ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 593, 2011-12-19 10:15

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום שני בשבוע, כ"ג בכסלו, ה-19 בדצמבר 2011 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – ביטול העלאה אוטומטית של גיל הפרישה) של חברי הכנסת אילן גילאון, חיים כץ, משה גפני, יעקב אדרי, ציון פיניאן, שלי יחימוביץ, זהבה גלאון, ניצן הורוביץ, דליה איציק, מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין, עפו אגבאריה וציפי חוטובלי.

חיים כץ: לפני מאות שנים, אי שם באוקטובר 2003, באה ממשלת הליכוד דאז, בראשות שר האוצר ביבי נתניהו והלאימה את קרנות הפנסיה.

חיים כץ: אז הייתה אינתיפאדה והלכו להוריד את דירוג האשראי של מדינת ישראל.

חיים כץ: אני רוצה שכל חברי הכנסת ידעו על מה אנחנו מדברים.

חיים כץ: ביבי נתניהו ראה בקרנות הפנסיה הר של כסף.

חיים כץ: עד אז היו שני סוגי קרנות פנסיה, ואני לא מתייחס לפנסיה התקציבית.

חיים כץ: הייתה פנסיה צוברת בשני סוגי קרנות.

חיים כץ: כל אלו שהתחילו לעבוד מינואר 1995 היו בקופת פנסיה צוברת שנשאה תשואה מוגדרת של 4.8 והיא הייתה מאוזנת אישית.

חיים כץ: זאת הייתה קופה אחת שלצורך העניין היא לא במשחק הזה.

חיים כץ: בקופה השנייה קראו לקרנות קרנות הפנסיה הוותיקות.

חיים כץ: כשהגיעה המשבר, הירשזון היה יושב ראש ועדת הכספים והגדירו וחילקו את הקופות לשני סוגי קופות: קופה אחת גירעונית וקופה אחת לא גירעונית אלא מאוזנת.

חיים כץ: כאשר קבעו את הגירעון לפי הקופה של הירשזון, אמרו עד עשרה אחוזים לא נחשב גירעון.

אילן גילאון: זה לא נחשב טוב מה שאתה אומר.

אילן גילאון: תגדיר את זה שוב.

חיים כץ: לפי יושב ראש ועדת הכספים, בקופה שלו היו שמונה אחוזי גירעון ואמרו שעד עשרה אחוזי גירעון לא נחשב גירעון.

חיים כץ: מעל עשרה אחוזי גירעון, זאת קופה גירעונית.

חיים כץ: עם הזמן התברר שאלוהים אוהב את הטובים וכל הקופות שהוגדרו מאוזנות, בשנה האחרונה הורידו להם 35 אחוזים מהפנסיה כי הבורסה ירדה והן מושקעות בבורסה.

חיים כץ: בקופות השניות באה מדינת ישראל והטענה הייתה שאנחנו רוצים לשלם פנסיה וההסתדרות מושחתת וגנבה וניהלה לא בסדר ולכן עשו מצ'ינג.

חיים כץ: אמרו שאנחנו ניתן 83 מיליארד שמעבירים כל שנה, אתם תרעו את התנאים שלכם ב-83 מיליארד.

חיים כץ: כל העמיתים שהיו בפנים, הרעו את התנאים ב-83 מיליארד והמדינה נתנה 83 מיליארד.

חיים כץ: בהרעת התנאים, בכל המשחק הזה של הרעת התנאים, אמרו שאין יותר פרישה לפי משכורת אחרונה, אין יותר לפי ממוצע שלוש שנים אחרונות אלא הכול ילך בשיטת הממוצעים.

חיים כץ: יעשו את מה שיעשו, ואני לא נכנס לחלקי בדבר הזה אלא אני מציין כאן רק עובדות קיימות.

חיים כץ: למה הם עשו את זה?

חיים כץ: איפה היה הקטצ'?

חיים כץ: הם באו ואמרו שאנחנו מפסיקים להנפיק איגרות חוב.

חיים כץ: עד אז 97 אחוזים מהכספים היו הולכים לאיגרות חוב מיועדות.

חיים כץ: איגרות החוב לא היו סחירות אלא הן היו סגורות ל-15 שנים וכל 15 שנים, כשזה היה נפתח, האיגרת הייתה מתחדשת ונסגרת לעוד 15 שנים.

חיים כץ: כך זה הלך.

חיים כץ: אז באו ואמרו שאנחנו מפסיקים להנפיק לכם איגרות חוב וכל מה שמתחדש, כל מה שמסיים 15 שנים, הולך לשוק ההון, כסף חדש הולך לשוק ההון, עד שתגיעו לתקרה של שלושים אחוזים איגרות חוב.

חיים כץ: מה שקרה זה שכל שנה השתחררו איגרות חוב מאוקטובר 2003 למשך 15 שנים.

חיים כץ: אמרו שמאוקטובר 2003 במשך 15 שנים, כל חודש ייזרקו לשוק מיליארד שקלים.

חיים כץ: 600 מיליון שקלים כשאיגרות החוב גומרות את החיים שלהן ועוד 300 מיליון שקלים כסף חדש.

חיים כץ: מיליארד השקלים בהתחלה, לא ידעו מה לעשות עם הסכום הזה והוא הלך לבורסה, לאג"חים, ואחרי כן הוא הלך לסטרט-אפים, לקרנות הון סיכון והעיר את המשק.

חיים כץ: ב-2008, במשבר הראשון, עדיין הגמלאים היו עם 65 אחוזים אג"ח והם לא הרגישו את המשבר.

חיים כץ: בעוד חמש שנים הגמלאים האלה יהיו בסכנה כי כולם יהיו בבורסה.

חיים כץ: כמה שיתקרב לסוף ה-15 שנים, יהיו להם שלושים אחוזים אג"חים והשאר בבורסה.

אילן גילאון: אתה אומר שהסיפור מתחיל מזה שביבי מצא הר של כסף.

חיים כץ: הוא ראה מאגר גדול של כסף, מה שקורה עכשיו בקופות החדשות, ואמר שעם הכסף הזה הוא יעיר את המשק.

חיים כץ: הוא אמר שהוא אחראי למדינת ישראל, הוא ישקיע 83 מיליארד, יציל את המשק ואכן הוא הציל את המשק אבל על גבם של אלה.

חיים כץ: לא יעזור כלום, הוא הציל את המשק.

חיים כץ: הוא הציל את המשק אבל עכשיו אלה משלמים את המחיר.

חיים כץ: בחקיקה הזאת, בהרעת התנאים, הוא העלה את גיל הפרישה לגברים לגיל 67 והעלה את גיל הפרישה לנשים לגיל 62.

חיים כץ: הוא אמר שהוא מעלה את גיל הפרישה לגיל 62 בעלייה מדורגת וב-1 בינואר 2012, גיל הפרישה לנשים עולה לגיל 64.

חיים כץ: אנחנו נקים ועדה שתבוא לפני ועדת כספים ותביא את הסיבות.

חיים כץ: אולי הוועדה תחליט שלא צריך להעלות את גיל הפרישה.

רחל אדטו: מי יקים?

חיים כץ: הממשלה.

חיים כץ: הממשלה תקים ועדה ציבורית ויכול להיות שהוועדה הזאת תחליט שלא צריך להעלות את גיל הפרישה.

חיים כץ: והיה והוועדה לא מתכנסת, גיל הפרישה בינואר 2012 עולה אוטומטית.

חיים כץ: לפני שנה וחצי באתי לג'ומס, אז היינו חברי ועדת הכספים, ואמרתי לו שהם עושים צחוק.

חיים כץ: הוא הציע שנגיש הצעת חוק.

חיים כץ: הגשנו הצעת חוק לבטל את הוועדה, לפזר את הוועדה ולקבע את גיל הפרישה לגיל 62.

חיים כץ: לא חשבתי יותר מדיי.

חיים כץ: בתנאים הקיימים יש שלושה סוגים של הורדת כספים.

חיים כץ: מתי מורידים כסף לגמלאים?

חיים כץ: מורידים כסף לגמלאים במצב אחד בו יש גירעון של שלושה אחוזים לשנה למשך שלוש שנים.

חיים כץ: מי שרוצה לחפש את זה, ילך לתקנון האחיד, סעיף 64 ושם ימצא את זה.

חיים כץ: אם יש גירעון של שלושה אחוזים לשנה במשך שלוש שנים, מורידים כסף לגמלאים.

חיים כץ: במצב שני, אם יש גירעון של חמישה אחוזים לשנה במשך שנה אחת, מורידים כסף לגמלאים.

חיים כץ: במהלך החיים, מ-2003 ועד היום, פנו הגמלאים לבג"ץ ואמרו שהם רוצים להשוות זכויות בין אלמן לאלמנה.

חיים כץ: אמרו שכאשר גבר הולך לעולמו, האלמנה מקבלת 42 אחוזים מהפנסיה, מקבלת שישים אחוזים מהשבעים אבל כאשר אישה הולכת לעולמה, הגבר מקבל 21 אחוזים מהפנסיה, שלושים אחוזים מהשבעים.

חיים כץ: הם אמרו שהם רוצים להשוות זכויות.

חיים כץ: בג"ץ אמר בסדר, צריך להשוות זכויות ויש שלוש דרכים להשוות זכויות: האחת, להוריד לנשים ונעביר לגברים, הדרך השנייה היא להוריד קצת מכאן וקצת מכאן, והדרך השלישית היא להביא את הגברים למצב של הנשים.

חיים כץ: העלות של השוואת הזכויות הייתה 1.7 מיליארד שקלים.

חיים כץ: באתי לאוצר ואמרתי שהוא ישלם.

חיים כץ: האוצר אמר, מה פתאום, העמיתים ישלמו.

חיים כץ: זה הגיע שלוש פעמים הלוך-חזור לבג"ץ ואני הייתי הילד המושמץ והרע שמפר את החלטות בג"ץ.

חיים כץ: אמרתי שאני לא הולך להיות הילד הרע, אני לא הולך לקחת לא מהגמלאים ולא מאף אחד אלא שבג"ץ יחליט מי משלם את הכסף.

חיים כץ: בג"ץ אמר השוואת זכויות, אז שיגיד באיזה דרך, שיגיד מי נותן את הכסף.

חיים כץ: בינתיים היו ויכוחים עם האוצר וקיבלנו החלטה שישוו זכויות לגבוה – אלמן ואלמנה היו אותו הדבר – כאשר העלות היא 0.7.

חיים כץ: גמלאים שילמו את ה-0.7?

אייל אפשטיין: עשינו תיקון לתקנון שלא עושים הפחתה.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: אילן, עבורי זה פרויקט חיים.

חיים כץ: זאת לא חלטורה.

חיים כץ: אני מלווה את הנושא הזה בכל המאבקים במשק.

חיים כץ: אני קבעתי את הנוסחאות.

אילן גילאון: תתמקד כדי שנבין אותך.

אילן גילאון: מאותו יום שאמרת שג'ומס ואתה לא חשבתם מספיק, מה קרה?

אילן גילאון: מה קרה מאז הצעתם את הצעת החוק?

חיים כץ: כלום.

חיים כץ: אני אעדכן אבל אני מסביר קודם את הכללים.

חיים כץ: היה 0.7 ואמרנו שמשנים את התקנון.

חיים כץ: כל שינוי תקנון שהוא לא במסגרת הסדר הזה, קבענו שאם הוא עולה על 0.65, מורידים את הגמלה.

חיים כץ: זה נקבע לפני שנה-שנתיים, בהשוואת זכויות גמלאים של אלמן ואלמנה.

זהבה גלאון: בכמה מורידים את הגמלה?

חיים כץ: בגירעון.

חיים כץ: אם הוא פחות מ-0.65, לא נוגעים.

חיים כץ: רשאי הממונה לא לגעת.

חיים כץ: מעל 0.65 גירעון, מורידים את הזכויות.

חיים כץ: מאחר שאני לא מחלטר, לא משחק ולא פוגע באנשים, הגשנו את הצעת החוק.

חיים כץ: ישבתי עם ביבי וישבתי עם כולם.

חיים כץ: אמרתי להם שלא יעזור להם שום דבר כי עבורי הפנסיה – כמו שהחזיר אצל אנשים דתיים – היא החזיר.

חיים כץ: אני הייתי היחידי בכנסת שהצביע נגד ההעלאה הזאת.

חיים כץ: האופוזיציה הלכה, אני נשארתי במליאה וביקשתי הצבעה גלויה כדי שיראו שאני מצביע נגדם.

חיים כץ: אמרתי שאני הולך ללמוד את הנושא.

חיים כץ: ביקשתי את כל הנתונים האפשריים.

חיים כץ: אמרתי שאני רוצה לדעת את המצב של הקופות הוותיקות, אני רוצה לדעת מה יש בקופות הוותיקים וביקשתי נתונים.

חיים כץ: לא מהאוצר אלא ישר מהקופות.

חיים כץ: קיבלתי נתונים של מצב הקופות הוותיקות כי הגמלאים שייפגעו, הם רק מהקופות הוותיקות.

חיים כץ: תכף נאמר איפה זה נוגע ואיפה זה לא נוגע.

חיים כץ: התברר לי שבקופות הוותיקות – ואני אתן נתונים מדויקים – יש מגיל 50 ומעלה סדר גודל של 35,478 נשים.

חיים כץ: בכלל בקופות הוותיקות יש 51-52 אלף נשים פעילות.

חיים כץ: אני לא מדבר על גמלאים ועל מוקפאים.

חיים כץ: אני יודע בכל שנה בכל קופה, כמה נשים עובדות.

חיים כץ: הסתכלתי וראיתי שבגיל 62 בקופות, המשיכו 3,307 נשים לעבוד, בקופות הוותיקות, ופרשו 184.

חיים כץ: בגיל 63 המשיכו לעבוד 2,887 ופרשו 267.

חיים כץ: אתמול התקיים אצלי דיון בו השתתף איציק כהן, עודד שריג ואייל אפשטיין ואמרתי להם שאין גירעון אקטוארי.

חיים כץ: אמרתי להם שהם לקחו נקודת הנחה שכולן פורשות בגיל 62 אבל 95 אחוזים מהן ממשיכות לעבוד.

חיים כץ: כל מה שבניתם, הגירעון האקטוארי, איננו.

חיים כץ: אין 1,3 אחוז.

חיים כץ: אין.

חיים כץ: לא קיים.

חיים כץ: הם הסתכלו עלי המומים.

חיים כץ: אמרתי שאני לא מזייף את הנתונים.

אילן גילאון: כמה מגיעות לגיל שישים?

חיים כץ: זה לא מעניין.

חיים כץ: זאת לא השאלה כאן.

חיים כץ: אמרתי שקיבלתי את הנתונים מיואב, מנכ"ל עמיתים, וכי הם יכולים לצלצל אליו.

חיים כץ: הם אכן צלצלו אליו ושאלו אותו איזה הנחות הוא לקח.

חיים כץ: הוא אמר שהוא לא יודע.

חיים כץ: היום הם באו עם מסמך שהם לקחו הנחה האומרת ש-66 אחוזים פורשות.

זהבה גלאון: מאיפה ההנחה הזאת?

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: הם באו עם ההנחה הזאת ש-66 אחוזים פורשות.

חיים כץ: אם 66 אחוזים פורשות, אין גירעון אקטוארי.

חיים כץ: הוא פחות מ-0.65.

חיים כץ: אם 65 אחוזים פורשות, אין גירעון אקטוארי.

רחל אדטו: באיזה גיל פורשות?

חיים כץ: בגיל 62.

חיים כץ: היום הם באו עם נתון שלא רציתי למסור להם אותו אתמול.

חיים כץ: יש מאה אלף מוקפאות.

חיים כץ: במאה אלף המוקפאות, הם לא באו מסודר.

חיים כץ: מה זה לא באו מסודר?

חיים כץ: הם לא באו בפריסה גילית של מאה אלף הנשים.

אילן גילאון: אלה מאה אלף לא מממשות?

חיים כץ: מאה אלף נשים שהפסיקו לעבוד לפני גיל 62.

טליה לבני: אלה שפיטרו אותן והן לא בשוק העבודה.

חיים כץ: טליה, את טועה.

חיים כץ: אני הקפאתי זכויות ולא פיטרו אותי כי כלכלית היה שווה להם לעשות את זה.

חיים כץ: מי שעבדה 35 שנים, היא הולכת לקופה אחרת.

חיים כץ: כמו שאני לא נותן להם לשלוף נתונים, גם את אל תשלפי.

חיים כץ: הנושא הזה נפשי.

חיים כץ: אני יכול להתמודד עם כל אחד בחדר בנתונים ובהבנת העניין כי מ-1993, כל משבר פנסיה, אני ליוויתי אותו, אני קבעתי את נוסחת החישוב, אני קבעתי כמה יוכלו לחסוך ואני הלכתי נגד הממשלה ונגד ההסתדרות.

חיים כץ: אני הובלתי את הוועדים כך שאני מכיר את הנושא.

חיים כץ: לא יעזור, אני מכיר את הנושא.

חיים כץ: לקחנו את הנתונים ובחיים אני לא אהמר על הזכות להזדקן בכבוד.

חיים כץ: הקטע הזה של הפנסיה, אני לא מהמר עליו.

חיים כץ: יכול להיות שיבוא גירעון, אם אנחנו נעשה גירעון, והוא פחות מ-0.65.

חיים כץ: הסתכלתי הבוקר על הטבלאות ואמרו לי שנדחה בשנתיים.

חיים כץ: אמרתי שאם אני יכול לעשות דבר כזה, אני יכול להעביר את החוק, יש לנו רוב, יש לנו רוב במליאה ומעבירים, ולא חשבתי לשנייה אחת שאנחנו נופלים.

חיים כץ: מעבירים ואז מחר בבוקר, אני לא יודע, 800 אלף או 900 אלף גמלאים, הגמלה שלהם יורדת באחוז, ב-1 בינואר.

חיים כץ: אני אוהב העם, אני אוהב את הגמלאים ואני רואה מה הם עושים כאן כשיש להם 1.75 דמי ניהול.

חיים כץ: אלה לא דמי ניהול אלא כאשר הרענו את התנאים לכולם אמרו לגמלאים שהם משתתפים במאבק הזה ב-1.75 אחוז כל חודש מהפנסיה שלהם.

חיים כץ: זה היה 2.5 וירד ל-1.75 אחוז.

חיים כץ: אמרתי, בסדר.

חיים כץ: זה המצב.

חיים כץ: זאת אופציה אחת, מעבירים ולגמלאים מורידים.

חיים כץ: האופציה השנייה.

חיים כץ: ישבתי על האוצר והסתכלתי על המספרים ואמרתי באיזה מצב נמצא הברייק פוינט שלנו כי הנתונים ברורים.

חיים כץ: אנחנו רואים בכל גיל כמה נשים ישנן.

חיים כץ: חילקתי את המספר לשתי קבוצות, מגיל 51 ועד גיל 51.

חיים כץ: זאת אומרת, עד 51 יש 16 אלף ומ-51 יש 35,500.

חיים כץ: אני יודע כמה בכל גיל וכמה בכל קופה.

אילן גילאון: את מה שאתה אומר במספרים, תגיד באחוזים.

חיים כץ: בערך 3,000 לשנה מ-62 עד גיל 51.

חיים כץ: זה 35 אלף.

זהבה גלאון: אתה אומר שבעצם אין בעיה של גירעון.

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: אמרתי שאני לא יודע.

חיים כץ: אני לא יודע ואני לא מהמר.

חיים כץ: הסתכלתי על המספרים ואמרתי שאם אני דוחה את התהליך בארבע שנים ואומר שלא קרה כלום, מזיז, עושה שיפטינג של ארבע שנים, לדעתי לא יהיה גירעון.

רחל אדטו: לא הבנתי מה קורה אם אתה דוחה את התהליך.

חיים כץ: אני אומר שבמקום שיהיה ב-1 בינואר 2012, 62, יהיה 1 בינואר 2016.

חיים כץ: מזיז את כל החוק.

אברהם מיכאלי: משאיר את המצב לעוד ארבע שנים.

חיים כץ: מזיז את החוק בארבע שנים.

חיים כץ: אני יודע כמה פורשות ויודע הכול.

חיים כץ: אני יודע את התנאים.

חיים כץ: שמעתי את חברי הכנסת וראיתי את התגובות שלהם.

חיים כץ: ראיתי שיכרון כוח וראיתי שגם לא מבינים כל כך בעניין.

חיים כץ: לכן אני נותן כאן עכשיו את ההרצאה הזאת.

אילן גילאון: זה שאתה מבין יותר, זה בסדר, אבל איך לא הבנת את זה לפני כן?

חיים כץ: מה לעשות שגם מנסים לגנוב משא ומתן?

חיים כץ: שמע, מנסים לגנוב.

חיים כץ: אתה אתי בוועדה כבר שנתיים ואתה יודע שמישהו אחר כאן לא היה מעביר ממה שהעברנו בגניבה.

אילן גילאון: את זה אני מוכן לאשר.

חיים כץ: מנסים לגנוב.

חיים כץ: תראה, אי אפשר במשא ומתן, כי כשאני מדבר, מישהו הולך לעיתונאי ותופס פוזה והכל נגמר.

אילן גילאון: לא נוח לי הנימוק הזה שאתה אומר.

חיים כץ: שבמשא ומתן מנסים לגנוב?

חיים כץ: אילן, אתה לא בקי בעניין.

אילן גילאון: אני בקי במידה מספיקה כדי להחליט החלטות.

אילן גילאון: אני לא בקי כמוך אבל אני בקי.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: הבנתי את מה שאמרתם.

חיים כץ: באתי לאוצר ואמרתי שדליה אמרה דחייה של שמונה שנים.

חיים כץ: אמרתי להם שהיא רוצה שמונה שנים דחייה.

חיים כץ: אמרו לי שאעביר את החוק כמו שהוא.

חיים כץ: אני לא אעביר אותו.

חיים כץ: אני לא אצביע על זה.

חיים כץ: לא אצביע.

חיים כץ: שמע מה אני אומר לך.

חיים כץ: גיל 62.

חיים כץ: באתי אליהם ואמרתי להם שיעלו מארבע.

חיים כץ: שאלו אותי מה אני רוצה ואמרתי להם שאני רוצה חמש.

חיים כץ: אמרו לי, לא, ארבע.

חיים כץ: אמרתי, לא, חמש.

חיים כץ: אני רוצה להזיז את זה בחמש שנים.

חיים כץ: אני רוצה שהחוק הזה ייכנס ב-2017.

חיים כץ: חמישים אחוזים כבר יפרשו, בטוח אין גירעון אקטוארי, חמש שנים אתה משאיר את גיל 62.

חיים כץ: יש שלושה סוגי נשים.

חיים כץ: יש את אלה שעובדות וממשיכות לעבוד לפי הנתונים בקופות הוותיקות ואין להן בעיה.

חיים כץ: סוג אחר הוא בקופות החדשות ולא כדאי להן להמשיך לעבוד, כלכלית לא כדאי להן להמשיך לעבוד בגלל דמי הניהול אבל הן ממשיכות לעבוד כי הן רוצות להיות בעבודה ואומרות שלא הכול כסף.

חיים כץ: הסוג השלישי אלה עקרות הבית שלא עובדות והן הנפגעות העיקריות.

חיים כץ: הן לא מקבלות ביטוח לאומי.

חיים כץ: הן הבעיה שלנו ולא הנשים העובדות.

חיים כץ: אנחנו באים ואומרים שמזיזים בחמש שנים.

חיים כץ: אין להן בעיה עם חמש שנים, עד 2017.

חיים כץ: זה לא מעט ואנחנו מזיזים את החוק שאתמול לא היה לנו לעוד חמש שנים.

דליה איציק: אני רוצה בראשית דבריי לומר שאני יושבת בישיבות אחרות ואני גם זקנת חברי הכנסת בטח בחדר הזה ואני לא חושבת שאף יושב ראש ועדה היה מביא הישג כזה.

דליה איציק: שלא יהיו כאן אי הבנות, בוודאי כשאתה מהקואליציה, בוודאי שיש לחצים איומים ובוודאי ששר האוצר עמד על הרגליים האחוריות.

דליה איציק: אני לא מכירה הישג כזה וזה הישג של כל החברים שיושבים כאן בחדר הזה ובעיקר שלך כי אתה עומד בחזית של כל העניין הזה.

דליה איציק: אם כן, בוא נדבר גם על זה.

דליה איציק: שנית אני רוצה לומר שהחוק הזה עבר כבר במליאת הכנסת בקריאה טרומית והוא עבר ברוב יפה ומרשים ולכן גם האיום של משרד האוצר הוא בלתי נסבל.

דליה איציק: אתמול הם אמרו לך שאי אפשר לתקן, אבל פתאום זה ארבע שנים ולכן אני לא מאמינה להם.

דליה איציק: אני לא מאמינה לנתונים שלהם ואני לא יכולה להתייחס לנתונים האלה.

דליה איציק: חיים, אני לא מאמינה להם.

דליה איציק: לך יש יתרון עלי.

דליה איציק: אתה אומר שאתה מבין אבל אני מראש אומרת לך שאני לא מבינה בנתונים האלה.

דליה איציק: השאלה הנשאלת היא אם באמת אתה מבין בזה, איך יכול להיות שהם התקילו אותנו בתקלה מהסוג הזה.

חיים כץ: איזה?

דליה איציק: עכשיו.

חיים כץ: את היית באופוזיציה?

דליה איציק: הייתי גם באופוזיציה וגם בקואליציה.

חיים כץ: בשנת 2003, בזמן קרנות הפנסיה.

דליה איציק: לא זוכרת.

זהבה גלאון: הייתם בממשלה.

זהבה גלאון: תמיד הייתם בממשלה.

מרינה סולודקין: לא, הם היו באופוזיציה.

חיים כץ: אתם הלכתם ואפילו לא נשארתם להצביע.

חיים כץ: אני היחידי.

חיים כץ: האופוזיציה קמה באמצע התקציב והלכה.

אילן גילאון: באיזה שנה?

חיים כץ: ב-2003.

חיים כץ: אני נשארתי להצביע.

חיים כץ: אמרתי שבהצעת החוק הזאת אני רוצה הצבעה אלקטרונית כי אני רוצה שיראו שאני מצביע נגדם.

חיים כץ: אז הייתי בליכוד.

חיים כץ: ב-2002 עברתי לליכוד.

חיים כץ: רבתי עם אריק שרון.

דליה איציק: אנחנו גם מבינים שצריך לתת לך גב.

דליה איציק: זה היתרון שכולנו כאן רואים עין בעין.

דליה איציק: באמת זה לגמרי ענייני.

דליה איציק: בעוד שאצלי זה ענייני, אצלך זה יכול להיות פוליטי כי הם לוחצים עליך פוליטית ולכן לך יותר קשה.

חיים כץ: אצלי זה ענייני.

חיים כץ: אצלי זה פרויקט חיים.

חיים כץ: אני מלווה את הנושא הזה ועבורי הוא פרויקט חיים.

דליה איציק: אני גם מאמינה לך.

דליה איציק: אני מציעה שאנחנו ננסה להוציא עוד שנתיים.

דליה איציק: אני חושבת שזה לא בשמים וזה אפשרי.

דליה איציק: לך יגיע כל היקר והכבוד כי אני באמת חוזרת ואומרת שאני לא מכירה אף יושב ראש ועדה שמגיע להישגים כאלו ואילולא אתה, זה לא היה קורה כאן.

דליה איציק: אני לא צריכה ממך שום דבר, כלום, אבל אני אומרת לך את זה לגמרי עניינית.

דליה איציק: יחד עם זאת, אני חושבת שאפשר להגיע לפשרה של שבע-שמונה שנים.

דליה איציק: אין סיבה שזה לא יקרה.

דליה איציק: האוצר צריך לדעת.

דליה איציק: יש לזה ערך נוסף כי עוד שנתיים שוב מתחילים לדבר על זה אבל לך יש את הכוח.

דליה איציק: אנחנו ניתן לך מנדט לנהל את זה ואני בטוחה שיש לך את הכוח לנהל את זה, ואת זה אני מבקשת ממך לעשות.

זהבה גלאון: אני רוצה להשלים את ההצעה של דליה.

אילן גילאון: יש לי שאלה להבנה.

אילן גילאון: אני מצטרף לדברים של דליה ובכנות.

אילן גילאון: למה מותנה ה-1.3 בעניין של ההסכמה לחמש שנים?

זהבה גלאון: יש לזה פתרון.

זהבה גלאון: השאלה היא מאוד נכונה, אבל יש לזה פתרון.

חיים כץ: אני אסביר לך.

זהבה גלאון: חיים, תן לי להתייחס לנקודה הזאת ותענה על שני הדברים ביחד.

זהבה גלאון: גם אני רוצה להצטרף לדברים של דליה ואני רוצה לומר מעבר לכך.

זהבה גלאון: אני לא חושבת שיש מישהו כמוך בכנסת שמבין בפנסיה ולא רק בכנסת אלא גם מחוץ לכנסת.

חיים כץ: אל תגזימי.

זהבה גלאון: לא, אני לא מגזימה.

אילן גילאון: שנינו אמרנו לך שאתה במפלגה הלא נכונה.

אילן גילאון: מחמאה יותר מזה אי אפשר לתת.

זהבה גלאון: בשבוע שעבר אמרת את זה באופן ברור, גם לנציגי האקדמיה כשעמדת מולם.

זהבה גלאון: אני מזדהה אתך לחלוטין בדבר אחד.

זהבה גלאון: אני חושבת שכל הוועדה מזדהה.

זהבה גלאון: אנחנו מתנגדים להעלות את גיל הפרישה אבל אנחנו מתנגדים שה-1.3 אחוז הזה ייכנס לגבי כלל הגמלאים.

זהבה גלאון: אני מזדהה אתך.

זהבה גלאון: אנחנו לא רוצים לפתור עוול על ידי כך שאנחנו גורמים עוול לגורם אחר.

זהבה גלאון: אני חושבת שכולם מזדהים אתך.

זהבה גלאון: אני רוצה להציע פתרון בהמשך לשאלה של אילן.

זהבה גלאון: אם אתה מעריך כרגע שאין בעיה ואין גירעון אקטוארי, אתה מעריך כרגע, אתה אומר שאתה לא יודע על המוקפאות, סביר להניח שלא יהיה גירעון, אבל אם אנחנו מקבלים את ההצעה של דליה, לא ארבע שנים אלא שבע שנים או שמונה שנים, אבל אם רק חמש שנים או שש שנים, אבל אם כן, עלול להיווצר גירעון, שהמדינה תיקח על עצמה.

זהבה גלאון: כמו שהמדינה אומרת שצריך עכשיו ליפול על הגמלאים 1.3 אחוז, שהיא תיקח על עצמה לכסות את זה.

זהבה גלאון: למה ה-1.3 אחוז צריך ליפול על הגמלאים?

אייל אפשטיין: מאיפה?

אילן גילאון: אני אתן לך שבעים מקורות.

אילן גילאון: אתה באמת שואל?

זהבה גלאון: המדינה תיתן ערבות.

אילן גילאון: אם השר שלך יבוא אלי, אני מיד אומר לו מהיכן.

זהבה גלאון: אני רוצה להציע שלא יופעל אותו מנגנון איזון אוטומטי ושהמדינה תיתן ערבות.

זהבה גלאון: למדינה יש רזרבה תקציבית.

זהבה גלאון: לא התפקיד שלי להציע למדינה מהיכן לקחת.

זהבה גלאון: התפקיד שלנו הוא לגבות אותך במהלך כך שהגמלאים האחרים בקרנות לא ייפגעו.

זהבה גלאון: זה חד משמעית.

זהבה גלאון: אנחנו רוצים למנוע את עליית גיל הפרישה ואנחנו לא רוצים שהגמלאים ייפגעו.

זהבה גלאון: המדינה יכולה לקחת אחריות ואם לא, לחילופין, גם לשנות את הדיפולט אבל זה השלב הבא.

אריה ביבי: אני רואה שהחברים מאמינים ביכולת שלך וגם אני אחד מהם.

אריה ביבי: אני שואל אם אתה חושב שהחמש שנים, אליהן הגעת, זה מה שאתה יכול להגיע.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: אני גם לא רוצה יותר.

אריה ביבי: אתה בקי במשא ומתן והשאלה היא האם זה מה שאתה יכול להגיע אליו או שבכל זאת אתה יכול לדחוף עוד קצת.

זהבה גלאון: הוא יכול.

טליה לבני: אני רוצה לומר משהו לגבי נתונים.

טליה לבני: בפני יש דוח של קרנות הפנסיה שהוגש לוועדת ניסן ושם אני רואה מבחינת האוכלוסייה שדבר ראשון בין גיל 55 ל-64 יש 27 אלף נשים.

טליה לבני: אם אני מסתכלת מגיל חמישים, אלה אותם מספרים.

חיים כץ: גיל 64 לא מעניין.

חיים כץ: הם מחוץ למשחק.

טליה לבני: בסך הכול יש 63 אלף נשים בקרנות הפנסיה.

טליה לבני: אם אתה מדבר על מחצית, אתה צריך לקחת שמונה שנים ובשמונה שנים אתה מכסה מחצית.

טליה לבני: אלה לא הנתונים שלי אלא שלהם.

חיים כץ: תאמרי שוב.

טליה לבני: אם אתה רוצה לדבר על זכות לפרוש – אני חושבת שהן לא פורשות לבד, הוותיקות כמעט לא פורשות.

חיים כץ: הן לא פורשות.

חיים כץ: אני רואה את הנתונים.

טליה לבני: גם אני אומרת שהן לא פורשות, אבל אם אתה רוצה לתת זכות לפרוש בגיל 62 למחצית מהאוכלוסייה, אתה צריך שמונה שנים.

טליה לבני: מדוע?

טליה לבני: כי אלה המספרים שהם הגישו.

חיים כץ: מה זאת זכות?

חיים כץ: זכות יש להן עד גיל 67.

חיים כץ: זכות לפרוש.

טליה לבני: לא.

טליה לבני: זכות -62.

חיים כץ: אני לא מבין מה את אומרת לי.

טליה לבני: נשים בנות 55 היום, מגיל 55, יש לך כאן אוכלוסייה של 16 אלף.

טליה לבני: את זה הם מסרו.

טליה לבני: הנשים האלה, כדי לתת להן את הזכות לפרוש בגיל 62, אתה צריך לתת להן שבע שנים.

חיים כץ: קודם כל אני רוצה שתביני.

חיים כץ: כשאנחנו מתחילים, אנחנו עושים נגיד בעוד חמש שנים ומה קורה בעוד חמש שנים?

טליה לבני: לא יודעת.

חיים כץ: את יודעת.

חיים כץ: למה את לא יודעת?

חיים כץ: כתוב.

חיים כץ: את מתחילה תהליך מדורג.

חיים כץ: היא לא עולה בשנה אחת אלא היא מתחילה לעלות בתהליך מדורג.

חיים כץ: זאת אומרת, היא תעלה מקסימום בשנה אחת.

חיים כץ: היא תעלה רק בשנה.

חיים כץ: היא תעלה ל-63.

חיים כץ: לא יעזור כלום, יש את ההדרגה בתהליך.

חיים כץ: יש ועדה שיכולה להוריד את המדרוג כי אחרת אני צריך להוריד כסף מהגמלאים.

חיים כץ: זה החוק.

זהבה גלאון: אבל אם בחישוב של הקרנות לא יהיה גירעון, אפשר להשאיר בחוק גיל 62.

זהבה גלאון: יכול להיות שלא יהיה גירעון גם בעוד ארבה שנים, אז נשאיר את זה על גיל 62.

חיים כץ: גיל 62, זה מצוין.

חיים כץ: אנחנו רוצים את זה.

חיים כץ: נתתי הרצאה ונתתי הסבר.

חיים כץ: אני ישבתי כשאני לא רואה אף אחד ממטר אלא אני רואה רק את הגמלאים ואתכם.

חיים כץ: לא עניין אותי אף אחד.

חיים כץ: בשבילי זה פרויקט חיים.

חיים כץ: זה החזיר שלי.

חיים כץ: אני מלווה את זה ואני לא מהמר בזכות להזדקן בכבוד.

חיים כץ: עשיתי משא ומתן ואני אתן לך דוגמה וזאת גם דוגמה לדליה ולחברי הכנסת.

חיים כץ: סגרתי הסכם דרגות וקידומים בתעשייה האווירית.

חיים כץ: ישבתי עם המנכ"ל, לחצתי לו יד וסגרתי 300-400 לכל דירוג.

חיים כץ: סגרתי דרגות.

חיים כץ: באלתא היה צריך לעשות שינוי מבנה ארגוני.

חיים כץ: באו לוועד ואמרו להם שצריך לעשות שינוי מבנה ארגוני.

חיים כץ: אמרו, מה פתאום, לא נותנים מבנה ארגוני.

חיים כץ: אמרו שאין ברירה.

חיים כץ: בא הוועד וביקש עוד עשרים דרגות.

חיים כץ: אמרתי לו שלא יקום ולא יהיה.

חיים כץ: אחד לא יהיה.

חיים כץ: כאן לא סגרתי, אבל שם סגרתי, נתתי מילה וגם אם יביאו עוד 500, לא אקח.

חיים כץ: אני לא אקח אחד יותר ולא אקח אחד פחות.

חיים כץ: אני מכבד את המלים שלי.

חיים כץ: אני חושב שעשינו משא ומתן לחצני, קשה, לוחץ ואני חושב שזה טוב.

חיים כץ: אני חושב שהבאנו לכאן הישג טוב.

חיים כץ: אני אומר ישיר, הבאנו הישג טוב ואני א ומר את זה כמי שבקי בעניין.

חיים כץ: אילן, אתה מאמין שאני רוצה את טובת הגמלאים בדיוק כמוך.

אילן גילאון: נכון.

חיים כץ: אני חושב שעשינו טוב.

חיים כץ: אתם ישבתם כאן ואמרתם שאתם מצטרפים ומגבים אותי.

דליה איציק: אני נלחמתי שזה יהיה אצלך בוועדה.

חיים כץ: נכון.

אילן גילאון: חיים, שאלתי אותך שאלה.

אילן גילאון: אני לא יכול להשתחרר מהסחיטה.

חיים כץ: זאת לא סחיטה.

אילן גילאון: אז תסביר לי.

חיים כץ: אני אסביר לך.

חיים כץ: בלי שום קשר, החוק ב-2003 אמר שאנחנו מתכננים את הנוסחה.

אילן גילאון: גייסתם קואליציה?

חיים כץ: לא, לא גייסתי.

חיים כץ: ממש לא.

רחל אדטו: יש הצבעה היום?

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: אם תסכימו, תהיה הצבעה.

חיים כץ: אם לא תסכימו, לא תהיה.

דליה איציק: רוצים לתת לך עוד זמן.

חיים כץ: אני לא רוצה.

חיים כץ: לא צריך.

חיים כץ: תגישי הסתייגות.

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך שבחוק הזה נאמר שינואר 2010 – גיל 64.

חיים כץ: זה נאמר בחוק.

חיים כץ: זאת אומרת שהם באו ועשו את האקטואריה של הקופה ואת נקודת האיזון של הקופה היום של הגמלאים הם לקחו את גיל 64 בינואר 2012.

חיים כץ: אתה באת ושאלת מה פתאום גיל 64.

חיים כץ: שיהיה גיל 62.

חיים כץ: 62, גם על הדוח שקיבלתי יש נתונים אקטואריים.

חיים כץ: אלה שחיים הם מספרים מוחלטים.

חיים כץ: האקטואריה משתנה עכשיו ל-62.

חיים כץ: זאת אומרת שהם שואלים כמה זה עולה לנו.

חיים כץ: לטענתם זה 1.3 אחוז.

דליה איציק: כמה זה בכסף?

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: אם זה 1.3 אחוז, זה 4.2 מיליארד שקלים לפי אלמן-אלמנה.

אילן גילאון: למה הם מקציבים לך את המספרים?

חיים כץ: זה החוק.

חיים כץ: אתה לא הגשת חוק שאתה משנה את הנוסחה.

אילן גילאון: נכנסנו למסלול שכאן מישהו מכתיב ואני לא רוצה את ההכתבה הזאת.

חיים כץ: לא נכנסת למסלול כזה.

טליה לבני: אם ה-30 זה 62, זה ארבעה מיליארד.

טליה לבני: אני מסכימה.

טליה לבני: אבל אם זה לשמונה שנים, כמה זה?

חיים כץ: אתה, ג'ומס ואני הנחנו הצעת חוק.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת נגעה לגיל הפרישה אבל היא הייתה הצעה חסרה.

חיים כץ: אנחנו הגשנו הצעה חסרה.

חיים כץ: בהצעה שהגשנו היינו צריכים לדבר גם על כל השלכות הרוחב, אבל לא עשינו זאת.

חיים כץ: לא חשבנו על כך.

חיים כץ: הלכנו על גיל הפרישה ולא הסתכלנו על הפועל היוצא.

חיים כץ: הפועל היוצא הוא שעשינו חוק חסר ואנחנו יכולים לקבוע את גיל הפרישה לגיל 62.

חיים כץ: את זה אנחנו יכולים לעשות בקלות.

חיים כץ: יש לך רוב במליאה.

חיים כץ: אני אתך.

חיים כץ: עשינו עבודה חסרה, אנחנו, והעבודה החסרה שעשינו היא שלא חשבנו מה קורה עם יתר הגמלאים.

חיים כץ: היינו צריכים לעשות חוק מורחב ואז הם היו מסכימים או לא מסכימים והיו אומרים שזה תקציבי.

אילן גילאון: אולי חשבנו שהבור לא מתמלא ויהיה מקור אחר?

חיים כץ: לא, לא חשבנו.

חיים כץ: אני הייתי שם.

אילן גילאון: ההנחה אומרת שהגמלאים יכסו את הגמלאים, נקודה.

אילן גילאון: אני אומר לך שלא חייב להיות דבר כזה.

חיים כץ: כן, אבל זה בחקיקה.

חיים כץ: זה שאתה אומר, אני מסכים אתך.

חיים כץ: הלוואי והיית מצליח להוריד את סעיף 64 מהקרנות הוותיקות.

חיים כץ: אתה מוריד את הגירעון האקטוארי ואני מעלה לך את דמי הניהול מ-1.75 לשלושה אחוזים.

אילן גילאון: מה שאתה עושה עכשיו, זאת התעללות.

אילן גילאון: איך אני אצליח?

אילן גילאון: אני מכיר אישית את כל המצביעים של המפלגה שלי בארץ.

אילן גילאון: איך אני אצליח?

אילן גילאון: אם היה לי את זה, הייתי מצליח.

אילן גילאון: הייתי מצליח בהרבה דברים והייתי גם מראה לנכבדים האלה מאיפה אני חושב שצריך לקחת.

אילן גילאון: חיים, אף פעם לא ראיתי את יובל שטייניץ וגם לא את ביבי נתניהו שתפסו אותו ואמרו לו שמה שאומרים לו, יעשה.

אילן גילאון: תן גם לנו.

אילן גילאון: גם לנו זה חדש.

אילן גילאון: חיים, אני מודיע כאן קבל עם ועולם שאני מאמין בך ואני יודע שאתה אומר כאן דברי אמת.

אילן גילאון: אני יכול לומר שיש לך ורידים.

אילן גילאון: הנה, אני אומר את זה בגלוי.

אילן גילאון: יש עליך איזשהו לחץ.

חיים כץ: לא.

אילן גילאון: אני מבין אותך.

אילן גילאון: עלי אין מי שילחץ.

חיים כץ: אין לחץ עלי.

אילן גילאון: ברוך השם המנהיגים שלי מתו, אחד במשמר העמק והשני בשער העמקים, זה חזן ויערי.

אילן גילאון: מדי פעם אני מתייעץ אתם מה לעשות והם אומרים לי.

אילן גילאון: אני מבין את האילוצים שלך.

אילן גילאון: אני מציע שלא נצביע עכשיו.

אילן גילאון: אנחנו שוקלים באופן חיובי את מה שאתה אומר כאן.

חיים כץ: מרינה סולודקין.

מרינה סולודקין: אדוני היושב ראש, אני מאוד מעריכה אותך.

חיים כץ: נראה לי שאחרי הישיבה הזאת אני פורש.

מרינה סולודקין: אתה גאון בדורנו.

חיים כץ: לא.

אילן גילאון: אנחנו מעריצים רק מתים אבל אותך מעריצים בחיים.

מרינה סולודקין: אני זוכרת את 2003.

מרינה סולודקין: אני לא הצבעתי על תקציב החירום של ביבי נתניהו.

מרינה סולודקין: הענישו אותי ולא נתנו לי חצי שנה לעלות על הבמה אבל עד היום אני חושבת שעשיתי מאוד נכון בכל שלא הצבעתי – הייתי בליכוד – בעד העלאת גיל הפרישה לנשים ולגברים ועל הטייס האוטומטי.

מרינה סולודקין: אני מאוד מבינה את האילוצים.

מרינה סולודקין: שמעתי מבכיר או בכירה בביטוח הלאומי שמעלים את חוק הפנסיה בגלל הפרזיטים.

מרינה סולודקין: זה היה הניסוח.

חיים כץ: הסברתי.

חיים כץ: לא בגלל הפרזיטים אלא בגלל הביטוח הלאומי.

חיים כץ: אין כאן פתרון פנסיוני.

חיים כץ: הסברתי שהקבוצה הנפגעת היחידה אלה הנשים שלא עובדות ונמצאות בבית.

מרינה סולודקין: לא.

מרינה סולודקין: אלה גם אלה שעובדות ועכשיו אתה אומר שהן צריכות לצאת בגיל 64.

חיים כץ: לא אומר.

חיים כץ: הן יכולות לעבוד עד גיל 67.

מרינה סולודקין: כן, אבל הציבור אותו אני מייצגת כאן רוצה שהנשים יצאו בגיל 62.

חיים כץ: אני לא מקבל את מה שאת אומרת כי הנה הנתונים.

חיים כץ: למה הן לה הולכות הביתה?

מרינה סולודקין: אצלך נתונים ואצלי טלפונים.

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: אלה הנתונים.

מרינה סולודקין: אני לא צריכה לשכנע אותך.

מרינה סולודקין: אני חייבת לצאת לרחוב שלי ולתת הסבר.

מרינה סולודקין: מה שהאוצר הציע זה על חשבון עקרות הבית ועל חשבון העולים שרוצים לצאת לפנסיה.

מרינה סולודקין: בוודאי שאני לא מאשימה אותך.

מרינה סולודקין: האוצר שלנו קודם כל תכנן תרגיל מסריח, לקשור כמה דברים אותם אי אפשר לקשור.

מרינה סולודקין: את הכסף אני יודעת מהיכן לקחת וחוק הירושות הגדולות לבדו נותן 2.5 מיליארד שקלים וזה לא דבר פסול ועוד שני אחוזים מטרכטנברג, שם עושים עוד דבר.

מרינה סולודקין: אנחנו מציאותיים.

מרינה סולודקין: אתם כולכם בעד כי הדגל הזה שפוגעים בקרנות הוותיקות, אני מבינה את חברי הכנסת שפוחדים.

מרינה סולודקין: נראה איך יצביעו.

מרינה סולודקין: זה יהיה נושא לבחירות הבאות.

מרינה סולודקין: ההסתייגות שלי היא שנשים עולות, בגלל שגיל הפרישה בארצות המוצא הוא 55 ולא 62, יכולות לצאת לפנסיה בגיל 62.

חיים כץ: אייל, רצית להגיד משהו?

אייל אפשטיין: לא.

חיים כץ: טליה.

טליה לבני: אני רוצה לומר שהדיון התמקד בעיקר על עליות בקרנות הפנסיה וזה מבוסס על השערה של כמה יפרשו וכמה לא יפרשו.

טליה לבני: כמה יפרשו וכמה לא יפרשו, מבחינתי זה תלוי באיזו תמונה הוועדה, הכנסת והחקיקה תיתן לשוק העבודה.

טליה לבני: אם נניח תיאורטית הוועדה הייתה מקבלת חקיקה שאוסרת פיטורי נשים מעל גיל 55, אני מניחה שהרבה לא היו פורשות.

טליה לבני: אני מסתכלת על שקף של שיעור אי ההשתתפות של נשים ואני רואה שמגיל 55 שיעור אי ההשתתפות הוא 37.8, מגיל 60, שיעור אי ההשתתפות הוא 58.1.

טליה לבני: זאת אומרת שיש לנו ציבור ענק של נשים שרוצה לעבוד.

טליה לבני: אני מסתכלת גם על דורשות העבודה, אלה מעל גיל 45 שהשיעור שלהן גבוה יותר.

טליה לבני: מבלי לעשות שום דבר בשוק העבודה, אנחנו סך הכול לוקחים נשים שפיטרו אותן ואומרים להן שגם לא יקבלו קצבת ביטוח לאומי.

טליה לבני: אתה מדבר על חמש שנים אבל חמש שנים זה לא מחצית האוכלוסייה.

טליה לבני: שמונה שנים זה מחצית האוכלוסייה.

טליה לבני: שמונה שנים פלוס הארכה של שמונה חודשים תוך שנה, אתה יכול לבוא לתקופה ולומר שיש לך עשר שנים על מנת לנסות ולעודד שינויים בשוק העבודה.

טליה לבני: תוכל גם לקבוע שינויים, תוכל לחוקק חקיקה של עידוד מעסיקים, תוכל לעשות משהו.

טליה לבני: היום, אם אתה רק מעלה, הכול יישאר.

חיים כץ: את היית בוועדה?

טליה לבני: אני התפטרתי מהוועדה.

חיים כץ: למה התפטרת?

טליה לבני: משום שהוועדה רצתה להעלות ל-67, משום שהוועדה הביאה נתונים, משום שהוועדה לא התייחסה ברצינות לנתונים שאני הבאתי בפניה.

טליה לבני: אמרת שהאוצר סימן מטרה וכך הייתה כל הוועדה.

חיים כץ: למה לא הצלחת לשנות את דעת החברים בוועדה?

חיים כץ: למה את חושבת שאני יכול לכופף את הממשלה?

טליה לבני: אתה יכול.

חיים כץ: ואת לא?

חיים כץ: תני להיות ראש נעמ"ת.

טליה לבני: אתה יכול.

אילן גילאון: בקצב הזה אתה עוד תהיה ראש נעמ"ת.

טליה לבני: אתה יכול ואתה יכול גם לשכנע את גפני ואת חברי ועדת הכספים להצביע ולעצור את זה.

טליה לבני: לך יש את הכוח.

חיים כץ: למה אני צריך את גפני?

טליה לבני: היום אתה לא צריך אותו, אם אתה מעביר את החקיקה שלך.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: אני לא צריך אותו.

טליה לבני: אבל אם אתה מתפשר אתם היום על חמש שנים, זה פחות מדיי.

טליה לבני: כמה שנים אתה מעריך ייקח לך ליצור שינויים בשוק העבודה?

טליה לבני: אתה חושב שתצליח לעשות את זה בארבע שנים או בחמש שנים?

טליה לבני: אני לא חושבת.

חיים כץ: ייקח לי?

חיים כץ: אני לא במגרש הזה.

טליה לבני: קח לעצמך עשר שנים.

טליה לבני: למה?

טליה לבני: ועדת העבודה והרווחה.

טליה לבני: קח לך עשר שנים.

חיים כץ: אני לא אהיה כאן חמש שנים ואני גם לא אהיה עשר שנים.

דב חנין: אל תאיים עלינו.

דב חנין: אני מוכן לתת לך סיוע מהצד.

טליה לבני: ה-OECD עולה לגיל 64 ב-2040.

חיים כץ: ה-OECD הוא בארץ?

טליה לבני: אנחנו רוצים להיראות כמו ה-OECD.

אילן גילאון: אנחנו כולנו OECD.

טליה לבני: אנחנו צעירים יותר ובכלל לא בוער לנו להעלות את גיל הפרישה.

טליה לבני: גם הגירעון הזה שהם אומרים לך בקרנות, אתה צודק כשאתה אומר שלא יהיה שם גירעון.

טליה לבני: בוא נחכה עשר שנים ונראה.

טליה לבני: הם לא יניחו כי גם לפי הנתונים שלהם והנתונים של הקרנות, לפי מה שהם חישבו את העלות של ההשהיה בין 62 ל-64, אני אומרת לך שגם עשר שנים לא יהיה להם גירעון.

טליה לבני: לא יפרשו.

טליה לבני: אין סיבה.

טליה לבני: לכן, ראשית, אנחנו צעירים.

חיים כץ: אם לא יפרשו, אז למה לא להעלות את גיל הפרישה?

טליה לבני: לא, להפך.

טליה לבני: אלה שנמצאות בחוץ.

טליה לבני: אני דואגת לאלה שנמצאות בחוץ ולא לאלה שבשוק העבודה.

חיים כץ: אני לא רוצה לייצג אותך, אבל אז היית מחלקת את זה לשני חלקים.

חיים כץ: כל מי שבמעגל העבודה, ממשיכה עד גיל 67 כי אין לה ברירה.

טליה לבני: לא בחובה.

חיים כץ: בחובה.

טליה לבני: אתה רואה מטפלות בנעמ"ת עובדות עד גיל 67?

חיים כץ: מי שבבית, מגיל 62 מקבלת ביטוח לאומי.

קריאה: ומה עם מקצועות שוחקים?

חיים כץ: אני לא זוכר שקיבלת רשות דיבור וגם לא ביקשת.

טליה לבני: אני מסכימה לחלק שאומר גיל 62, ביטוח לאומי לכולן.

טליה לבני: אם אתה רוצה להתחיל לדבר אתי מי יהיה בשוק העבודה ומי לא, תאסור פיטורים מעל גיל 55 ואז לא יהיו מפוטרות.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: תם ולא נשלם.

חיים כץ: המשך יבוא.

טליה לבני: חיים, עשר שנים, חודש בשנה, מביא אותך ל-2040.

חיים כץ: תודה רבה.