ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 910, 2011-12-05 11:45

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: על סדר היום דיון מהיר בנושא אזור התעסוקה המשותף צומת שוקת של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

משה גפני: חבר הכנסת טלב אלסאנע, תחכים אותנו ותאמר במה המדובר.

משה גפני: אם תוכל לעשות זאת בקצרה, אני אודה לך.

משה גפני: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות של הממשלה ולאחר מכן נקבל החלטה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב ראש, אורחים נכבדים, זה נושא שלכאורה בגלל התנהלות של חלק מהגורמים שנמצאים כאן ושבהמשך הדיון כאשר אתה תשמע אותם, אדוני היושב ראש, אתה תזדעזע.

טלב אלסאנע: מדי פעם אנחנו מקיימים דיון במליאת הכנסת וכולם זועקים אבטלה, אבטלה ואומרים שיותר מחמישים אחוזים מהמשפחות הן מתחת לקו העוני וילדים מתחת לקו העוני.

טלב אלסאנע: מקימים את ועדת טרכטנברג ויש מחאה חברתית, אבל כולנו יודעים את המצב הקשה מאוד של הנגב בכלל ושל הישובים הבדואים בפרט.

טלב אלסאנע: בשנת 2000 קיבלה הממשלה שכל ואמרה שהולכים לפתח אזורי תעשייה ותעסוקה משותפים כי בישובים הבדואים אין אזורי תעשיה ואין אזורי תעסוקה.

טלב אלסאנע: למשל הישוב שלי, לקיה, אין בו לא אזור תעשיה, לא תעסוקה ולא כלום.

טלב אלסאנע: פניתי ואמרו לי שהולכים להקים בצומת שוקת ושאחכה כי הכול יהיה אזור תעשייה משותף, גם ליהודים וגם לערבים.

טלב אלסאנע: אמרתי שאכן זה רעיון טוב.

טלב אלסאנע: אז הקימו את המינהלה לפיתוח אזור תעשייה שוקת שאמור לשרת ארבעה ישובים - שני ישובים יהודים, מיתר ובני שמעון, ושני ישובים בדואים, לקיה וחורה.

טלב אלסאנע: זה עבר את כל התכנון הסטטוטורי וזה מוכן לפיתוח.

משה גפני: אם הכול טוב, מה הבעיה?

טלב אלסאנע: תוקעים את זה בגלל גרושים של משרד האוצר, שיקולים פסולים חסרי הגיון.

טלב אלסאנע: אומרים שלא מוכנים להקצות חמישים מיליון שקלים כאשר מדברים על אזור תעשייה עם 5,000 דונם שיספק אלפי מקומות תעסוקה, כולל מסחר, כולל תעסוקה, נופש, שטחים ציבוריים והמקום נמצא בצירי תחבורה ראשיים.

טלב אלסאנע: מי שנוסע מתל אביב לכיוון ים המלח עובר שם, מי שיוצא מכיוון באר-שבע לירושלים, צומת חברון, עובר שם, זה מקום מרכזי שנותן מענה ומפתח את האזור וממנף אותו.

טלב אלסאנע: אם אנחנו רוצים להתמודד עם אבטלה ועם עוני, זה המענה ליהודים וערבים.

טלב אלסאנע: אין הגיון בדבר אדוני היושב ראש.

משה גפני: דברים כדורבנות.

משה גפני: מי משיב בשם הממשלה?

יגאל יוסף: שני גורמים יכולים להשיב, האוצר ומשרד התעשייה.

יגאל יוסף: אני ממשרד התעשייה והוא ממשרד האוצר.

טלב אלסאנע: נמצא גם יושב ראש המינהלה שהוקמה לצורך העניין.

משה גפני: קודם נשמע את הממשלה.

משה גפני: אולי הכול בסדר ונחסוך את הדיון.

משה גפני: נתחיל באוצר כי האוצר מנהל את המדינה.

משה גפני: לא, סליחה, זה לא נכון, האוצר רק עוזר לנו.

משה גפני: אם הייתי אומר את מה שאני חושב היום, יותר טוב שאני לא אדבר.

אורן משה: הסיפור של אזור התעשייה שוקת.

משה גפני: תתחיל מהסוף.

משה גפני: אחרי כן תגיד את כל הסיפור.

משה גפני: יש אזור תעשייה.

משה גפני: העלה חבר הכנסת טלב אלסאנע דבר נכון.

משה גפני: אני לא מכיר את זה קודם, אבל הוא העלה דבר נכון.

משה גפני: אזור תעשייה משותף, יש החלטה, יספק מקומות עבודה, 5,000 דונם של אזור תעשייה וצריך להעביר חמישים מיליון שקלים.

משה גפני: תעבירו.

אורן משה: אני מסכים למה שנאמר אבל לא מסכים לכך שאנחנו צריכים להעביר את הסכום.

משה גפני: מי יעביר את הסכום?

משה גפני: תתחיל מהסוף ואחרי כן נשמע את כל הסיפור, אבל מי יעביר?

משה גפני: אני אביא את מי שצריך להעביר.

אורן משה: התשובה היא יותר מורכבת מלתת שם של מי שצריך להעביר.

משה גפני: כמה גופים?

אורן משה: לא, זה גוף אחד.

אורן משה: משרד התעשייה, מינהל אזורי פיתוח, אבל מינהל אזורי פיתוח במשרד התעשייה היום פועל ב-67 אזורי תעשייה בפריפריה, שם הוא מפתח קרקעות.

אורן משה: מעבר לשיווקים שהוא עושה באופן שוטף שזה בערך מה שהם מבקשים לעשות באזור התעשייה שוקת, יש לו גם חובות עבר ליזמים בהיקף של בין 400 ל-500 מיליון שקלים.

אורן משה: הוא צריך לנהל את הפעילות הזאת.

טלב אלסאנע: למה אנחנו צריכים לסבול?

אורן משה: אף אחד לא צריך לסבול אבל צריך להבין שכשנכנס עוד אזור תעשייה לפול הזה שמשרד התעשייה מטפל בו, או שזה אומר שכולם מקבלים פחות וזה אפילו מקטין עוד יותר את היכולת של מינהל אזורי פיתוח לפעול באזור התעשייה, או שזה אומר שצריך להוציא אזורים אחרים.

אורן משה: זה החלק הראשון של התשובה.

אורן משה: יש גם חלק שני ושלישי לתשובה.

משה גפני: או להוסיף כסף.

אורן משה: גם אם אני מוסיף כסף, יש מקומות שהיום משרד התעשייה נמצא בהם והם יקבלו את הכסף הז קודם.

משה גפני: אתם מוסיפים כסף או לא מוסיפים?

אורן משה: אנחנו מוסיפים.

אורן משה: השנה הוספנו כסף.

משה גפני: בסדר, אבל מרגע זה ואילך אתם מתכוונים להוסיף כסף?

משה גפני: אם אתם לא מתכוונים, בוא נדבר רק על שוקת.

אורן משה: אני אדבר במספרים כי אני לא בטוח שאני מבין את השאלה.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני אסביר לך את השאלה.

משה גפני: אני לא מבין במספרים בכלל.

משה גפני: אתם הוספתם כסף, כל הכבוד, בסדר, הכול בסדר.

משה גפני: מחר אתם מתכוונים להוסיף עוד?

משה גפני: עזוב את שוקת, לאלה שיש לכם חובות או שלמשרד התעשייה יש חובות, אתם מתכוונים להוסיף כסף?

אורן משה: ב-2012 אנחנו אישרנו הגדלה גם לצורך סגירת החובות וגם המשך השיווקים.

משה גפני: זהו, ואתם לא מתכוונים יותר ממה שהחלטתם, הוספתם ותוסיפו, אתם לא מתכוונים להוסיף יותר.

אורן משה: כרגע אין דיון כזה.

משה גפני: עכשיו אנחנו מדברים רק על שוקת ובמה שהוספתם ותוסיפו, שוקת לא נמצאת.

אורן משה: נכון.

משה גפני: עכשיו אנחנו מדברים על הוספת כסף רק לעניין של שוקת.

משה גפני: אפשר?

אורן משה: אני חושב שזה לא דבר נכון ואני אסביר למה.

משה גפני: עכשיו אנחנו דנים אידיאולוגית.

אורן משה: זה לא אידיאולוגית.

משה גפני: לא לתת לבדואים.

אורן משה: ממש לא ואני גם אציע פתרון לבדואים, אחרי שאני אסביר למה אני חושב שזה לא נכון.

משה גפני: לא להעביר לבדואים, זה בסדר, זאת אידיאולוגיה.

אורן משה: אזור התעשייה שוקת, גם אם יש לו הצדקה, הוא נמצא בתווך שבין אזור תעשייה רהט-להבים מכיוון מערב, אזור תעשייה ערד מכיוון מזרח ואזור תעשייה באר-שבע מכיוון דרום.

טלב אלסאנע: מה זה קשור?

טלב אלסאנע: האם יש אזור תעשייה בלקיה?

טלב אלסאנע: תגיד ליושב ראש כדי שהוא ידע.

טלב אלסאנע: יש לך אזור תעשייה לגבי לקיה?

טלב אלסאנע: יש גם בתל אביב ובאופקים, אבל בלקיה ובחורה יש אזור תעשייה ותעסוקה?

אורן משה: אני מנסה לענות.

טלב אלסאנע: למה הממשלה החליטה בשנת 2000 שזה כן יהיה?

טלב אלסאנע: מה קרה היום?

טלב אלסאנע: אתם יותר חכמים?

משה גפני: מה שהממשלה החליטה בשנת 2000, אל תזכיר את זה כי זה היה בגלל הפריימריס.

משה גפני: אתה לא יכול להגיד שההחלטה הייתה מוטעית בגלל הפריימריס.

משה גפני: אין לך סמכות להגיד את זה.

אורן משה: בשנת 2000 הייתי עוד בצבא ולא עסקתי בשוקת ולא בדבר אחר.

משה גפני: אבל לקראת הדיון כאן אתה למדת את ההחלטה.

אורן משה: הכלל הוא שבאגף התקציבים אתה לומד שבועיים לפני, לא ממשיך ולא הולך עד שנת 2000.

אורן משה: אתה בטח יודע את זה.

משה גפני: אני רוצה פתרון.

אורן משה: אני מסביר.

אורן משה: אני לא צריך יותר משתי דקות כדי להסביר ואני בטוח שגם אם לא תסכים, אתה תבין את ההיגיון.

משה גפני: אתה יודע שאני לא למדתי באקדמיה ואני לא הולך ללמוד באקדמיה.

משה גפני: זאת אומרת, אני לא מקיים דיון פילוסופי.

אורן משה: גם אני לא.

משה גפני: אני רוצה לדעת בסוף האם מעבירים כסף או לא מעבירים כסף.

משה גפני: זה מה שלמדתי בכולל אצלי.

משה גפני: אל תדבר אתי אידיאולוגיות.

משה גפני: יהיה כסף או לא יהיה כסף?

משה גפני: זה הדיון.

אורן משה: אני חושב שזה לא מכובד אם אני אומר לכם פשוט לא ולא אסביר את העמדה שלי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הבמה לרשותך.

אורן משה: לכן אני אומר שבשלושת אזורי התעשייה מניתי, יש עתודות של מאות רבות של דונמים בהם נמצא משרד התעשייה ויש לו חוב מעשי ותיאורטי לגבי העתיד.

אורן משה: לפתוח עכשיו עוד אזור תעשייה רביעי במוקד המשולש של השלושה, זה דבר שהוא לא נכון ברמה המקצועית.

אורן משה: מילה על הבדואים.

משה גפני: לא, עזוב את הבדואים.

משה גפני: הבדואים לא מעניינים אותי עכשיו.

משה גפני: עכשיו רק אתה מעניין אותי.

משה גפני: המינהל התקין אומר מה עושים כאשר יש החלטת ממשלה שמקימים שם אזור תעשייה.

משה גפני: אם אין החלטת ממשלה, תקנו אותי.

אורן משה: אני לא מכיר.

יגאל יוסף: מה שהיה, אלה תוכניות שאושרו במסלול ועדות התכנון, אבל אני לא מכיר החלטה שבאה ואמרה שיש תקציב להקמת פיתוח באותם אזורי תעשייה שפותחו בזמנו.

יגאל יוסף: אני לא מכיר החלטת ממשלה כזאת.

יגאל יוסף: אם יש, תגידו מה מספרה ונבדוק.

משה גפני: בסדר, אין החלטת ממשלה.

יגאל יוסף: אני יודע שהתוכנית הבאות אושרו אבל בפועל החלטת ממשלה ספציפית, לא הייתה.

יגאל יוסף: יש דוגמאות אחרות להחלטות ממשלה, אבל לא זאת.

משה גפני: בסדר, ביררנו ואין החלטת ממשלה.

אבנר בן גרא: הוציאו את זה מהגשה להחלטת ממשלה.

משה גפני: תכף אני אאפשר לך.

משה גפני: אורן, תמשיך.

משה גפני: אני רק רוצה לדעת האם הושקע כסף בתכנונים האלה.

יגאל יוסף: כן.

משה גפני: כמה כסף?

יגאל יוסף: בזמנו מינהל מקרקעי ישראל עשה את התוכנית.

יגאל יוסף: הושקעו שלושה-ארבעה מיליון שקלים.

משה גפני: זה לא מעט כסף.

יגאל יוסף: עבר אלינו לטיפול, להמשך תהליך פיתוח ושיווק.

משה גפני: איפה זה נעצר?

יגאל יוסף: אני יכול לבדוק.

אורן משה: אם אני זוכר נכון, ויגאל יתקן אותי אם אני טועה, עלות הפיתוח הכוללת של אזור תעשייה שוקת היא שישים מיליון שקלים.

משה גפני: חמישים מיליון שקלים.

משה גפני: כך טוענים חברי הכנסת.

יגאל יוסף: תלוי כמה דונמים.

אורן משה: זה לא משנה.

אורן משה: ארבעים מיליון שקלים.

יגאל יוסף: כל דונם הוא לפחות 300 אלף שקלים.

אורן משה: אם יש לי ארבעים מיליון שקלים וגם אם יש לי חמישה מיליון שקלים, יש לי היום 67 אזורי תעשייה שאני כבר מחויב להם, אני כבר בתוכם ואני כבר צריך לטפל בהם.

משה גפני: הבנתי.

אורן משה: מילה אחת על הבדואים כי זאת אמירה.

משה גפני: לא, אמרתי את זה בהומור.

משה גפני: אל תתייחס.

משה גפני: אני חושב שאתם דואגים לבדואים.

משה גפני: אני חושב שאתם שוגים, אבל אתם דואגים להם.

משה גפני: אתם שוגים בהתנהלות.

משה גפני: משרד התעשייה.

יגאל יוסף: מבחינתנו לא מזמן התקבלה החלטת ממשלה לכל המגזר הבדואי בהקשר שלנו לגבי פיתוח אזורי תעשייה, להעביר עוד כמה מקומות שכן נכנסו להחלטה.

משה גפני: תעשה לי טובה, היות שאני לא מכיר את העניין לפני שחבר הכנסת טלב אלסאנע העלה אותו, תעדכן אותי.

משה גפני: תגיד לי את המציאות אבל תגיד לי את האמת.

משה גפני: זאת אומרת, תגיד לי מה אתה לא יכול להגיד.

משה גפני: תגיד לי איפה זה נעצר.

יגאל יוסף: אני אגיד בדיוק.

יגאל יוסף: בגלל מגבלת המשאבים שהיא טבעית ונורמלית, יש עדיפויות.

יגאל יוסף: מבחינתנו בשלב המקצועי, בגלל אותן מגבלות במשאבים, העדפנו לקדם את צומת להבים כשגם זה מתוך אותה תפיסה לסיוע לכיוון השותפות עם הבדואים והאוכלוסייה במקום.

טלב אלסאנע: תגיד ליושב ראש שלהבים למשל זה רק ישוב רהט וזה לא קשור לחורה או ללקיה.

יגאל יוסף: רהט היא עיר גדולה.

יגאל יוסף: השקענו גם בשגב.

יגאל יוסף: בגלל מגבלת המשאבים והיות שלא רחוק יש שני אזורי תעשייה, העדפנו לקדם קודם כל את אזור תעשייה עידן הנגב.

יגאל יוסף: עשינו סקר נוסף כדי לבדוק את הייתכנות של צומת שוקת.

יגאל יוסף: המשרד יזם סקר ייתכנות כי בהסכם בינינו לבין האוצר צריך לעשות סקרי ייתכנות כדי לראות אם צודקים או לא צודקים ומה מידת הצורך.

יגאל יוסף: עשינו בדיקה ואכן התברר, כמו שאמר ראש מועצת מיתר, שיש צורך כי האופי של אזור תעשייה שוקת שונה מאזור התעשייה להבים.

יגאל יוסף: את זה אמר הסקר אבל מגבלת המשאבים באופן טבעי יוצרת איזשהו סדר עדיפויות.

משה גפני: בוא נניח שאין מצוקת משאבים.

משה גפני: מצוקת המשאבים מוכרת אבל גם זה דבר מאוד יחסי.

משה גפני: אני רוצה לדעת ממך מקצועית האם אזור התעשייה בצומת שוקת חשוב או לא חשוב.

משה גפני: אין מצוקת משאבים.

יגאל יוסף: לטעמי?

משה גפני: לטעמך.

משה גפני: טעמך הוא חשוב מאוד, זה משרד התעשייה.

משה גפני: אם אתה מפחד להגיד, תגיד לי.

יגאל יוסף: לא מפחד, מה יש לפחד?

משה גפני: אז תגיד.

משה גפני: תגיד לי מקצועית האם זה חשוב או שאנחנו מטפסים כאן על עץ גבוה.

יגאל יוסף: תפקיד משרד התעשייה הוא לקדם את פתרונות התעסוקה בפריפריה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: למה חשוב אזור תעשייה בצומת שוקת?

יגאל יוסף: לגבי צומת שוקת, אם היה תלוי בי ללא מגבלת משאבים, הייתי מתחיל במינון של מאה דונם ראשונים, הייתי מסייע לעשות פינוי של המטרדים של הישובים מסביב.

משה גפני: למה זה חשוב?

יגאל יוסף: בתוך כל מגזר המיעוטים, בגלל אותו חסר במשך כל ההיסטוריה, התפתחה מצוקה כזאת ובתי מלאכה נפתחו בתוך הבתים, בקומת הקרקע, וזה מהווה מטרד.

משה גפני: אבל בלהבים יש אזור תעשייה.

יגאל יוסף: המלאכה מטבעה צריכה להיות קרובה יותר למרכז השירותים.

יגאל יוסף: זה כמו שתגיד שילכו לקניון תל אביב או בבאר-שבע.

משה גפני: להבים לא פותר את הבעיה של צומת שוקת.

יגאל יוסף: במובנים מסוימים לא פותר.

יגאל יוסף: בנושאים אחרים כן פותר אבל השאלה היא מה.

יגאל יוסף: העמדה הזאת לא יכולה לקבל פתרון כל כך פשוט כי אם אני מדבר היום על מגזר המיעוטים בכל הארץ לתת פתרון כזה, אני מדבר על הרבה מאוד מיליונים וזה הקושי.

משה גפני: אתה אומר דבר מאוד הגיוני.

משה גפני: כמה יעלה נניח ב-2012 כדי להתחיל עם הדונמים הראשונים?

יגאל יוסף: אם אני לוקח מאה דונם, זה לפחות שלושים מיליון שקלים לשנה.

משה גפני: שלושים מיליון שקלים?

משה גפני: חמישים מיליון שקלים הם עבור הכול.

יגאל יוסף: לא, זה לא הכול.

אורן משה: באזור תעשייה צריך לבצע השקעה ראשונית מאוד מאוד גבוהה, גם אם לא שיווקת דונם אחד.

אורן משה: כל חיבור רשת החשמל, רשת המים, רשת הניקוז ורשת הביוב.

אורן משה: זה הכסף הגדול.

יגאל יוסף: בתשתיות אף אחד לא יכול להגיד לך מדויק.

יגאל יוסף: אני מכיר את הממוצעים.

יגאל יוסף: 350 אלף שקלים לדונם בנושא תעשייה.

משה גפני: ראש מועצת מיתר, אתה עשית חישוב מדויק?

משה גפני: מדויק אי אפשר לעשות, אבל בערך.

אבנר בן גרא: אנחנו עשינו חישוב של פריצת דרכים שהוגש לשר סילבן שלום כדי שיממן פריצת דרכים ועבודות עפר – כעשרים מיליון שקלים.

אבנר בן גרא: יש לנו כבר יזמים שעומדים בתור.

אבנר בן גרא: אני רוצה להודות לך ולברך את חברי טלב אלסאנע על העלאת הנושא הזה שהוא מאוד חשוב לנו מהבחינה האזורית.

אבנר בן גרא: משנת 2000 אנחנו רצים על העסק הזה.

אבנר בן גרא: יש בדיקות ייתכנות שמראות בבירור את ההבדלים בין אזור התעשייה הזה, שהוא לא רק תעשייה אלא הוא תעשייה, נופש ומסחר, לבין האזורים האחרים שדיברו עליהם, הן מבחינת המגרשים, הן מבחינת ייעודי הקרקע ומאוד הרבה בחינות.

אבנר בן גרא: חוץ מזה, תוסיף לזה את שיתוף הפעולה הבדואי-יהודי כפי שנאמר כאן על ידי מר יגאל יוסף, ואנחנו יכולים להוציא את כל העסקים הקטנים החוצה ולאפשר להם קרקעות בתוך הישובים.

אבנר בן גרא: צריך לעשות את זה אחת ולתמיד.

אבנר בן גרא: אנחנו ביקשנו ללכת באחת משתי הדרכים.

אבנר בן גרא: אם הם לא מסוגלי לתקצב עכשיו, שייתנו לנו את פריצת הדרכים בשיעור של עשרים מיליון שקלים – ואגב, כבר יש לנו את האפשרות לתת היתרים בצורה מיידית שם כי אין שם שום תביעות בעלות ואפשר להתחיל – וברגע שנתחיל, היזמים יראו שבאמת קורה שם משהו.

אבנר בן גרא: שייתנו לנו לצאת בדרך של הפרטה לפתח את יתר האזורים.

משה גפני: אתה הולך על זה?

אורן משה: לא.

אורן משה: אני יכול להתייחס לזה.

אורן משה: אם היום אני מקבל חמישים מיליון נוספים, יש לי רשימה של פרויקטים נוספים.

משה גפני: עשרים מיליון שקלים.

אורן משה: לא משנה.

משה גפני: זה משנה.

משה גפני: ההבדל בין עשרים מיליון לחמישים מיליון הוא שלושים מיליון שקלים.

אורן משה: עשרים מיליון שקלים נוספים לשימושי מינהל אזורי פיתוח, יש לי רשימה של פרויקטים הרבה יותר דחופים, הרבה יותר מוצדקים והרבה יותר נכונים.

אורן משה: אני חייב לומר משפט אחד לגבי הנושא של הצרכים הספציפיים של פיתוח תשתיות באוכלוסייה הבדואית.

אורן משה: אנחנו כן מתכוונים לצאת בתוכנית וגם הבאנו את זה.

טלב אלסאנע: יש תוכנית.

טלב אלסאנע: למה מתכוונים לצאת?

טלב אלסאנע: הבטחות באוויר.

טלב אלסאנע: מתכוונים.

טלב אלסאנע: יש משהו בפועל וצריך לממש אותו.

אורן משה: מתכוונים לעשות תוכנית לייצור אזורי מסחר ופינוי מטרדים של תעשיות ומלאכה מתוך הישובים הבדואים.

אורן משה: אני עובד על זה.

טלב אלסאנע: איפה?

טלב אלסאנע: אין לך שטחים ואין לך תוכניות.

טלב אלסאנע: אין כלום.

טלב אלסאנע: שם יש לך שטח מתוכנן.

אורן משה: אני לא יודע להתווכח כך.

טלב אלסאנע: תגיד איפה.

טלב אלסאנע: תגיד ליושב ראש איפה כדי שנדע איפה.

אורן משה: האפיונים של אזור התעשייה הזה הם שונים בתכלית.

משה גפני: בסדר, אבל אם אתה הולך להשקיע כסף, למה אתה לא רוצה להשקיע במה שאומר לך ראש מועצת מיתר ואומרים כולם?

משה גפני: למה אתה כופה את דעתך עליהם?

משה גפני: הם אנשי השטח והם אומרים שזה חיוני וחשוב.

משה גפני: אז יוצאים בעלי המלאכה ממרכזי הערים או מהמקומות בהם הם נמצאים והם יהיו באזור התעשייה שוקת.

אבנר בן גרא: לא רק זה אלא יש את כביש 31 והולכים להתרחב שם.

אבנר בן גרא: צריך איזה מרכז שירות כמו בכל מקום נורמאלי.

משה גפני: למה אתם תמיד צריכים להיות מאחור?

משה גפני: תהיו קדימה.

אורן משה: אני לא חושב שאנחנו מאחור.

משה גפני: אתם כן מאחור.

משה גפני: כל הזמן אתם אומרים לא על התקציב.

אורן משה: אם אנחנו מאחור, זה מפני שתקופה מאוד ארוכה היה פיזור לא בהכרח נכון ברמה המקצועית של אזורי תעשייה שיצר תחרות בין אזורי תעשייה שכנים, יצר תת השקעה שהיום הסיכון שלה הוא בעצם בשחיקה של תשתיות שהן חצי מושקעות ואת הברוך הזה אנחנו מנסים לפתור היום.

אורן משה: הוספה של אזורי תעשייה נוספים רק מרחיקה אותנו מהפתרון.

אורן משה: יחד עם זאת ובאותה נשימה אני אומר שיש בעיה של אזורי תעשייה קלה, בפירוש לא מה שמתוכנן בשוקת.

אורן משה: בשוקת יש גם מרכז מסחרי וקאונטרי קלאב ושורה של דברים שלא רלוונטיים לדברים שאני מתייחס אליהם.

משה גפני: אבל הם רלוונטיים לפיתוח האזור.

אורן משה: הם ממש לא רלוונטיים.

משה גפני: הם רלוונטיים לפיתוח האזור.

משה גפני: הוא אומר נכון.

משה גפני: אתה נמצא על הצומת של כביש 6 עם הרחבה.

אורן משה: אם נעשה משהו, נעשה משהו עם חורה ועם לקיה ובפירוש לא עם מיתר.

אורן משה: צריך להגיד את זה בצורה הכי ברורה.

משה גפני: אתם סתם נגד היהודים.

אורן משה: לא.

אורן משה: ממש לא.

משה גפני: מה איכפת לך שגם מיתר יהיה בפנים?

אורן משה: כי במיתר אין לנו סילוק מטרדים מתוך הישוב.

צבי גרינברג: אגב, רוב השטח הוא שטח השיפוט של מיתר.

משה גפני: מי אדוני?

צבי גרינברג: אני מהנדס מועצת חורה.

צבי גרינברג: נשלחתי על ידי ראש המועצה שלא יכול היה להגיע.

משה גפני: זאת אומרת, אתה לוקח ממנו את השטח שלו ומעביר אותו ללקיה וללקיה אתה אומר שיש לך תוכנית אחרת.

משה גפני: רעיון לא רע.

טלב אלסאנע: עד שהיהודים והבדואים הסתדרו, רוצים לפלג אותם ולסכסך ביניהם.

טלב אלסאנע: הם מסתדרים מצוין.

משה גפני: בשבילי זה מאוד חשוב כי כשאני הולך לפריימריס, אני רוצה שהיהודים והבדואים יהיו ביחד.

אבנר בן גרא: אגב, בבני שמעון העבירו שטח לטובת לקיה.

יגאל יוסף: מה שאורן מנסה להגיד, מבחינתנו הצורך להשלים תשתיות באזור תעשייה קיימים שנראים זוועה, זאת המחויבות הראשונה, הוא עצום.

משה גפני: אני כבר פיתחתי חיישנים ואני לא מתרגז על שום דבר.

משה גפני: למה צריך להסביר הסברים למה לא צריך את זה?

משה גפני: צריך לומר פשוט שאין כסף.

יגאל יוסף: זהו.

משה גפני: הוא מסביר לי עכשיו באריכות שיש תוכנית על לקיה ומיתר.

משה גפני: לא, אין כסף.

משה גפני: אם אין כסף, נתמודד עם העניין של אין כסף.

משה גפני: ראש מועצת לקיה, בבקשה.

טלב אלסאנע: ישבנו לפני שנה וחצי, כמעט שנתיים, עם השר פואד והוא הבטיח לקדם את האזור המשותף של בני שמעון, לקיה, מיתר.

משה גפני: כמה תושבים יש לכם?

טלב אלסאנע: אנחנו 11 אלף.

טלב אלסאנע: אני פונה אל נציג האוצר רק בדוגמה אחת.

טלב אלסאנע: בכל האזור, במגזר הבדואי אין בריכת שחייה אחת.

טלב אלסאנע: זאת דוגמה.

משה גפני: יותר גרוע מאשר אצל החרדים.

משה גפני: למה אין?

אורן משה: בריכת שחייה, זה משרד הספורט.

טלב אלסאנע: אין קרקע.

טלב אלסאנע: זה מתוכנן בשטח הזה.

טלב אלסאנע: אזור ספורט משותף.

טלב אלסאנע: יש לי יזם והייתה לי ישיבה במחוז אבל הוציאו לנו את הנשמה.

טלב אלסאנע: בצד לקיה הדרומי אומרים שאין.

טלב אלסאנע: אומרים שיש אזור משותף בין מיתר ובני שמעון ועוד מעט הוא יהיה מפותח ומבקשים ממני להמתין.

טלב אלסאנע: מי ימתין?

טלב אלסאנע: הילדים שלי, הילד שלי בן השנה ימתין עוד חמישים שנים עד שילמד לשחות?

טלב אלסאנע: יש לנו הרבה בעיות בשחייה.

טלב אלסאנע: זאת דוגמה אחת שמראה על הבעיות.

טלב אלסאנע: גם אזור תעשייה אין לך בישוב שלך.

טלב אלסאנע: אין אזור תעשייה.

אבנר בן גרא: יש להם מפעל מפואר של נשים בדואיות שעושות רקמה אבל אף אחד לא יודע שהמפעל הזה קיים.

טלב אלסאנע: אנחנו שומעים הרבה הבטחות אבל לא מקבלים שום דבר כי האוצר אומר שאין כספים אלא שלצערי הרב למקומות אחרים יש כספים.

משה גפני: במקום הזה מתוכננת בריכת שחייה?

טלב אלסאנע: כן.

טלב אלסאנע: זה אמור לתת מענה ולהעצים את כל הישובים מסביב.

טלב אלסאנע: זה הפתרון וזה המענה.

טלב אלסאנע: בתוך הישובים אין וכולם מחכים לזה.

טלב אלסאנע: היום אומרים שגם שם אין.

משה גפני: אבנר, אתה יודע לומר לי איפה התקבלה החלטה לעשות את זה?

משה גפני: איפה הנקודה של ההתחלה?

אבנר בן גרא: ההתחלה הייתה גם במסגרת איזושהי ישיבת ממשלה, לא החלטת ממשלה.

משה גפני: לא חשוב, איפה הייתה נקודת ההתחלה?

אבנר בן גרא: אני אמצא לך.

אבנר בן גרא: ראש הממשלה לשעבר אולמרט בא וחתם עם ראשי המועצות באזור על התחלת העבודות.

משה גפני: אתה תוכל להעביר לנו ההיסטוריה של זה?

אבנר בן גרא: כן.

משה גפני: אני מתכוון לפנות לראש הממשלה בנושא הזה.

משה גפני: אני אפנה אליו ואני אראה לו את זה.

משה גפני: אני אומר לו שהוא לא יכול להיות יותר גרוע מאולמרט וזה ישכנע אותו.

אבנר בן גרא: אגב, הוא ישב עם ראשי הרשויות.

יגאל יוסף: הערה נוספת.

יגאל יוסף: המטרדים עליהם דיבר אורן, הנושא הזה יכול להשתלב עם מאה הדונמים הראשונים באזור התעשייה הזה.

יגאל יוסף: כלומר, הצדקה לעשות פינוי מטרדים, כל הדבר הזה, להתחיל את אזור התעשייה במאה דונם האלה ולתת פתרון.

יגאל יוסף: מה שיהיה אחר כך, זה סיפור.

משה גפני: אז בוא נתחיל.

יגאל יוסף: יכול להיות שנוכל לעשות את זה.

טלב אלסאנע: נכון.

טלב אלסאנע: אז בוא נתחיל.

אבנר בן גרא: אני אומר גם למה זה טוב.

משה גפני: אורן, תהיה יותר נוח היום.

משה גפני: בוא נלך על זה.

אורן משה: ניסיתי להגיד את זה קודם.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: אין לי טענות על מה שאמרת.

משה גפני: אין כסף, זה בסדר.

משה גפני: אני רק מבקש ממך שנעשה שם אזור תעשייה גדול, יהיה שם נופש, תהיה שם בריכת שחייה, הבן של ראש מועצת לקיה יוכל ללמוד לשחות.

משה גפני: יהיה שם מקום, במרכז התחבורה, במקום שכולם עוברים כשהם נוסעים לדרום, יהיה שם מקום לתפארת, יהיו יהודים וערבים יחד.

משה גפני: מדינת ישראל שנמצאת במצב הזה, מה מבקשים להשקיע?

משה גפני: עשרים מיליון שקלים בלבד.

משה גפני: אני מוכן לתרום את זה מפרויקט המרכבה שלכם שהוא 380 מיליון שקלים כך שהוא יעלה רק 360 מיליון שקלים.

טלב אלסאנע: וכך תוכל לספק תעסוקה לתושבים רבים.

פארס אבו עבייד: אני חבר מועצת לקיה.

פארס אבו עבייד: אני רוצה שתדעו בדיוק מה כרגע קורה בישוב בדואי.

פארס אבו עבייד: לא רק שאין לנו אזור תעשייה אלא אנחנו בתוך הישוב סובלים מקיום כל האנשים שמפתחים את העסקים שלהם בתוך בתי המגורים דבר שמאוד מפריע לנו.

פארס אבו עבייד: אני מדבר על 150 עסקים כאלה בתוך הישוב.

פארס אבו עבייד: הם לא יכולים לפתח את העסקים שלהם ובנוסף לכך צריך לראות את כל התנועה שמגיעה מקרוב והיא נכנסת ויוצאת לבתי המגורים ומה היא יוצרת במקום.

פארס אבו עבייד: באותו זמן כאשר מקימים ישוב, הוא לא רק מתפתח מבחינת בנייה אלא הוא צריך להתפתח גם מבחינה כלכלית כדי להתקיים.

פארס אבו עבייד: היעד שלנו הוא צומת שוקת, זה האזור שלנו שם בו נוכל להתפתח.

פארס אבו עבייד: אי אפשר שנישאר ונחכה.

פארס אבו עבייד: יש שם אנשים שרוצים לחיות, להתקיים, לבנות את החיים שלהם ואת העתיד שלהם והם מחכים להחלטות שלכם, מתי שבא לכם ומתי שלא בא לכם.

פארס אבו עבייד: כאן מדובר בחיים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: אנחנו נניח את הסיכום על שולחן הכנסת.

משה גפני: אני מבקש גם ממנהל הוועדה להעביר את הסיכום לראש הממשלה, לשר האוצר ולשר התעשייה.

משה גפני: חבר הכנסת טלב אלסאנע העלה את הנושא וכל מה שהוא אמר, אני מבקש שיהיה רשום בתמצית הדברים.

משה גפני: ועדת הכספים שמעה באופן מאוד חיובי את דבריהם של ראש המועצה המקומית מיתר אבנר בן-גרא, את דבריו של ראש המועצה המקומית לקיה, חאלד אלסאנע ואת הדוברים האחרים על שיתוף הפעולה בין יהודים וערבים בנושא של אזור התעסוקה המשותף בצומת שוקת, אזור תעסוקה שיכול לתת מענה מאוד רחב גם לנושא של בתי מלאכה ותעסוקה בישובים השונים שם, גם את הנושא הזה של נופש, תיירות ומלונאות שיכול לתת מימד שונה לחלוטין לכל האזור הזה ולהפוך מאזור לא מפותח לאזור שיהיה מאוד מאוד מפותח.

משה גפני: אני חושב שזה דבר שיכול להועיל מאוד לתושבי האזור, לשיתוף הפעולה בין הישובים היהודים והערבים וזה יכול לעזור מאוד למדינת ישראל.

משה גפני: ועדת הכספים פונה לשר האוצר ומבקשת להשקיע בתחילת הדרך עשרים מיליון שקלים כדי לפרוץ את הדרכים, כדי לסלול את הדרכים ולהתחיל את המיזם הזה בלי קשר לאזורי התעשייה במקומות אחרים.

משה גפני: כאן מדובר על אזור שיפתח את כל יישובי ואזרחי הסביבה.

משה גפני: אנחנו מבקשים להשקיע את הכסף הזה.

משה גפני: ועדת הכספים מבקשת ודורשת להשקיע את הכסף הזה כדי להתחיל בפיתוח האזור.

משה גפני: כפי שאמרתי, עותק החלטת הוועדה יועבר לראש הממשלה, לשר האוצר ולשר התעשייה.

טלב אלסאנע: תהיה ישיבת מעקב אדוני?

משה גפני: נחכה לראות.

משה גפני: זה דיון מהיר שאנחנו מניחים אותו.

משה גפני: תודה רבה.