעתיד וזה מאוד מאוד חשוב.

מרינה סולודקין: אני מרגישה מאוימת עכשיו, כמה שנים, בגלל העיתון 'ישראל היום', עיתון חינם שמחולק---

ציפי חוטובלי: זה חלק מחופש הביטוי, חברת הכנסת סולודקין.

מרינה סולודקין: כן, חינם.

רוני בר-און: קריאת הביניים כבר תהיה על חשבונך, את היחידה שעוד לא דיברת, ציפי.

ציפי חוטובלי: זו קריאת ביניים מותרת.

רוני בר-און: בבקשה, גב' סולודקין.

רוני בר-און: אנחנו בענייני רשות השידור.

רוני בר-און: עליי זה לפחות כבד במידה שקשה לי להתמודד עם דברים אחרים.

רוני בר-און: בואי נדבר על בדיון הזה.

מרינה סולודקין: כן, על רשות השידור.

מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו עשינו טעות, למה אנחנו מאפשרים בבת אחת לעשות את כל המכרזים?

מרינה סולודקין: מה אתם ציפיתם?

מרינה סולודקין: איזה מינויים יהיו עכשיו בכל המכרזים ובכל השינויים שיש?

מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו צריכים כאן לחשוב על חוק, איזה אחוז של מכרזים יכול להיות בשנה או בכמה שנים וכואב לי לשמוע שאנשים שאני מכירה מעבירים אותם ממקום למקום בלי...

מרינה סולודקין: אנחנו לא רואים את הסיבה, חוץ משיש פוליטיזציה, ומה שאני אומרת, די עם קומיסרים בתקשורת, תודה.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: בבקשה, חברת הכנסת חוטובלי.

ציפי חוטובלי: אני רוצה קודם כל להודות לך, אדוני היושב ראש.

ציפי חוטובלי: מעטים המקרים שבהם חבר הכנסת בר-און ואני מסכימים, אבל זה דווקא מקרה שבו באמת אין כאן עניין של קואליציה ואופוזיציה, זה עניין מקצועי.

ציפי חוטובלי: אני יכולה להגיד לך, אתה שאלת במה הכתב החדש שאייש כאן את משרת כתב הכנסת יותר טוב או פחות טוב מרן בנימיני ויש לי תשובה, הכתב הזה בא אליי והציג את עצמו ואמר 'אני הכתב החדש של הכנסת בעל כורחו'.

ציפי חוטובלי: התקשר אליי רן בנימיני ואמר 'העבירו אותי לסקר את תחום הכלכלה שאין לי בו מושג וחצי מושג, אחרי 11 שנה שאני מסקר כאן את תחום הכנסת'.

ציפי חוטובלי: מכל תחום מקצועי, אם היה פונה אליי בן אדם שלא קשור בכלל לתחום התקשורת והיה אומר לי שהדרך שבה הודיעו לו על זה שהוא מסיים תפקיד, אחרי למעלה מ-10 שנות עבודה, ללא שימוע, בלי להקשיב לו, בלי לשאול אותו מה הוא רוצה לעשות עם החיים שלו, תשמע, הוא לא חייל בגל"צ---

יוני בן מנחם: זה לא נכון, גברתי.

רוני בר-און: סליחה, אני מבקש לא להפריע.

רוני בר-און: גם אני ראיתי שהגב' חוטובלי נכנסה לדיון---

יוני בן מנחם: היא לא שמעה---

רוני בר-און: סליחה.

רוני בר-און: אבל היא לא אומרת דברים שלא נשמעו פה, אז אם היא מאוד רוצה לדעת מה התשובות שלכם, מכיוון שהזמן כבר תם, היא תקרא את פרוטוקול הדיון, אבל זכותה המלאה להגיד את זה.

רוני בר-און: הם כופרים בעניין הזה.

ציפי חוטובלי: אתם יודעים שחברי הכנסת נעים מוועדה לוועדה.

ציפי חוטובלי: אני חברה בוועדת האתיקה, לצערנו, עניינים ציבוריים שכמו שאתם יודעים מעסיקים פה את הציבוריות הישראלית, על התנהגות של חברי כנסת, מעסיקים גם אותנו, אבל זה נושא שבאמת הוא בעיניי מאוד חשוב, לכן הגעתי לכאן, גם אם באיחור.

ציפי חוטובלי: אבל אני חוזרת רגע לנקודה, היה כאן סבב כתבים, שאני אומרת לכם, לא נשמע בתולדות העיתונות דבר כזה, כשלוקחים כתב מוערך שיושב כאן.

ציפי חוטובלי: ..

ציפי חוטובלי: אני אומרת לכם שוב, הסיפור הוא לא רן בנימיני, יש לכולנו היכרות עם רן, אבל זה לא הסיפור.

ציפי חוטובלי: מגיע כתב חדש ואומר לי 'אני לא רוצה לסקר את התחום', עכשיו איזה מוטיבציה יש לכתב כזה פה לעבוד אם לא שמו אותו בכוונה ובכוח כדי לעשות את זה?

ציפי חוטובלי: חלק מעיתונות חופשית זה לא רק החופש לסקר, זה גם החופש לעבוד בתחום שהוא קרוב לתחום העניין שלך, קרוב לתחום המקצועיות שלך.

ציפי חוטובלי: סליחה, כתב כלכלי זה לא דבר של מה בכך.

ציפי חוטובלי: אני לפחות מעריכה כתבים כלכליים, אני חושבת שזו פרופסיה מקצועית לכל דבר ועניין, לא יעלה על הדעת לעשות העברות של כתבים כמו היו מריונטות.

ציפי חוטובלי: זה לא דבר שהוא מקובל, בטח לא בדרך שבה הדברים התרחשו.

ציפי חוטובלי: אני שמעתי מכתבים שהיו כאן

ציפי חוטובלי: בשבוע שעבר, שאלתי שלושה-ארבעה כתבים, כולם סיפרו לי את אותו סיפור, 'קיבלנו טלפון, אמרו לנו להתייצב, ממחר אתה לא מסגר את התחום'.

ציפי חוטובלי: לא מכירה את זה בשום תחום מקצועי שבו...

ציפי חוטובלי: אם עובד עובד אצלי, יש לי אפשרות לפטר כל עוזר פרלמנטרי מהיום למחר, עדיין אני מדברת איתם, אני אומרת להם מה לא בסדר, למה אני בעצם מעבירה אותם מתפקידם.

ציפי חוטובלי: תשמעו, ברמה של דיני עבודה מדובר באמת כמעט בהדחה.

ציפי חוטובלי: זה שאתם נתתם להם תחומי עיסוק שלא מדברים אליהם בשום צורה, שלא קשורים להכשרה המקצועית שלהם.

ציפי חוטובלי: אני גם לא מבינה איפה כאן ההיבט המקצועי, עם כל הכבוד.

ציפי חוטובלי: אני לא הייתי כאן בתחילת הדיון, אני אשמח לשמוע תשובות.

רוני בר-און: אנחנו לא נחזור על זה.

ציפי חוטובלי: אני בכל זאת רוצה תשובה.

רוני בר-און: יש פה שני אנשים שאני חייב להם שני משפטי תשובה, אחד זה דני זקן, שבמהלך אחד הדברים.

רוני בר-און: .. דני?

דני זקן: אני מוותר על זה כבר.

רוני בר-און: אני לא רוצה להעיר אותך, כפי שהעירו פה מישהו אחר בדיון.

דני זקן: אני אוותר.

רוני בר-און: הגב' צגה, שגם היא התקוממה על איזה אמירה, שלמיטב זיכרוני יוני דיבר עליה.

צגה מלקו: אני מתקוממת על האמירה של המנכ"ל יוני, אני פה בגלל המקצועיות שלי.

צגה מלקו: אני 23 שנה בקול ישראל, אני מגיל 16 בישראל, יש לי תואר ראשון, יש לי תואר שני, אני מוחה על זה, אני פה בגלל המקצועיות שלי, לא בגלל המוצא שלי.

יוסי בר מוחא: אני בעד, בענק.

רוני בר-און: אבל תמחה כפיים בחוץ.

רוני בר-און: מר בר מוחא.

רוני בר-און: אדוני המבקר, לפני שאני אסכם את הדיון, בבקשה.

מיכאל מירו: רק הערה קטנה.

רוני בר-און: לא, אין הערה קטנה.

רוני בר-און: סליחה, השידור נגמר.

רוני בר-און: כשאני אומר 'עוד משפט אחד', אומרים לי 'השידור נגמר'.

רוני בר-און: עוד שבועיים אנחנו נפגשים עוד פעם, תרשום.

רוני בר-און: בבקשה, אדוני המבקר.

מיכה לינדנשטראוס: רציתי להודיע לך, אדוני, ולחברי הוועדה, שמשרדי יעקוב אחרי שורת הטענות לגבי תקינות המכרזים ונושא הסקרים, גם בתלונות שהועלו כאן וגם באלה שהגיעו אלינו בנפרד, באופן עצמאי, למשרד המבקר, ואם למישהו מחברי הוועדה יהיה עוד רצון להוסיף משהו, לגבי נושא הבדיקה או נושאים אחרים בנושא המכרזים, אנחנו מזמינים אותו לעשות זאת.

רוני בר-און: תודה רבה, אדוני המבקר.

רוני בר-און: אני אחרוג מהרגלי, אני לא אסכם את הדיון, מכיוון שאנחנו, גם אם זה לא נראה לחלק מחבריי חברי הכנסת וגם מהם שמעתי טענות וגם אם זה לא נראה למישהו שחושב שביקורת צריכה להיות רק כשדברים הם בבחינת מעשה עשוי, גמור וסגור, אנחנו סבורים אחרת, הדיון הזה הוא דיון מעקב בעקבות דוח מבקר המדינה, תוך כדי המעקב עולים דברים שאני אגדיר אותם בשלב הזה 'טעונים בדיקה'.

רוני בר-און: אני שמח ומודה למבקר שהוא לוקח את המושכות מכאן, גם בעניינים אלה.

רוני בר-און: הוועדה תתכנס במועד שתקבלו עליו דיון, לגבי עניינים שתקבלו עליהם הערות מה הם העניינים שייבדקו בישיבה הבאה.

רוני בר-און: אני מודה מקרב לב לכל המשתתפים, בעיקר על יכולת האיפוק שגילו כאן והעובדה שהצליחו להביא את הדיון הזה לכלל סיום.

רוני בר-און: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.