הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 229, 2011-12-26 11:00

רוני בר-און: בוקר טוב.

רוני בר-און: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

רוני בר-און: הנושא: רשות השידור.

רוני בר-און: זו ישיבת מעקב נוספת, בעקבות הישיבה שהתקיימה לפני שלושה חודשים ב-27 לספטמבר 2011.

רוני בר-און: הדיון בפעם הקודמת נסב סביב דוח מבקר המדינה 61ב', ממאי 2011, שעניינו , ענייני מינהל, ארגון וכיוצא באלה, לא נחזור.

רוני בר-און: במסגרת אותו דיון דנה הוועדה בממצאים שעלו מהדוח ונגעו לליקויים בתשתיות של נושא , גם בטענות נגזרות נוספות, בין היתר איוש המוסדות, המנהלים, פוליטיזציה, בהם וגם בתכנים המשודרים, פעילות ללא תקציב מאושר, ניהול כוח אדם, התקשרויות בצורה החורגת מסדרי מינהל תקין ושאלת היישום של הרפורמה.

רוני בר-און: בקליפת אגוז, הסיכום של הדיון הקודם עסק באיוש המוסדות, אותו ממשק בין הדרג הפוליטי לרשות, כפי שבא גם בתת הסעיף של הפוליטיזציה, גם הפנימית וגם החיצונית, בין היתר, ההשפעה על הבחירה ועל ההעדפה של מרואיינים.

רוני בר-און: בעניין הזה התחייבה הרשות להמציא דוח שיבדוק אמפירית את הטענות.

רוני בר-און: הרשות עמדה בהתחייבות שלה, גם מבחינת הזמן וגם מבחינת המועד.

רוני בר-און: הדוח הומצא.

רוני בר-און: אני עברתי עליו.

רוני בר-און: לדידי, בהינתן שהוא משקף, ולא נשמעה טענה אחרת, את המצב בשטח, הוא לא מציג שום תמונה שיש בה כדי להוות בסיס לטענה לפוליטיזציה בבחירת מרואיינים.

רוני בר-און: יש איזה טענה שאני אבדוק אותה בהמשך הדיון לגבי שתי תכניות שאני אומר מלכתחילה שבעיניי זו טענה שאני חייב לבדוק אותה רק לפרוטוקול, כדי להקציע גם את היבלת הזאת מסדר היום של הטענות האלה.

רוני בר-און: מכל מקום, הדוח הזה שהופץ, לתפיסתי, אני לא שמעתי מחברי כנסת אחרים דבר אחר, אם תהיינה טענות אחרות, הן על אחריות הטוען ואם הוא ירצה שנבדוק אותן, נבדוק אותן, לטענתי, התמונה המוצגת בדוח הזה היא תמונה שמשקפת התנהלות ראויה של בחירת מרואיינים, באיזונים כאלה ואחרים.

רוני בר-און: מפעם לפעם, זה כמובן לא יכול להיות במתכונת מעבדתית שהאיזון הקדוש חייב להופיע מיד.

רוני בר-און: על פרק הזמן הנסקר בדוח ניתן לקבוע, לפחות לתפיסתי ולבדיקתי, שהטענה בדבר הפוליטיזציה בשידורים לא הוכחה, ההיפך מכך.

רוני בר-און: הדבר השני, לעניין הממשק בין הדרג הפוליטי ל, אנחנו תיכף נדבר.

רוני בר-און: יכול להיות שגם את העניין הזה אפשר היה לסכם קצת בצורה יותר פוזיטיבית, אלמלא פרסום שהיה בשבוע האחרון, שלא קשור אולי לרשות, קשור לדרג הפוליטי, למרבית הצער עוסק גם בחבר אישי שלי, שנמצאו אמירות שקצת קשה להשלים איתן, אבל מכיוון שהוא לא נמצא פה לא נדון בזה.

רוני בר-און: אם למישהו יהיה רצון לדון בעניין של האמירה הזאת, גם לבדוק אותה, אם היא סתם איזה סוג של התפארות לא במקומה, או שיש מאחוריה יותר, אז ניתן יהיה לעשות את זה בוועדה.

רוני בר-און: כך או כך, זה בוודאי לא מונח לפתחה של הנהלת הרשות אלא אם יוכח אחרת.

רוני בר-און: אני מודה שהנושא השלישי, שהתחלתי לסכם אותו בדיון הקודם ואמרתי שלי עצמי יש תחילה של שביעות רצון מהעניין של ניהול כוח אדם ובלבד שהדברים האלה ימשיכו להיות מבוקרים, בין לבין קיבלתי תלונות נוספות שאנחנו נבקש לברר אותן היום.

רוני בר-און: אני מאוד מקווה שגם כאן התשובות של ההנהלה יניחו את הדעת.

רוני בר-און: מכל מקום, יש פה כמה דברים שטעונים בירור והודענו כבר בישיבה הקודמת שאת הבירור הזה, של ההתנהלות בנושא כוח אדם ובחירת כוח אדם, אנחנו נעשה על בסיס של רוטינה ונעמיד את זה תחת הזכוכית המגדלת ואנחנו נמשיך לעשות כן, ואני שמח לומר שההערה השלישית, שבאה מן הביקורת ועברה דרך היגון והמצוקה של , או ההתנהלות בלא תקציב מאושר, בסוף היום באופן כזה או אחר נפתרה בדרך פלא, ובין לבין אושר התקציב ל-2011, גם אם ממש בשלהי השנה.

רוני בר-און: מכל מקום, המעוות שנדרש תיקון, או שדרש תיקון בישיבה הקודמת, בינתיים תוקן.

רוני בר-און: אנחנו ננסה לברר מה קורה לגבי תקציב 2012.

רוני בר-און: אם כך המצע לדיון היום; נבקש לקבל דיווח, ככל שיש דיווח, על התקדמות ביישום הרפורמה.

רוני בר-און: נבקש לבדוק מה קורה לגבי תקציב הרשות 2012.

רוני בר-און: נושא הדיון בהיתר לעבודות פרטיות, היו אמירות בישיבה הקודמת שהמחלקה הזאת תיעלם, אנחנו נבקש לברר עניין שעלה, גם אם במקומות אחרים, הנושא של אי תקצוב הפקות מקור.

רוני בר-און: הוא הועלה אצלנו, היה סוג של אמירה שאני די תמכתי בה, הטענה שעולים מ-3 ל-6, מ-6 ל-9, בעיניי נראתה בנסיבות העניין ולנוכח המצוקות הכלכליות סוג של התנהלות שצריך לטפח אותה ולהגיע ל-36% זה כמעט יעד בלתי מושג.

רוני בר-און: אני מבין שקרו פה דברים שהם לא מעודדים מהבחינה הזאת, ועל כך אנחנו נבקש לדבר כאן היום ולקבל תשובה.

רוני בר-און: פוליטיזציה בשידורים, אמרתי, אני קיבלתי את הדוח, קראתי אותו, לו הדברים היו תלויים בי, אני לא מתכוון להתעסק עם זה, אם חברי כנסת גילו בדוח דברים אחרים ורוצים להתעסק עם זה, אני לא אמנע את זה מהם.

רוני בר-און: ופוליטיזציה במינויים.

רוני בר-און: מתווה הדיון יהיה כמו שאמרנו בפעם הקודמת, וגם אופי הדיון, אני מבקש שהוא יהיה כמו בפעם הקודמת.

רוני בר-און: בפעם הקודמת, למרות היות הדיון מאוד טעון ומאוד קוטבי, הוא התנהל עם הרבה מאמץ של כל המשתתפים בו לקיים אותו בצורה מסודרת ופרודוקטיבית ולא יצרית ומתלהמת.

רוני בר-און: מר חיו, ממבקר המדינה, ככל שתרצה להוסיף, בבקשה.

רוני בר-און: אם לא, עכשיו נשמע את הרשות, אחר כך נשמע גורמים אחרים שנמצאים פה, לפי סדר הנושאים.

רוני בר-און: דיווח על התקדמות ביישום הרפורמה, בבקשה.

רוני בר-און: בבקשה, אדוני היושב ראש, דיווח על התקדמות ביישום הרפורמה, תקציב הרשות, היתר עבודות פרטיות, אי תקצוב של הפקות מקור.

רוני בר-און: לפוליטיזציה במינויים, לא, דבר על הדברים האלה ולזה נגיע---

אמיר גילת: או שברשותך אני אפתח ביישום ממצאי דוח מבקר המדינה ואז אני אקשור את זה לרפורמה, כי זה קשור לתקציב.

אמיר גילת: ראשית, בנושא הנדבך של המינויים בפועל ב, אני שמח לבשר שאנחנו תיקנו את הליקוי הזה, הייתי אומר במלואו.

אמיר גילת: פרסמנו כבר 50 מכרזים, מתוך 57 מינויים בפועל.

אמיר גילת: עד סוף השנה, זה בימים הקרובים, יפורסמו יתרת המכרזים.

אמיר גילת: חלק ניכר מוועדות המכרזים כבר כונסו, כבר נבחרו בעלי תפקידים חדשים, במקרים אחרים לא מצאנו במכרז פנימי אף מועמד ולכן זה יצא למכרז חיצוני.

אמיר גילת: אתמול התכנסה ועדת המכרזים החיצונית לבחירת מנהל הטלוויזיה וגם פה לא מצאה מועמד ולכן זה ייצא לוועדת איתור, אבל התהליך הזה בעיצומו.

אמיר גילת: הבשורה, ואני מאוד שמח לבשר את זה, שבאמת 50 מכרזים מתוך ה-57 יצאו, ואני מתחייב, שוב, שעד סוף השנה ייצאו יתרת המכרזים ובכך התיקון הזה של המינויים בפועל מתוקן במלואו.

אמיר גילת: לגבי התקציב.

אמיר גילת: כבר אמרת שתקציב 2011 אושר, כך שגם הליקוי הזה תוקן, נקודה.

אמיר גילת: לגבי 2012, אנחנו כבר ערכנו בוועד המנהל ישיבה לגבי עקרונות תקציב 2012, ועדת הכספים של מליאת מתכנסת ביום חמישי הקרוב כדי לדון בתקציב 2012 ואני מקווה שהוא יוגש בזמן.

אמיר גילת: לגבי נוהל עבודה פרטית – גם הנדבך הזה תוקן.

אמיר גילת: כמו שדיווחנו בפעם שעברה---

דני זקן: הוחרף, הוחמר, לא תוקן, אמיר.

אמיר גילת: הוא לא הוחמר, הוא תוקן.

רוני בר-און: דני, נא להתאפק.

אמיר גילת: תוקן נוהל עבודה פרטית והמנהל הכללי מיד, אם ירצה, ידווח על זה וישלים את דבריי.

אמיר גילת: יש נוהל חדש לעבודה פרטית, שכמו שאמרתי בפעם שעברה, מסדיר את העניין, לא בשיחת מסדרון, לא בפתקים, לא בעל פה, אלא בצורה מסודרת בוועדה מטעם ההנהלה, שבוחנת כל מקרה ומקרה, יהיו אמות מידה אחידות לכל בקשה כזאת והיא תידון בפני אותה ועדה.

אמיר גילת: לא רק זאת, הלכנו אפילו לדוח אחורה של מבקר המדינה, ל-53א', ומצאנו שם שנושא של חוזים אישיים, אם אנחנו עוסקים בכוח אדם, לא טופל.

אמיר גילת: הייתה שם המלצה של מבקר המדינה שהוועד המנהל יתקין קריטריונים למתן חוזים אישיים על ידי המנהל הכללי, זה לא בוצע, לצערי, עד היום.

אמיר גילת: אנחנו בוועד המנהל כבר קיבלנו החלטה בעניין הזה והותקנו קריטריונים שמסמיכים את המנהל הכללי לקבוע מי ומי בחוזים אישיים.

אמיר גילת: סוגיה נוספת שעלינו עליה תוך כדי, זו סוגיית ניגוד העניינים.

אמיר גילת: היועץ המשפטי לממשלה הנחה כבר ב-2006 להחתים את עובדי המדינה וגם את עובדי על הסכמי ניגוד עניינים.

אמיר גילת: לצערי הרב זה לא בוצע עד היום, אנחנו, מיוזמתנו אכפנו את הנוהל הזה שמשום מה לא מומש וכל עובדי יהיו חתומים על הסדר ניגוד עניינים, כולל לוח זמנים שזה יקרה במהלך 2012.

אמיר גילת: באשר להפקות מקור – אנחנו יוצאים עכשיו מוועדה שדנה בנושא הזה.

אמיר גילת: ל אין כיום את הכלים ואת היכולות לעמוד בדרישות החוק, לכן גם באה הבקשה של המשרד הממונה לכנסת.

אמיר גילת: אני רק אציין שהשנה, מאז חוקק החוק, הושקע הסכום הגדול ביותר שהושקע אי פעם מאז נחקק החוק, 25 מיליון שקלים, לעומת 12 מיליון בשנה שעברה---

רוני בר-און: 12?

אמיר גילת: בפועל בוצעו 8 מיליון ב-2010 וב-2009, 9.

אמיר גילת: כלומר הוועד המנהל הנוכחי, מאז נכנס לתפקידו, שילש את ההפקות המקוריות ואנחנו מתכוונים להגדיל את הסכום בצורה משמעותית גם ב-2012.

אמיר גילת: באשר לשאלתך על הרפורמה, אנחנו עדיין בבדיקה של כדאיות כלכלית של נכסי הנדל"ן כמקור מימון לרפורמה.

אמיר גילת: אני עוד פעם אומר, לא כל הנכסים, אלא נכסי , לא הנכסים, ואנחנו מקווים שתימצא הדרך ויימצא הפתרון ואנחנו מעריכים שזה עניין של שבועות אחדים עד שנוכל לגבש עם המשרד הממונה ועם משרד האוצר את מתווה הרפורמה.

רוני בר-און: אוקי.

רוני בר-און: האם יש למישהו בנוכחים פה הערות או שאלות?

ניר טויב: אני מפורום היוצרים הדוקומנטריים, בשם כל איגודי היוצרים.

ניר טויב: אנחנו מבקשים גם את זכות הדיבור בכל מה שנוגע לדוח מבקר המדינה לגבי הפקות מקור, 36%, כפי שמופיע בדוח האחרון של המבקר.

רוני בר-און: אתה מבקש זכות דיבור, או שכבר בזה מיצית את מה שרצית לומר?

רוני בר-און: אני שואל כרגע לפי הסדר, אני רוצה שהדיון יהיה מסודר.

רוני בר-און: לעניין תקציב הרשות?

ניר טויב: כן, גם לעניין התקציב, אנחנו---

רוני בר-און: סלח לי, רגע.

רוני בר-און: הנושא כרגע, ההתייחסויות כרגע, הוא נושא תקציב הרשות.

רוני בר-און: בבקשה, חברת הכנסת סולודקין.

רוני בר-און: לעניין תקציב הרשות, אל תערבבו את כל הדברים שעל סדר היום, אני רוצה לעבור נושא-נושא כדי שהדיון יהיה ממוקד.

רוני בר-און: לעניין תקציב הרשות.

מרינה סולודקין: חשבתי רק להבהיר שגם אם יש מכרזים, קורים דברים---

רוני בר-און: למכרזים אנחנו נגיע, אני לא אוותר על זה, אני מבטיח לך.

רוני בר-און: לעניין תקציב הרשות, יש מישהו שמעוניין לומר?

רוני בר-און: בבקשה, מי אדוני?

אורי רוזנווקס: פורום היוצרים הדוקומנטריים---

רוני בר-און: בפורום היוצרים הדוקומנטריים כל הזמן ידברו על כל נושא, כל השלושה שביקשו רשות דיבור?

ניר טויב: לא---

רוני בר-און: אני מבין, מה שנקרא, את חופש היצירה ואת עצמאות היצירה, שכל אחד רוצה ליצור---

ניר טויב: אנחנו מבקשים שתקציב יהיה גלוי, שקוף.

ניר טויב: אנחנו מבקשים שהוא יפורסם.

ניר טויב: גם תקציבי לשנים 2006, 2007, 2008-9-10, 2011 כמובן, שאושר, ואנחנו גם רוצים לדעת איך נראה התקציב של 2012.

ניר טויב: אם יושב ראש מדבר על הגדלת הפקות המקור, אז בוודאי הוא כבר עיגן את התקציב.

ניר טויב: אנחנו רוצים שהתקציב יהיה שקוף.

ניר טויב: גם בדוח מבקר המדינה האחרון לא המציאה את הדוחות של 2009 ו-2010.

ניר טויב: זה מצב לא מתקבל על הדעת.

רוני בר-און: רשמת את זה לפניך, מר גילת?

אמיר גילת: כן.

רוני בר-און: מר גילת, אתה כמובן, מכיוון שנציגיך, נציגי היוצרים במדינת ישראל, לפי מיטב זיכרוני ותפיסתי, מכוח החובה מייצגים אתכם גם במליאת , הם רואים את הדברים האלה, אני לא חושב שעל תקציב 2012 אפשר לקיים דיון ציבורי לפני שהוא עובר ברשות, אני חושב שהשקיפות של התקציבים הקודמים היא דבר טריוויאלי.

רוני בר-און: תרשום לפניך לענות לדבר הזה.

ניר טויב: אם אני רק יכול להשלים, לא לשלוח אותנו לחופש המידע.

ניר טויב: זה דבר שצריך לקבל בלי חופש המידע, זה דבר בסיסי.

רוני בר-און: מר טויב, לא יהיה פה דו שיח ביני לבינך, זו הייתה תשובתי, מר גילת יענה לך בסוף, אנחנו לא נהפוך את הדיון הזה לאיזה דיבייט בינך לביני לבין מר גילת.

רוני בר-און: זאת לא תכנית הדיון, זו פעם אחרונה שאתה תופס את המיקרופון ומתחיל לדבר בלי שאתה מקבל רשות.

רוני בר-און: בבקשה, בעניין התקציב, יש לעוד מישהו בחדר איזה שהם עניינים לומר?

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: בעניין היתר עבודות פרטיות?

דני זקן: כן, על זה אני רוצה לומר.

רוני בר-און: דני, אתה יכול להתעורר?

רוני בר-און: אתה ער כשאני מבקש שתירדם ואתה נרדם כשאני רוצה שתהיה ערני.

רוני בר-און: בבקשה, מה יש לך להגיד בעניין היתר עבודות פרטיות?

דני זקן: היה נוהל ישן, נוהל קודם, שהיו לו הרבה מגרעות.

דני זקן: במהלך הדיונים על הסכם הרפורמה אנחנו קבענו שקביעתו של נוהל חדש תיעשה בין ההנהלה לבין האגודה, זה אחד ממכתבי הלוואי של הסכם הרפורמה, ומתוך ראייה שעיתונאים הם לא פקידים.

דני זקן: מה שנעשה עכשיו בעצם, דילגו על העניין הזה, ההנהלה קבעה נוהל חדש שכשהוא יצא הייתי פשוט בשוק כשראיתי את הנוהל.

דני זקן: הנוהל דורש ממך פחות או יותר לקבל אישור גם על זה שאתה רוצה ללכת לשירותים, הוא דורש ממך, למשל, לבקש אישור על כל משהו שאתה עושה מחוץ לרשות, גם אם אתה לא מקבל עליו שכר.

דני זקן: למשל.

רוני בר-און: גם אם אתה מקבל היתר לעבודה פרטית, כשאתה בעבודה הפרטית, כשאתה הולך לשירותים, אתה עדיין צריך לפנות ליושב ראש הרשות.

דני זקן: עדיין צריך לקבל את האישור.

דני זקן: גם אם אתה לא מקבל שכר על משהו שאתה עושה, כמו למשל הרצאות.

דני זקן: הסיפור האחרון היה ההשתתפות בכינוס---

רוני בר-און: אבל הטענה היא, אני מבין, שבמסגרת הרפורמה ציפית שהנוהל החדש יהיה מתואם עם העיתונאים ולא יהיה אליהם יחס של פקידים אלא יחס של בעלי מקצוע.

דני זקן: ובי"ת, שיהיה ריאלי.

דני זקן: אנשים שרוצים לכתוב ספרים, אנשים שעושים דברים...

דני זקן: יש לא מעט---

רוני בר-און: הבנו, אין צורך בדוגמאות.

רוני בר-און: הטענה היא מאוד ברורה.

רוני בר-און: יושבים פה אנשים שמכירים את כללי המשחק וככל שתרבה בדוגמאות כך נדמה שהטיעון שלך פחות חזק.

רוני בר-און: תרשום לפניך את זה, תשיבו על זה בהמשך.

רוני בר-און: אנחנו לא ננהל את זה פה.

רוני בר-און: אנחנו מקדמים בברכה, כמו שאנחנו תמיד עושים בכנסת, את תלמידי בית הספר לשגרירים צעירים בפתח תקוה, עם המורה שלהם, גב' רחל עמרני.

רוני בר-און: הם הקריבו את חופש החנוכה שלהם כדי לבוא לכנסת, זה דבר יוצא דופן.

רוני בר-און: חברי הכנסת אף פעם לא מקריבים חופשים כדי לבוא לכנסת.

רוני בר-און: אם נמצא שאלה שנוגעת לענייני שגרירים צעירים, ואם ייצא לכם לשאול שאלה, נתחשב בבקשה הזאת, אבל אני לא מבטיח בעניין הזה.

רוני בר-און: עוד באשר לעניין של היתר לעבודות פרטיות?

רוני בר-און: אין.

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: הנושא של אי תקצוב הפקות המקור.

רוני בר-און: בשם היוצרים, מי מדבר?

אורי רוזנווקס: אני יושב ראש פורום היוצרים הדוקומנטריים.

אורי רוזנווקס: אנחנו היינו עכשיו עדים למחזה קשה מאוד בוועדת הכלכלה, שבו היה אישור רטרואקטיבי, הכשרה של עברה על החוק של , עליה אנחנו מתריעים במשך חודשים ארוכים.

אורי רוזנווקס: אנחנו ניהלנו עם יושב ראש הרשות, דר' גילת, התכתבות ענפה בעניין של אי העמידה בהפקות המקור של הרשות.

אורי רוזנווקס: בסופו של דבר אנחנו נוכחנו, אפשר לומר במלים קשות, בהכשרה של עברה בוועדת הכלכלה כאשר הוועדה לא מצאה לנכון לקבוע שום סעד לעובדה שבשנה הבאה תעמוד בחוק.

אורי רוזנווקס: יושבת פה חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ שגם הייתה שם, הוועדה לא קבעה שום סעד ושום ערובה ש תעמוד או תתקרב למחויבות שלה בשנה הבאה.

אורי רוזנווקס: אנחנו גם רוצים להגיד גם פה, ובהתבסס על הדברים החמורים שנאמרו בדוח מבקר המדינה בענייני הפקות המקור, שהכסף והאופן שבו מציגה את מצבה הכספי הוא רחוק מהאמת.

אורי רוזנווקס: אנחנו יודעים שמוציאים שם כספים על דברים שאינם כתובים בחוק, בניגוד להפקות מקור קנויות, לדוגמה הקמת ערוץ חדשות, לדוגמה---

רוני בר-און: אני מציע לך, אם אתה רוצה שיתקיים דיון אמיתי, אם עקבת אחרי דברי הפתיחה שלי, לפחות לגבי חלק מהדברים שעסקנו בהם בישיבה הקודמת, יש לנו סוג של התקדמות.

רוני בר-און: להבדיל אולי מוועדות אחרות, שרואות את הערך העליון בהתנצחות, אני מעוניין בתוצאות.

רוני בר-און: התוצאה שהיוצרים והפקות המקור יילכו קדימה ותהיה יותר עבודה ותהיה יותר תוצרת, לא רק אתה תשמח בזה, אני מבטיח לך שגם תשמח בזה ואחרון, אם מותר לי להצטרף באחרון השמחים, אני גם אהיה.

רוני בר-און: אני לא רוצה להתעסק כרגע במה שאתה חושב שלאן הולך הכסף.

רוני בר-און: תסביר לי מה אתה חושב שהייתם צריכים לקבל, מה אתה יודע שלא קיבלתם, מה הוא זה שעשתה הוועדה באותו מחזה עוועים שהיית נוכח בו לפני כמה דקות, ומה הוא זה שאתה מצפה לקבל בשנת העבודה הבאה וועדת הכלכלה, או הוועדה שהיית בה, לא גרמה לך לקבל, שיכול להיות שאנחנו נצליח לקבל את זה כאן.

רוני בר-און: תהיה ממוקד, בבקשה, בעניין הזה.

רוני בר-און: אם נתעסק פה בהטחת האשמות בעניינים שלא ממן העניין, לא נתקדם.

רוני בר-און: אני רוצה להתקדם.

אורי רוזנווקס: אני מעביר לניר את הדיבור.

רוני בר-און: בזה זה הסתיים, חברים.

רוני בר-און: אי אפשר כל הזמן לטייל ביניכם.

רוני בר-און: אני מתקשה לעקוב אחרי זה, תשומות הקשב שלי הן מוגבלות, אני רגיל לשמוע בן אדם אחד, לעבד, לעכל, אחר כך את השני, ולא להיות מתוזז בין שני אנשים.

ניר טויב: דוח מבקר המדינה האחרון שבדק את בשנת 2010, 2009, 2008 ו-2007 התייחס לסעיף 44ג' שמדבר על כך ש צריכה להוציא 36% מהכנסות על הקפות מקור קנויות, קרי הפקות סוגה עילית, מדובר על דרמות, הפקות מקור דוקומנטרי.

רוני בר-און: מכירים את זה, לא יכלו לעמוד בזה בגלל חסרון כיס, אמרו נתחיל באיקס, נתחיל בוואי, נטפס.

רוני בר-און: אמרתי, אם אני אכריח אותם, הם לא יקיימו את זה, כי מי אני שאני אכריח אותם, אף אחד לא יכול להכריח אותם בעניין הזה, אבל אם המדרג יעלה כל פעם, ודיברנו, אני לא יודע אם איתך, אבל עם מישהו מכם, ניהלנו דיון בפעם הקודמת, שעדיף להתקדם בשלבים מאשר להציב יעד שבשלב הזה בוודאי לא נגיע אליו.

רוני בר-און: מה קורה?

רוני בר-און: בשנה האחרונה היו 21 מיליון שקלים?

ניר טויב: לא, 3% רק הושקעו, ה-25 מיליון הם 3%.

רוני בר-און: אוקי, הם הודו בזה, נכון.

רוני בר-און: מה מתוכנן לשנה הבאה?

אמיר גילת: 5.2.

ניר טויב: דהיינו מה הסכום?

רוני בר-און: תעשה את המכפלה, יהיה 35.

ניר טויב: לא, יש ויכוח לגבי הסכום.

ניר טויב: אמיר רואה בזה 180 מיליון שקל כי הוא אומר שזה 36% מהכנסות הטלוויזיה והחוק מדבר, אנחנו בדקנו את זה עם עורכי דין, על 36% מהכנסות , כך זה מופיע גם בדוח מבקר המדינה.

ניר טויב: יש פה נציג של מבקר המדינה, הוא יגיד מה רשום בדוח.

רוני בר-און: לא, סליחה, אם 25 מיליון היו 3% מתקציב הרשות, לא מהגבייה שלכם לטלוויזיה.

רוני בר-און: אם גביתם 180, 25 מיליון זה לא 3%.

אמיר גילת: הכנסות הטלוויזיה היו 489 מיליון.

ניר טויב: אבל יש פה את נציג המבקר שיגיד איך---

רוני בר-און: אני לא אעיר לך פעם נוספת, אני לא יכול לבקש תשובה מאמיר כשאתה אומר לי את מה שאתה אומר באמצע.

רוני בר-און: אמיר, 25 מיליון הם 3% ממה?

אמיר גילת: 5.2 אחוז מהכנסות הטלוויזיה שהן 489 מיליון.

רוני בר-און: זה היה בשנה שעברה, מה השנה אתה מתכנן?

אמיר גילת: ביום חמישי אנחנו רק יושבים על הדיון בוועדת הכספים.

אמיר גילת: אנחנו רוצים להגדיל---

רוני בר-און: כמה אתה רוצה?

רוני בר-און: אתה רוצה להכפיל את זה?

אמיר גילת: רצינו להגדיל, הוועד המנהל כבר הנחה עקרונית להגדיל ב---

רוני בר-און: אתה רוצה להכפיל את זה?

אמיר גילת: אני מעוניין להכפיל את זה, אנחנו גם עברנו הפחתה של האגרה ב-5%---

רוני בר-און: אנחנו לא יכולים עכשיו לקבל ממנו---

אמיר גילת: אדוני, החוק קובע 36% מהכנסות הטלוויזיה.

רוני בר-און: היה 25 מיליון, באינטנשן שמענו שזה יהיה פי שניים בשנה הבאה, איפה הטענות הלאה?

ניר טויב: הטענה היא מאוד פשוטה, תקציב , מה שמעוגן בו בחוק זה סעיף הפקות המקור הקנויות, לא מעוגנת השקעה בשידורי ספורט, לא מעוגנים סעיפים אחרים ש מוציאה עליהם כסף.

ניר טויב: גם אותן הפקות מקור, ואמיר אמר את זה גם בוועדת הכלכלה, למשל זה הקדם אירוויזיון.

ניר טויב: לא כך הייתה כוונת המחוקק.

ניר טויב: אנחנו לא רוצים להתערב ל באופי ההפקות ומה היא תפיק, אבל אין שום פיקוח, ומופיע כך בדוח מבקר המדינה, על בזמן אמת על ההוצאה.

ניר טויב: מה שאנחנו היינו עדים פה, למחזה בוועדת הכלכלה, ומה שראש הממשלה עושה בעצם בשבועיים האחרונים, הוא משמש כחותמת גומי, באה אליו בסוף השנה ומעמידה בלי שום שיקול דעת את המספר ואת האחוזים בדיוק כפי שהיא הוציאה בסוף השנה.

ניר טויב: אנחנו טוענים שאין פה שום שיקול דעת של השר הממונה על הסכום ש צריכה להוציא.

ניר טויב: זאת אומרת זה יורד מ-36% ל-3% או ל-1.7.

ניר טויב: אנחנו רוצים שיהיה שיקול דעת, אנחנו לא באים ועומדים על קוצו של יוד שייצאו כל ה-36%, אבל עדיין זה לא צריך לרדת מ-36% ל-3% או ל-1.7.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: עוד מישהו שרוצה לדבר בעניין הפקות המקור?

רוני בר-און: בבקשה, מי אדוני?

עמית ליאור: יושב ראש איגוד התסריטאים.

עמית ליאור: מכיוון ש-2011 מאחורינו ואנחנו הולכים לבג"צ בעניין הזה, אני חושב שלקראת 2012 צריך להבין באיזה עולם אנחנו נמצאים מבחינת היצירה בישראל, שסוגרים את ערוץ 10, שהמעבר לרישיונות הולך לפגוע במאות מיליונים של שקלים ליצירה הישראלית ודוברת העברית, ואני חושב שאם כבר מדברים על מדרגים, כדאי מאוד ש תחשוב על מדרג הרבה יותר מכובד, ליוצר הישראלי, ליצירה הישראלית ולצרכן הישראלי.

עמית ליאור: חצי האמירה הזאת ש'נכפיל את הסכום', לא מספיק, לא דומה למה שמגיע לציבור הזה.

עמית ליאור: בחמש השנים האחרונות החסרתם מיליארד וחצי שקל להפקת מקור בשפה העברית.

עמית ליאור: לא מספיק, אמיר, בשנה הבאה, 20 מיליון, לא דומה לכלום.

רוני בר-און: הוא לא אמר לך 20 מיליון.

עמית ליאור: הוא אמר כפול, שזה מה זה?

עמית ליאור: בוועדה הקודמת הוא אמר 25.

עמית ליאור: לא מספיק, לא דומה למה שמגיע, לא ליוצר, לא ליצירה ולא לציבור בישראל.

רוני בר-און: ליאור, אני מבין את הכאב, אני מבין את המצוקה.

רוני בר-און: אני שמעתי, והשמיעה שלי קובעת בוועדה הזאת, ומה שאני שומע זה מה שאני אדע לשאול בדיון המעקב הבא, ואתה רואה שאנחנו מנהלים אותו ברצף ולא נותנים לדברים לזלוג, שאחרי שלוש שנים פתאום מתחילים לנסות למשוך חבל מבאר שכבר צללה למרכז כדור הארץ.

רוני בר-און: יהיה פה עוד דיון.

רוני בר-און: לפחות עוד דיון, או עוד דיון, או עוד דיון.

רוני בר-און: האוזן המוזיקלית שלי שמעה שב-2011 היו 25 מיליון, שהוא לא יכול להתחייב עכשיו כי התקציב בא למליאה ביום חמישי והוא לא יכול לעשות פה התחייבות לפני שהמליאה שמעה אותו, וזה נכון וטוב בעיניי.

רוני בר-און: הוא אמר שהשאיפה שלו שבשנה הבאה, ב-2012, התקציב שהיה ב-2011 יהיה כפול.

רוני בר-און: זה לא עוד 25 מיליון.

רוני בר-און: כרגע זה לא מעניין אותי מה שהיה בוועדת הכלכלה, מעניין אותי מה שקורה פה, כי אני אמשיך לעקוב.

רוני בר-און: עוד מישהו בעניין אי תקצוב הפקות המקור?

רוני בר-און: חברות הכנסת, אולי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה, כרגע העברתם את הצעת החוק הזאת, בשנה הבאה בעצם אתם כבר אומרים שלא יהיו 176 מיליון להפקות מקור?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת אתם כבר אומרים שב-2012 יהיו רק 50 מיליון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפי מה שאתה אומר.

אמיר גילת: לא אמרנו 50 מיליון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להבין.

אמיר גילת: גברתי, מאז שחוקק החוק, מעולם לא הייתה לרשות אפשרות לקיים אותו.

אמיר גילת: זה חזר על עצמו שנה אחרי שנה.

אמיר גילת: דווקא בשנה האחרונה, אני אומר שוב, מאז המוסדות החדשים, מאז ההנהלה החדשה, התקציב שולש, אז אני לא מבין למה הטענות דווקא עכשיו.

רוני בר-און: אני מבקש ממך, יש לי בקשה, כמו שאני לא מרשה, לא לחברי הכנסת ולא לאלה שבאים מהצד השני, אני מעוניין בעובדות, אני לא מעוניין בדעות.

רוני בר-און: אם אתה לא מבין או כן מבין, על זה נדבר אחר כך, זה ביום שישי בערב, אתה בסלון שלך, אני בסלון שלי.

רוני בר-און: פה ידברו עובדות.

רוני בר-און: הבנתי, התשובה היא, כפי שאני מבין אותה, וזה חלק מהדיון הקודם שלנו, שמי שחושב שאנחנו נזיז כפתור מפה לפה ונתקן תחלואה של הרבה מאוד שנים ותיכף נגיע ליעד האוטופי הנדרש, שהמחוקק המפואר, שאת ואני חלק ממנו, שם, אז הם יודעים מציאות אחרת.

רוני בר-און: אבל בעיניי, אם בשנה האחרונה שילשו את מה שהיה ב-2010 והוא מציב יעד שהוא לא מתחייב עליו אבל הוא מציב אותו ואני מברך עליו, שבשנה הבאה יהיה כפול ממה שהיה בשנה הזאת, אז נקיים את הדיון כשנשמע את הדבר הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד שהתשובה שלך בהחלט מספקת אותי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רציתי רק לדעת, אדוני היושב ראש, כמה שנים אחרונות המצב הזה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא אומר, מאז ש קמה---

רוני בר-און: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ, אני מאוד מכבד את זה שאת משתתפת בדיון, הדיון שלנו הוא דיון מודולרי, הוא דיון פרוגרסיבי, אנחנו לא הולכים עכשיו אחורה, אנחנו מקיימים דיוני מעקב, זה הדיון השלישי שלני בעניין הזה.

רוני בר-און: אלה שאלות ששאלנו בדיונים אחרים, אין לי מקום ואין לי זמן עכשיו לדברים האלה, אני רוצה להתקדם.

רוני בר-און: אי תקצוב הפקות המקור?

רוני בר-און: יש פה עוד מישהו שמעוניין בדבר הזה?

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: הנושא הבא שהיה לנו על סדר היום זה הפוליטיזציה בשידורים.

רוני בר-און: על זה בעצם דיברנו, הזכרנו את הדוח שהגשתם ואני לא חושב שאנחנו צריכים לדון בזה כרגע.

רוני בר-און: יש רק שאלה אחת.

רוני בר-און: ואני אומר באמת, מכיוון שאני מחויב לשאול אותה, מכיוון שהובא לידיעתי, אני אומר עוד פעם, אין בעובדה שאני שואל אותה כדי להביע דעה.

רוני בר-און: נאמר לי שיש שתי תכניות, תכנית אחת או שתיים שמגיש מנהל הרדיו ותכנית אחת שמגיש מנכ"ל הרשות, שהן לא בין אלה שנסקרו בסקר הזה.

רוני בר-און: השאלה אם יש להן איזה שהיא משמעות מבחינה של מרואיינים פוליטיים.

רוני בר-און: יכול להיות שזה שאמר לי את האינפורמציה הזאת הוא גורם שאני חייב להתחשב באמירה שלו, אני אומר שאם היה צריך להגיד לי על איזה תכניות מדובר, אז אני מניח שהן לא ההארד קור של הפוליטיקה ובוודאי לא ההארד קור של הטענה על פוליטיזציה של מרואיינים.

רוני בר-און: אם אני, בתור פוליטיקאי שמתעניין בדבר הזה, לא מכיר את העניין הזה.

רוני בר-און: תענו לי רק כדי שהעניין יהיה שאני לא מסנן את השאלות, יש תכניות שהמנכ"ל מגיש?

קריאה: תשאל את המבקרת שעשתה את הבדיקה, היא תגיד.

רוני בר-און: המבקרת פה.

רוני בר-און: את הכנסת את הסקר הזה.

רוני בר-און: נאמר לי ככה, נאמר לי שתכניות מחויבות באיזה שהוא רקורד של הליין אפים, ששם את נכנסת פנימה ואת יודעת לעשות את הסקירה, ובעוד שלשתי התכניות, או התכניות שמגיש המנכ"ל ומנהל הרדיו, אין להם ליין אפים במובן זה שהם מתועדים, ואז את בעצם צריכה ממש לסרוק את התכניות האלה בעצמך.

רוני בר-און: קודם כל הטענה הזאת נכונה או לא נכונה?

איתנה גרגור: היא לא נכונה.

איתנה גרגור: אני בדקתי את כל הנתונים האמפיריים בתוך תוכנת השידור שלנו שמעלה את כל המרואיינים שהיו בתכניות השונות.

רוני בר-און: וזה כולל את התכניות של המנכ"ל ושל מנהל הרדיו?

איתנה גרגור: אני בדקתי את כל התכניות, 39 תכניות ברשת ב'---

רוני בר-און: אנחנו מוכנים לקבל את התשובה הזאת.

רוני בר-און: יש מישהו שרוצה להתווכח איתה פה?

רוני בר-און: יש מישהו בחדר שהתשובה הזאת לא נראית לו, לא מקובלת עליו, שהוא רוצה להתווכח איתה?

רוני בר-און: אוקי, תודה, מבחינתי גם העניין הזה מסודר.

רוני בר-און: עכשיו אנחנו באים למינויים.

רוני בר-און: במינויים, אתה בישרת לנו בשורה שהיא חשובה והמבקר טיפל בה וזה הנושא של מינויים בפועל וכל הדברים האלה, אבל מעבר לפרוצדורה, עולות שאלות לא מבוטלות של מהות באשר לטיב המינויים.

רוני בר-און: אני אתן לך את הטענות שהתקבלו אצלי, אחר כך נשמע טענות של חברי הכנסת ואני מבקש את התשובות שלך אליהם.

רוני בר-און: יש טענה בקשר לעוזר בכיר למנכ"ל מחודש זה, זליג רבינוביץ.

רוני בר-און: מונה עוזר למנכ"ל, לפי הטענה המינוי אינו תקין משום שלא עמד בתנאי הסף.

רוני בר-און: על פי תקנות נציבות שירות המדינה המשרה מחייבת תואר ראשון כתנאי סף לתפקיד וזה גם צוין במכתב שהוציאה הרשות.

רוני בר-און: זו טענה אחת.

רוני בר-און: טענה שנייה, שאישרתם חריגה של 52% בשכר של המשרה הזאת, של עוזר המנכ"ל, בניגוד להנחיה של משרד האוצר.

רוני בר-און: טענה שלישית, אני לא אציין אותה, כי היא לא נראית לי חשובה פה.

רוני בר-און: מקרה אחד זה זליג רבינוביץ.

רוני בר-און: המקרה השני זה המנהל 88FM, מר גנור, גם מחודש זה, אי הארכת חוזה.

רוני בר-און: שלוש שנים לאחר שמונה למנהל התחנה 88FM, החליטה ועדת המכרזים שלא להאריך את כהונתו, במקומו מונה משה מורד, שהיה שדר בתחנה.

רוני בר-און: בתקופה הנדונה שהוא ניהל חל גידול בנתוני ההאזנה לרדיו הזה.

רוני בר-און: בוועדת המכרזים, אתה יודע את זה ממקור ראשון, מה שנקרא, היית יושב ראש שלה, המנכ"ל היה בה ומנהל הרדיו היה בה, החליטו למנות במקומו של גנור, שהוא לכאורה סיפור של הצלחה, אני לא מכיר, כל הדברים האלה הם דברים שנמסרים לי ואני מברר אותם במסגרת מה שאמרתי לך, הסריקה שאנחנו עושים לזה, על מה ולמה לא הוארכה הכהונה שלו?

רוני בר-און: מקרה שלישי, אי הארכת חוזה למנהלת רשת א', הגברת צגה מלקו.

רוני בר-און: שוב, גם מהחודש הזה.

רוני בר-און: מנהלת רשת א', בחורה עולה או ממוצא אתיופי.

רוני בר-און: לפי הטענות לא היו תלונות בקשר לתפקוד שלה.

רוני בר-און: נמסרו לי הפרטים, אני מניח שזה על דעתה, בקשר למצבה המיוחד, אני לא אפרט פה, אתם מכירים אותה, אם חד הורית לשני ילדים, אתיופית אמרנו, גברת אמרנו.

רוני בר-און: יותר מ-23 שנה עובדת רשות השידור---

מרינה סולודקין: תואר שני יש לצגה.

רוני בר-און: שלוש שנים אחרונות מנהלת רשת א'.

רוני בר-און: לפי הטענה נהוג להאריך אוטומטית לקדנציה שנייה, לפי הטענה כבר שבוע אחרי שנכנס לתפקידו, מנכ"ל הרשות החליט שלא להאריך לה, עוד לפני שהתקיים המכרז.

רוני בר-און: אישה שהתמודדה מול ארבעה גברים במכרז, אקדמאית, בעלת תואר שני במינהל עסקים, מנהלת מוערכת, בעלת ותק ניהולי, האתיופית היחידה בתפקיד ניהולי ברשות השידור.

רוני בר-און: הטענה המרכזית, רדיפה פוליטית, כאשר המקרה שצוין בפניי, שהיא ראיינה בזמן המחאה החברתית שהייתה פה בקיץ חבר כנסת מהאופוזיציה בלא שעלה מולו, כמו שאתם קוראים, נציג הממשלה או נציג הקואליציה, ועובר לסיום הראיון הזה התקבלה אצלכם תלונה של שני חברי כנסת מהליכוד.

רוני בר-און: עד כאן הפרטים שאני קיבלתי, כאשר כל אלה הם לכאורה הטענה שמנעה ממנה או גרמה לכם להעביר אותה מתפקידה ולהביא אחר תחתיה.

רוני בר-און: הגב' סולודקין, קודם כל אם יש לך בעניין הדברים שאני פירטתי כאן להוסיף עוד, אחר כך נשמע את תשובתכם.

מרינה סולודקין: אני מאוד מפחדת שגם ברדיו יש סילוק נשים.

מרינה סולודקין: אני צריכה לומר שאני מכירה את גב' מלקו עשרות שנים מוועדת העלייה והקליטה ואני אגיד לכם שלציבור האתיופי היה מאוד חשוב שאישה יכולה להיות יושבת ראש ואחראית על שידורים.

מרינה סולודקין: בגלל זה אני חושבת שמכרזים שעושים בחיפזון זה אולי אחת הסיבות שקורים דברים שבניגוד לקדמה, לפרוגרס, להרבה דברים.

מרינה סולודקין: החברה האתיופית, אתם יודעים, זו חברה שמרנית, יש הרבה בעיות של גברים-נשים, בגלל שהקצב של ההתאקלמות של הנשים מהיר יותר וטוב יותר, אז אני חושבת שצועדים אחורה, כמו בהרבה---

רוני בר-און: כמו באוטובוס, אחורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת מה הסיבה, נשמע מה הסיבה.

רוני בר-און: תיכף נשמע.

רוני בר-און: דני, בבקשה.

דני זקן: בעניין המכרזים, בכלל לגבי ועדות המכרזים עצמן.

דני זקן: לאחר היתקלות מסוימת, שעדיין מתבררת בבית משפט שהייתה באיזה שהוא מכרז בקיץ---

רוני בר-און: זה לא מהשמות האלה.

דני זקן: לא, אני אגיע גם לשמות האלה.

רוני בר-און: אני מודיע, מה שבבית משפט, אני לא נוגע.

רוני בר-און: אני לא שואל ולא מתעניין.

רוני בר-און: אין מלכות נוגעת, אני לא רוצה להגיד במלכות, אבל מה שבבית משפט בבית משפט.

דני זקן: בעקבות האירוע ההוא הסתדרה, נקרא לזה, מערכת היחסים לפחות בין היושב ראש לביני על התנהלות של ועדות המכרזים לתקינה טכנית.

דני זקן: יש הידברות כל הזמן, פתרון בעיות, כולל אפילו אתמול בערב.

דני זקן: הבעיה פה בקטע הזה היא לא בטכניקה אלא במה שקורה בפנים, בתוכן, מה קורה בתוך ישיבות ועדות המכרזים.

דני זקן: קודם כל, צעד אחורה, לפני הוועדות, גם מנהלים שהיו במכרזים והייתה אמורה להיות להם הארכה, לא הוארכו, והזכרת את השמות של צגה ויובל גנור, ואוסיף גם את שמו של מנהל רשת ג' שגם אצלו זה קרה, וגם מנהל רשת רק"ע, רשת לקליטת עלייה, שמוליק בן צבי, שגם לו לא הוארכה כהונתו.

דני זקן: הטיעון שניתן היה רענון, בכל המקרים, שהוא טיעון בוא נגיד, שמי שנמצא 15 שנה בתפקיד אולי יש בו משהו, אבל כשהוא שלוש שנים בתפקיד והוא בונה את העסק, אז הוא טיעון שהוא טיפונת בעייתי.

רוני בר-און: תרשום לפניך גם לענות לעניין הזה, או מר בן מנחם, מי שתחליטו שיענה.

רוני בר-און: מה שיתווסף עכשיו, אם יתווסף, תרשמו גם לענות.

דני זקן: בהמשך אכן היו המכרזים.

דני זקן: אתמול היו חלק מהם, היו גם שבוע-שבועיים קודם עוד כמה מכרזים.

דני זקן: ההרגשה שלנו, לצערי הרב, אני אגיד את זה כאן, שהוועדות האלה כמעט מיותרות.

דני זקן: החלטות נקבעות מראש, מגיעים לוועדה, מדברים מדברים מדברים, כמו בכדורגל, בסוף גרמניה מנצחת---

רוני בר-און: כבר לא.

דני זקן: כן, זה היה.

דני זקן: בסוף ברצלונה מנצחת, היום אפשר להגיד.

דני זקן: בסופו של דבר מי שהחליטו עליו מראש---

רוני בר-און: דני, עם עובדות.

רוני בר-און: אני אומר עוד פעם.

דני זקן: אני יודע, אני יודע שאתה ורוצה---

רוני בר-און: לא, אני אבל אני גם רוצה שהדיון הזה ייעל במשהו.

רוני בר-און: אני מבין את המצוקה, אני מבין את העובדה שאתה מדבר כיושב ראש האגודה ואני מעוניין בעובדות.

רוני בר-און: אתה יכול להביע את דעותיך, הם יביעו את דעותיהם, בסוף היום אני אסתכל על הפרוטוקול ואני אגיד על מה בזבזתי שעתיים.

רוני בר-און: יש לך שמות?

רוני בר-און: אמרת מנהל רק"ע, תענו על מנהל רק"ע.

רוני בר-און: תגיד הלאה.

דני זקן: מה שאני יכול להציג, הדבר שאני יכול להציג אותו כאיזה שהוא עדות תומכת, אם תרצה, או משהו תומך, הוא שבכל המכרזים הללו כל חברי ההנהלה, הוועד המנהל וגם נציג הציבור, שגם הוא מההנהלה, בסופו של דבר, כולם מצביעים פה אחד.

דני זקן: מגיעים מועמדים, מדברים.

דני זקן: היה מכרז למשל בשבוע שעבר או לפני שבועיים על משרה בטלוויזיה של מנהל מבצעים הפקה, שזה תפקיד שהוא מבצעי עיתונאי, נגדיר אותו כך.

דני זקן: היה שם בחור שעשה את התפקיד עד היום, לכל הדעות הבחור שעשה את התפקיד הזה מצוין, קיבל את העדויות הכי מצוינות שבעולם ואמרו לו את זה בוועדה, אבל הוא לא נבחר, למה?

דני זקן: כי רצו מישהו אחר לתפקיד.

דני זקן: פשוט.

דני זקן: ואני לא יודע למה, אני באמת לא יודע למה.

רוני בר-און: תיכף נשמע, אולי יש להם תשובה.

רוני בר-און: אולי לא הכול אתה יודע.

דני זקן: בטוח לא.

דני זקן: לגבי רשתות.

דני זקן: הזכרת את גנור ובזה אמרת מספיק.

דני זקן: רשת שמצליחה לכל הדעות, לא מבין למה שינו, לא מבין למה הוא לא נבחר לתפקיד מחדש, כי הוא ניגש למכרז.

דני זקן: רשת ג' – החליטו שפתאום אין מספיק מועמדים טובים מבית.

דני זקן: לא מבין את זה.

דני זקן: היו שם שני מועמדים טובים, אף אחד מהם לא נבחר, פתאום צריך לצאת החוצה.

דני זקן: זה רשת ג', זה לא לא-יודע-מה.

רוני בר-און: מה הרכב ועדת המכרזים?

רוני בר-און: זה רק אתה, אתה ואתה?

רוני בר-און: שלושתכם?

אמיר גילת: במנהלי מדיה וסמנכ"לים זה שבעה חברי ועד המנהל, שני נציגי האיגוד המקצועי והמנכ"ל.

רוני בר-און: מה זה מנהלי מדיה וסמנכ"לים?

רוני בר-און: מנהלת רשת א'?

אמיר גילת: זה מנהל חטיבה.

רוני בר-און: במנהלת רשת א' זה שלושתכם?

אמיר גילת: לא, זה שלושה חברי ועד מנהל, כולל---

דני זקן: שניים ועד מנהל ואחד מליאה.

אמיר גילת: יושב ראש, חבר ועד מנהל וחבר מליאה, מנכ"ל ומנהל המדיה.

דני זקן: ושני חברי אגודה.

אמיר גילת: וכמובן שני נציגי איגוד.

דני זקן: והם באים, הנציגים שלנו, ומדברים, ואני שולח את הנציגים הכי בכירים שיש, לא לעומתיים ולא כלום.

דני זקן: אתמול היו יאיר שטרן ואמנון נדב, למשל, והם מדברים ואומרים את דעתם ו... בסדר, זה לא משנה בכלל, המים עוברים, נבחרים האנשים שההנהלה רוצה.

רוני בר-און: יאיר שטרן ואמנון נדב היו הנציגים שלך?

דני זקן: כן.

רוני בר-און: אלה קליברים דווקא.

דני זקן: קליברים.

דני זקן: כן, קליברים שאף אחד לא התחשב בדעתם.

דני זקן: רשת ב'.

דני זקן: אתמול היה מכרז וזה המקום שבו באמת הכי הקפיץ אותי בסופו של דבר ובגלל הסיפור הזה החלטתי לדבר היום.

דני זקן: זה היהלום שבכתר העמום משהו של , המקום הכי חשוב ל היום, אין ספק בזה בכלל.

דני זקן: ניגשו שלושה אנשים למכרז הזה, שניים נוספים, מנהלים בתפקידים פחות בכירים ברשת שהיו בעבר מנהלים גם יותר בכירים---

רוני בר-און: שלושה אנשים ניגשו ועוד שניים?

דני זקן: שניים לא רצו לגשת, מתוך ידיעה---

רוני בר-און: מי השלושה שניגשו?

דני זקן: מי שנבחר, יאיר קורן, שהוא מנהל חדר החדשות, הבוס הישיר שלי עד אתמול, אליהו בן און, אתה מכיר את השם, ואמוץ שפירא שהוא כתב ועורך ומגיש.

רוני בר-און: ומי השניים שלא רצו לגשת?

דני זקן: לא אומר את שמותיהם, כי לא קיבלתי מהם היתר לעשות את זה.

דני זקן: הם לא ניגשו מתוך ידיעה שהמשחק מכור.

דני זקן: כולם ידעו לפני המכרז מי ייבחר לתפקיד.

דני זקן: אני לא מביע את דעתי על הבן אדם, הבן אדם גם הוא עובד, אני לא אומר לגבי מי שנבחרים, אני אומר לגבי מי שיכול היה להיבחר ובכלל לא רצה ללכת כי המשחק מכור.

דני זקן: איך אני יכול להגיד לך שהמשחק מכור?

דני זקן: כל אחד מהמועמדים ניגש, אני מדבר על רשת ב', הרשת הכי מואזנת בישראל, אולי אחד משני כלי התקשורת הכי משפיעים בארץ, שלוש דקות פחות או יותר כל אחד מהם דיבר, אחרי זה היה דיון של חמש דקות.

דני זקן: אולי זה היה סוף היום, אולי הם היו עייפים, אבל זה היה ברור.

דני זקן: מי שהיה בדיון סיפר שבסדר, ישבו, דיברו וכשדיברו והייתה את ההתדיינות בסוף, היא הייתה; החבר'ה שלנו אמרו את שלהם ובסוף ברצלונה ניצחה.

רוני בר-און: עוד משהו?

דני זקן: כן.

דני זקן: עניין טכני כספי איגודי, נקרא לזה.

דני זקן: זו הפנייה שלי להנהלה באופן שאני אעלה אותה גם בצורה יותר מסודרת; המנהלים היוצאים, המנהלים שהיו מנהלים בפועל לאורך השנים והמנהלים היוצאים, יש סיכום, שוב, סיכום הרפורמה הבלתי נכנסת הזאת, שאין פגיעה לחבר'ה האלה בשכר, דרגה וכולי, אני מבקש לעמוד בסיכומים הללו לגבי החברים הללו, בהתאם לסיכומים שהיו, אף שהם היו מנהלים בפועל ולא מנהלים ממונים.

דני זקן: זהו, אני חושב.

רוני בר-און: עוד מישהו בעניין הפוליטיזציה.

רוני בר-און: .. לא, אני אשנה את זה, אני לא אקרא לזה פוליטיזציה במינויים, אני אקרא לזה מה שנקרא מינויים ידועים מראש, או שיקולים זרים במינויים.

רוני בר-און: אני לא רוצה לקרוא לזה פוליטיזציה, כי לא הוכח ששם איקס שייך לפוליטיקה וואי.

רוני בר-און: מי אדוני?

צבי גרזון: מוועד הטכנאים.

צבי גרזון: היו לנו הרבה חששות לפני המכרזים האלה, ויש לנו עדיין, כי לא כולם נגמרו.

צבי גרזון: אני חייב להודות שעד עכשיו כמעט כל המינויים היו מינויים לא רק שהם מתקבלים על הדעת, אני חושב שהיו מינויים טובים.

צבי גרזון: כמובן שהמינויים לא נגמרו עדיין, יש עדיין מינויים, אני מקווה שהתחושה הזאת שלי תישאר עד הסוף, אבל עד עכשיו המינויים הם לא סבירים, הם מינויים טובים.

רוני בר-און: אתה מדבר בכלל, או רק בדיסציפלינה שאתה בא ממנה?

צבי גרזון: לא, בכלל.

צבי גרזון: בעניינים הטכניים עוד לא נגעו.

רוני בר-און: אתה מדבר גם על המינויים של העיתונאים?

צבי גרזון: בהחלט כן, כלל המינויים.

רוני בר-און: אוקי.

רוני בר-און: בבקשה, אדוני.

רן אפרתי: אני חושב שדוח מבקר המדינה דיבר על זה שצריך גם לרענן את השורות.

רן אפרתי: בעצם זה שמרעננים את השורות, זה כבר כיוון שאנחנו דווקא די מרוצים ממנו.

רן אפרתי: יש אנשים שיושבים בתפקידים עשרות שנים ב ומן הסתם הגיע הזמן, אם רוצים להצעיד את המקום הזה קדימה, גם לבוא ולרענן את השורות, להכניס גם חבר'ה צעירים, חבר'ה ש...

רן אפרתי: לאו דווקא צעירים, אבל לרענן את השורות, להצעיד את הרשות סוף סוף קדימה ולא להישאר תקועים, כמו שכולם מדברים, בבוץ הקודם, של אנשים שכבר עייפים, כבר אין להם כוח ל---

רוני בר-און: ומהכלל אל הפרט, אמרת את זה, מה?

רן אפרתי: דווקא את הנושא שהזה של המינויים אנחנו כן מקבלים בהבנה ואני חושב שזה דבר שכן צריך לעשות אותו ואנחנו בעד זה.

אליס גולדמן: אני משפטנית מטעם אומ"ץ.

אליס גולדמן: אני רוצה להעלות איזה שהיא נקודה שקצת צרמה לי.

אליס גולדמן: הרשות היא רשות ציבורית ולמיטב ידיעתי כשיש מספר מתמודדים, ביניהם נשים, אני מדברת על האישה, אז יש מה שנקרא העדפה מתקנת והייתי רוצה לדעת מה ההשכלה, הכישורים של מי נבחר לתפקיד במקומה, מה השכלתו והכישורים, כי הבנתי שהגברת מאוד מוכשרת.

אליס גולדמן: אז תודה מראש.

רוני בר-און: אני חושב שאמרתי את זה, וגם אמרתי שהיא התמודדה גברת יחידה מול ארבעה גברים.

רוני בר-און: גם במקרה הזה, לפי דעתי, יש לה, אני לא בטוח מאיזה מקום אני בא בעניין הזה, יש את העניין של העובדה שהיא אתיופית, יש בזה גם איזה שהוא---

אליס גולדמן: יש לה הרבה מעלות, אני מסכימה.

רוני בר-און: בבקשה, מי אדוני שהצביע?

רוני בר-און: אתה מהתלמידים?

- תלמיד: כן.

רוני בר-און: יופי, בוא למיקרופון.

רוני בר-און: בבקשה, תציג את עצמך ותשאל את השאלה.

- תלמיד: לפי מה שמשת

- תלמיד: מע מהדיונים עד כה נוכחתי שכל ההליך של המינויים והבחירות זה בעיקר על הדף, זה בעיקר משהו רשמי שלא מתבצע.

- תלמיד: האם מאז פרסום הדוח בוצעה ההסדרה של הנושא שלא רק על הדף והאם בכלל יש צורך לשנות את הדרך הזאת?

רוני בר-און: אני אענה לך על זה.

רוני בר-און: המסקנה שלך היא קצת מהירה מדי, יכול להיות שזה בגלל שאתה יושב פה רק בחלק מהדיון, שהוא חלק מסדרה של דיונים.

רוני בר-און: הדוח במפורש התריע על תופעה של אי תקינות בהליכי המינוי, זה בדיוק סדר האבולוציה של ההתפתחות של הדיון הזה; מבקר המדינה בודק, סורק תקופה, קובע ממצאים, מסיק את המסקנות, מנחה איך מתקנים ותפקידה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כחלק מהכנסת שמפקחת על עבודת הממשלה, לעקוב האם הגוף המבוקר אכן עושה את התיקונים.

רוני בר-און: זה בדיוק מה שאנחנו עושים עכשיו.

רוני בר-און: אני כשלעצמי לא יכול למהר למסקנה שאתה כבר הגעת אליה, יכול להיות שנגיע אליה, ואז זה יהיה מצער מאוד, יכול להיות שנמנע אותה, או שהרשות תמנע אותה ואז היא תקבל את השבחים במקום שבו היא צריכה לקבל את השבחים, אבל השאלה היא חשובה, וזה בדיוק הנושא שבו אנחנו עוסקים.

רוני בר-און: אני חוזר לנושא של האתיופים, קיבלתי הערה מאחור, שחוק הייצוג ההולם במשרדי הממשלה והחברות הציבוריות שעבר, לפיו אחוז וחצי מכלל העובדים צריך להיות מבין יוצאי אתיופיה, אז תתייחסו גם לנקודה הזאת.

קריאה: החוק לא אומר אחוז.

קריאה: הוא אומר שצריך להיות ייצוג הולם.

רוני בר-און: בסדר, אז ייצוג הולם, נמחק את האחוז וחצי הזה.

רוני בר-און: זה דיון של היועצים שלי, אחד אומר ככה, השני אומר ככה, שולחים פתקים, הכול בסדר.

רוני בר-און: כן, יש עוד מישהו בענייני המינויים?

רוני בר-און: עכשיו בענייני המהות של המינויים, לא בעובדה המשמחת, אני צריך לומר, שאת התקלה של מנהלים בפועל ומינויים בפועל אתם מסלקים מסדר היום, אבל צריך גם תוך כדי היעילות הזאת לא לדרוס את הרעיון המסדר של המינוי הנכון.

רוני בר-און: לא רק זה שיהיה איש בתפקיד אחרי תהליך, אלא גם שייבחרו האנשים.

רוני בר-און: מי עונה?

רוני בר-און: אתה, אמיר?

אמיר גילת: כן, אני אתחיל, ברשותך.

רוני בר-און: נלך לפי הסדר שהצגנו, או שאתם בוחרים לעצמכם סדר אחר?

רוני בר-און: הצגנו זליג רבינוביץ, שתי תקלות, אי עמידה בתנאי סף ו---

אמיר גילת: שתי תקלות לכאורה.

רוני בר-און: לכאורה, כמובן.

רוני בר-און: כל מה שהצגנו הוא לכאורה.

רוני בר-און: כל החיים שלנו הם לכאורה.

רוני בר-און: היחידים בעולם שהם לא לכאורה אלה בתי המשפט.

רוני בר-און: כל הנוכחות שלנו בעולם הזה היא לכאורה ואם בית המשפט יקבע בפסק דין, אז זה כבר לא לכאורה.

רוני בר-און: בבקשה.

אמיר גילת: אני מכיר את מר רבינוביץ, שיושב פה מאחוריי מזה כשנה.

אמיר גילת: התרשמתי מאוד.

אמיר גילת: אני רק יכול להגיד לפרוטוקול, שהלוואי שכל עובדי היו כמוהו.

אמיר גילת: גם נציג אגודת העיתונאים הגדיר אותו כאיש ברוך כישרונות ואני מסכים.

רוני בר-און: על זה אף אחד לא אומר כלום.

אמיר גילת: אשר לעניינים המנהליים, האחד, המשרה שלו היא משרת אמון ואני לא חושב שצריך את תנאי הסף שהזכרת למשרת האמון.

אמיר גילת: וגם לגבי השכר, אני חושב שהוא היה שמח למצוא בחשבון הבנק שלו ב-1 לחודש את הסכומים שהוזכרו, אנחנו גוף ציבורי, הכול נעשה לפי חוק.

רוני בר-און: לא, הוא לא היה שמח.

רוני בר-און: אני בטוח שאם הוא איש טוב, מיטיב ורציני כמו שאתה מתאר אותו ואני לא יכול לומר אחרת כי אינני מכיר, להיפך, חזקת החפות והמצוינות מקובלת עליי...

רוני בר-און: אתה אומר כך; עוזר מנכ"ל היא משרת אמון, לכן כל הטענות בדבר תנאים מוקדמים, בכלל לא היה צריך בעניין הזה בעצם מכרז.

רוני בר-און: אז כל תנאי הסף לא חלים במקרה הזה?

רוני בר-און: העניין ייבדק, אני לא יודע לבדוק אותו פה, אני מניח שאתה אומר נכון.

רוני בר-און: ואתה אומר שהחריגה של 52% היא לא נכונה.

רוני בר-און: הוא קיבל איזה שהוא---

אמיר גילת: הוא לא קיבל עוד כלום, אנחנו מקווים שהוא יקבל תגמול הולם למאמץ שהוא משקיע והנושא נמצא בבדיקה מול כל הגורמים המוסמכים---

רוני בר-און: זאת אומרת כרגע השכר שלו, או השכר שקבוע לו, אלא אם תודיע לנו אחרת ותעמוד בתנאים של משרד האוצר---

אמיר גילת: ---הוא המנהל הישיר שלו, הוא יכול להתייחס גם.

רוני בר-און: של הממונה על השכר, לא יחרוג משכר של עוזר מנכ"ל?

רוני בר-און: זו תשובתך, יוני?

יוני בן-מנחם: מאה אחוז.

רוני בר-און: לעניין זליג רבינוביץ בשלב זה השבתם.

יוני בן-מנחם: אני יכול להוסיף?

רוני בר-און: יש עוד מה להוסיף?

יוני בן-מנחם: אני לא אחזור על כל הסופרלטיבים וגם אין הנחתום מעיד על עיסתו אבל דני זקן תיאר את מר רבינוביץ כאיש ברוך כישרונות, כפי שציטט היושב ראש.

יוני בן-מנחם: מר רבינוביץ הוא אחד המנועים העיקריים של בתחום הניהולי, בנוסף להיותו עוזר בכיר למנכ"ל הוא גם ראש המדיה החדשה, ראש צוות ההקמה של ערוץ החדשות, הוא עובד 20 שעות ביום, יש לו קבלות מוכחות בשטח והלוואי ש תתברך בעוד עובדים כאלה, כך שאני לא מציע לחפש---

רוני בר-און: זאת אומרת המנכ"ל ועוזר מנכ"ל עובדים 24 שעות ביממה.

יוני בן-מנחם: אני לא אמרתי על המנכ"ל.

יוני בן-מנחם: אמרתי שאין הנחתום מעיד על עיסתו.

רוני בר-און: אתה יודע מה זה מזכיר לי?

רוני בר-און: לצ'יץ', ראש העיר המיתולוגי של תל אביב, היה ממלא מקום מיתולוגי, יגאל גריפה, מנוחתו עדן, ותמיד כשהוא היה מציג הוא היה אומר, אני ממלא מקום ראש העיר וזה ראש העיר, אנחנו עובדים 24 שעות ביממה, הוא, ראש העיר, עובד 20 שעות ואני 4 שעות.

רוני בר-און: אני מקווה שאתה לא משם מביא את הדוגמה הזאת.

דני זקן: אפשר לשאול שאלת המשך למה שאמר יוני?

רוני בר-און: בבקשה, אבל לא בהתנצחות.

דני זקן: חלילה וחס, רק שאלת הבהרה.

דני זקן: אמרת, יוני, שהוא ראש המדיה החדשה וראש צוות ההקמה של ערוץ החדשות?

יוני בן-מנחם: ראש צוות ההקמה של המדיה החדשה וראש צוות להקמה של---

רוני בר-און: זה מה שהוא אמר.

דני זקן: לא, חשבתי, אני יודע, שהוקמה כבר מדיה חדשה.

דני זקן: אז רק הערה לעניינים האלה, שני הדברים האלה הם לא דברים שהוסכמו במבנה החדש של שצריך להיות מוסכם, וכבר מתחילים להניע אותם.

דני זקן: בלי קשר לאיש ברוך הכישרונות.

קריאה: גם להנהלה יש סמכויות ברשות.

רוני בר-און: אם יש על זה טענות של חריגה ממינהל תקין, אני מזכיר, כל מה שאנחנו עוסקים פה, אנחנו משתדלים לא לדחות על הסף את הטענות של התנהלות אגודה מול ההנהלה, אנחנו לא נהיה פה במקום הנהלה ולא נהיה סוג של מגשר בין האגודה לבין ההנהלה, אנחנו עוסקים בדוח מבקר המדינה על טענות של חריגה ממינהל וניהול תקין.

רוני בר-און: אם זה נעשה במסגרת לא רק הסמכויות של ההנהלה אלא החובות של ההנהלה, אז אנחנו לא נתערב בדברים האלה.

אמיר גילת: רק ברשותך, במשפט אני יכול להתייחס, מליאת החליטה על הקמת ערוץ חדשות ומונה צוות---

רוני בר-און: אני כבר סגרתי את זה.

אמיר גילת: מאחר שזה בפרוטוקול---

רוני בר-און: לכאורה אתה רוצה להוסיף עוד משהו.

רוני בר-און: בבקשה.

רוני בר-און: עכשיו אנחנו ממשיכים במכרזים, יובל גנור.

אמיר גילת: זה לא ממשיכים במכרזים.

אמיר גילת: למינוי הזה התייחסתי, כי זה לא היה מכרז.

אמיר גילת: אני חושב שיש טעם לפגם, אדוני, שאנחנו ננהל כאן בפורום הזה---

רוני בר-און: לא, אין שום טעם לפגם.

אמיר גילת: אני אסביר.

אמיר גילת: דיון על דיוני ועדת מכרזים.

אמיר גילת: כל חבר בוועדת המכרזים מצהיר שהדיונים הם חסויים, הם נשארים בתוך החדר.

אמיר גילת: אני לא חושב שזה נכון, גם מבחינת צנעת הפרט וגם מבחינות אחרות, לפתוח פה את הדיון לנושאים שמיים.

אמיר גילת: אני מוכן להתייחס לעקרונות, אני לא חושב שראוי---

רוני בר-און: לא, לא.

רוני בר-און: סליחה, עם כל הכבוד, יש פה עניינים ספציפיים.

רוני בר-און: העניין של יובל גנור הוא עניין ספציפי והעניין של גב' צגה מלקו הוא עניין ספציפי, ואתם תתייחסו אליהם.

רוני בר-און: זה שאתם במקרה גם חברי ועדת המכרזים, אתה מדבר פה ואתה משיב פה כיושב ראש , אתה לא פוגע בהתחייבות שלך כחבר ועדת המכרזים לשמור על החיסיון של הדיון.

רוני בר-און: טענת החיסיון של הדיון לא עומדת לכם כשאתם באים לדון בכנסת על הדברים.

רוני בר-און: אתם תענו על העניין הזה, למה יובל גנור, שהיה לכאורה לפי הטענה, שאינני מכיר אותו, כפי שאינני מכיר את הגברת מלקו, כפי שכמובן לא הכרתי את מר רבינוביץ ואני שמח לשמוע שכולי עלמא לא פליג שהוא איש ברוך כישרונות ושהכול בעניינו הוא תקין וכשר וראוי ומסודר, למה איש שלכאורה עשה עבודה טובה שלוש שנים, החלטתם לא להאריך את הכהונה שלו.

רוני בר-און: הרי יש לכם טענות טובות.

אמיר גילת: לגבי המכרז, אני אומר שוב, אני לא רוצה להיכנס, עם כל הכבוד---

רוני בר-און: סליחה, אני אאכוף אותך.

רוני בר-און: אני יודע לאכוף אותך.

אמיר גילת: אני אומר שהטוב מבין המועמדים נבחר.

רוני בר-און: אני לא מקבל את התשובה הזאת.

אמיר גילת: זו התשובה, אדוני.

אמיר גילת: היה מכרז, חברי ועדת המכרזים שמעו את כל אחד מהמועמדים.

אמיר גילת: אגב, בחלק ניכר מהמכרזים גם נבחרו נשים ואני שמח על כך, אבל אני שמח פעמיים להגיד שלא נבחרה אישה כי היא אישה, נבחרה אישה כי היא הייתה המועמדת המתאימה ביותר.

אמיר גילת: ובמקרה אחר זה לא קרה.

רוני בר-און: מר גילת, הטענה נגד , נגדך, כמי שעמד בראש ועדת המכרזים וכנגד מי שנוכח פה, מנכ"ל הרשות ומנהל הרדיו, היא שבמכרז של יובל גנור נשקלו שיקולים לא רלוונטיים, בחרתם אדם שאינני יודע מי הוא, לא מכיר את זה ולא מכיר את זה, חרף העובדה שהוא מנהל מוצלח, משום שאתם רוצים שיהיו שם אנשים שהם עושי דברכם.

רוני בר-און: זו טענה חריפה וקשה, עוד לא הגעתי לגברת מלקו, ואתם נדרשים להשיב עליה.

אמיר גילת: אני דוחה את הטענה הזאת מכל וכל.

אמיר גילת: נבחר מועמד שבעיני ועדת המכרזים היה מועמד ראוי, לא הכרתי אותו קודם, למרבה המזל אין פה עניין פוליטי, מדובר על מוזיקה, והוא נמצא המועמד המתאים ביותר.

אמיר גילת: אני לא מבין מה רע בכך שוועדת המכרזים מצאה---

רוני בר-און: מה הפסול שנמצא ביובל גנור?

אמיר גילת: אתה עוד פעם מכניס אותי לדיוני ועדת המכרזים---

רוני בר-און: אני מכניס אותך למקום שבו אתה צריך להיות.

אמיר גילת: אז אני אומר שישבה ועדת מכרזים, שבעה אנשים, התרשמו שמר משה מורד היה המועמד המתאים.

רוני בר-און: יש פרוטוקול לדיון הזה?

אמיר גילת: ודאי.

רוני בר-און: אפשר להציג אותו לוועדה?

אמיר גילת: בוודאי.

אמיר גילת: אנחנו נקבל ייעוץ משפטי, אם זה לא חסוי, אנחנו נוציא.

אמיר גילת: אנחנו לא מסתירים שום דבר.

רוני בר-און: אדוני מבקר המדינה, אני מבקש באופן חריג לבדוק את העניין הזה עד לישיבה הבאה, שלא תהיה בעוד שלושה חודשים, היא תהיה בעוד שבועיים.

רוני בר-און: אני חושב שיש פה ניסיון שאני לא רוצה להגדיר אותו בשלב זה במלים חריפות, אני אדע למצוא את המלים החריפות כשיגיע המועד, למנוע אינפורמציה מן הכנסת.

רוני בר-און: אנחנו נבדוק, גם אנחנו, את ההיבטים המשפטיים של ההתחמקות מהתשובה הזאת, זה עוד לפני שהגענו לדיון בשאלת הגברת מלקו ובשאלת מנהל רשת ב'.

רוני בר-און: שמעת פה היום שבמשך חודשים המכרז למנהל רשת ב' סופו היה ידוע מראש.

רוני בר-און: חבל באמת שלא אמרתם את השם של זה שהיה צריך להיבחר בישיבה הקודמת ואז היינו יודעים אם הסוף ידוע מראש, שהתקיים דיון ובו הוקצה לכל מועמד למשרה כל כך חשובה, שלושה מועמדים, לא היו 33 מועמדים וזה היה צריך להתקיים במשך חודש ימים, שלוש דקות לכל מועמד, כשסך כל הדיון אחרי הצגת המועמדים את עצמם לא עלה על משך של חמש דקות ושנבחר מי שהיה צפוי שייבחר.

רוני בר-און: זה באשר לרשת ב'.

רוני בר-און: אתה לא מוכן לענות גם לשאלות בקשר למנהלת רשת א', הגברת מלקו?

אמיר גילת: אדוני, אני לא רוצה שיתפרשו דבריי כהתחמקות, אני---

רוני בר-און: אני מפרש, זכותי לפרש כמו שאני רוצה.

אמיר גילת: בסדר, אנחנו נקבל חוות דעת משפטית.

אמיר גילת: אני גם לא רוצה לעבור פה על החוק, יש פה עניינים של צנעת הפרט.

אמיר גילת: אתה מבקש להיכנס לתוך עניינים ש---

רוני בר-און: צנעת הפרט שייכת לגברת מלקו---

אמיר גילת: או לא, או למועמדים אחרים.

רוני בר-און: גם לגבי צנעת הפרט בפעם הקודמת, שהזכרתם משהו בקשר לצנעת הפרט, אני רוצה לתת לכם הרצאה גדולה, אני אבחר את ההזדמנות ואת המועד לתת אותה, זה היה זריית חול בעיני הוועדה, הסיפור של צנעת הפרט מהדיון הקודם.

רוני בר-און: היה סיפור של צנעת הפרט, אני לא רוצה להזכיר את השם, השם עלה פה ואתם סיפרתם.

רוני בר-און: ..

רוני בר-און: מיקי דיבר על צנעת הפרט, לא מיניי ולא מקצתי.

רוני בר-און: אנחנו מכירים את הסיפורים של צנעת הפרט, צנעת הפרט של גברת מלקו לא שייכת לך ולא שייכת ל, היא שייכת לגברת מלקו, ואם מי שפנה אליי נתן את כל הדברים האלה, הוא נתן את זה מן הסתם על דעתה של בעלת הזכות לצנעת הפרט.

רוני בר-און: אני מציע לך לשקול עוד פעם את העובדה שאתה לא רוצה לפרט למה גברת מלקו---

אמיר גילת: אמרתי, היא הייתה המועמדת הפחות טובה מבין אלה שניגשו.

אמיר גילת: ישבה ועדת מכרזים, שמעה את כל המועמדים והמועמדות והחליטה מה שהחליטה.

אמיר גילת: אגב, ציין פה מר זקן את הנושא של אגודת העיתונאים, במקרים אחרים התקבלה החלטה פה אחד על דעת אגודת העיתונאים.

אמיר גילת: אז במקרה שזה לא נראה---

דני זקן: אני חייב להעיר.

דני זקן: אחרי שהייתה התנגדות אז ביקשו מחברי אגודת העיתונאים להצטרף---

אמיר גילת: והם הסכימו.

דני זקן: כדי שזה יהיה פה אחד, שזה ייראה כלפי חוץ פה אחד.

אמיר גילת: והם הסכימו.

רוני בר-און: במקרה של מלקו, חברי אגודת העיתונאים הסכימו?

דני זקן: התנגדו.

רוני בר-און: גם אחרי שהם ביקשו מהם?

דני זקן: אני לא זוכר מה היה בסיום, אבל הם תמכו בה, הם הצביעו עבורה.

רוני בר-און: המקרה של צגה מלקו התקבל פה אחד?

אמיר גילת: לא.

אמיר גילת: אבל מקרים אחרים כן התקבלו---

רוני בר-און: אבל אני מדבר איתך על מלקו.

רוני בר-און: אמיר, אם אתה היית מראיין אותי ואני הייתי אומר לך פעם ככה ופעם ככה, מה היית אומר לי?

רוני בר-און: עכשיו אני מדבר איתך על מלקו.

אמיר גילת: אבל שים לב מה קורה, אדוני, היו שורה של מכרזים.

אמיר גילת: במקרים שבהם הייתה הסכמה, אז זה בסדר, ובמקרים שלא הייתה הסכמה של אגודת העיתונאים, זה לא בסדר?

רוני בר-און: אדוני היושב ראש, אל תיתמם, אני מדבר איתך על ארבעה מקרים, שלושה שאני העליתי, שמהם באחד הנחת את דעתי שאין בו שום תקלה.

רוני בר-און: המקרים האלה, אף אחד מהם לא קראתי בעיתון ואף אחד מהאנשים לא דיבר איתי באופן אישי, אלה אנשים שחברי כנסת ו/או גורמים אחרים מעלים אליי כיושב ראש הוועדה משום שכנראה לא נעים להם להעלות את זה בעצמם.

רוני בר-און: במקרה האחד, הראשון שהעליתי, שנראה לכאורה הכי בעייתי, קיבלתי את ההסברים שלך.

רוני בר-און: הדברים שלך הם טובים, הדברים שלך הם ראויים, כמובן כמו שאתה אומר, לכאורה, עד שייבדק, שזו באמת משרת אמון ושבאמת אין חריגה בשכר ואני מברך אותך, מברך את המנהל הכללי, מברך את עוזרו ומקווה שבאמת הם יעשו עבודה מצוינת.

רוני בר-און: אני שואל אותך על שני מקרים, אתה לא מוכן לענות לי, אנחנו נמצא את הדרך שהעובדות תובהרנה, בין שאתה תקבל ייעוץ משפטי שאתה טועה כשאתה לא עונה לי, בין שאני אביא את האנשים הנה, בין שאני אדרוש להביא הנה את כל ועדת המכרזים.

רוני בר-און: אין בכנסת דבר כזה שאתה בא לכנסת לוועדה לענייני ביקורת המדינה ואתה אומר, 'אני התחייבתי במקום אחר לא לענות ולכן אני לא עונה על הדברים האלה'.

רוני בר-און: זה לא קיים, מי שנותן לך את הייעוץ המשפטי הזה מטעה אותך.

רוני בר-און: אתה לא מוכן לענות על שני המקרים---

אמיר גילת: עניתי, אדוני, אני לא---

רוני בר-און: לא, התשובה שלך היא לא תשובה בעיניי.

אמיר גילת: התשובה, אדוני, היא תשובה מלאה וכנה; הייתה ועדת מכרזים, היא התרשמה מהמועמדים וכל ועדת מכרזים בחרה את המועמד שנראה לה הטוב ביותר.

אמיר גילת: אני לא מבין למה אתה לא מוכן לקבל---

רוני בר-און: אדוני המבקר, אני חוזר אליך בעניין הזה.

רוני בר-און: לך הוא לא יכול להגיד את הדברים האלה, גם לי הוא לא יכול להגיד את הדברים האלה, אבל לי אין כוח להיכנס כרגע למסמכים שלו, אני גם לא בנוי לזה.

רוני בר-און: אנחנו, כדי לנסות לקדם את למצב שבו לא כל מדינת ישראל כל פעם, פעם אחר פעם, תתלה בה את כל הרעות החולות של הניסיון של השלטון להשתלט עליה, הם לא רוצים לעזור לנו לעזור להם, אולי צריך לעשות פה איזה שהוא עניין בבליץ, לבדוק את המינויים האלה.

רוני בר-און: כי אם זה לא ייעצר פה, אז כל הדוח שלכם על המינויים בפועל, במקום להועיל, רק יקלקל, כי הם יעשו עכשיו את כל המכרזים וכל המכרזים יהיו צגה מלקו ויובל גנור, ואז ייצא שכרנו בהפסדנו.

רוני בר-און: זה שדחפנו אותם, במקום מינויים בפועל, יהיו מינויים כדת וכדין, אבל מינויים שכל העולם יטען שהם מינויים לא ראויים, מינויים מוכוונים.

רוני בר-און: השאלה אם אני יכול לקבל פה עכשיו איזה שהיא עזרה מהביקורת, בעניין הזה, בתגובה מיידית.

רוני בר-און: תשקלו את זה ותראו מה אתם עושים עם העניין הזה.

רוני בר-און: יש פה עוד מישהו שרוצה לומר עוד משהו?

רוני בר-און: לא, מי שדיבר כבר לא ידבר.

רוני בר-און: כן, גברתי.

נגה בריינס: אני מאיגוד העורכים.

נגה בריינס: זה בעניין ש מעסיקה עורכים, עורכי וידיאו, של תכניות טלוויזיה וכתבות יומן.

נגה בריינס: היא מעסיקה אותם דרך קבלן חיצוני באופן שהשכר שלהם הוא נמוך מהמקובל במשק וגם תנאי התשלום הם ארוכים הרבה יותר ממה שמקובל.

נגה בריינס: אנחנו כבר יותר מחצי שנה פונים ל והיא לא עונה לנו, אלא שולחת אותנו ב...

נגה בריינס: אני את המזכירות של יוני מכירה טוב מאוד.

נגה בריינס: הם לא עונים ואנחנו אומרים להם בפירוש שלהעסיק ישירות, כפרילנסרים, את עורכי הווידיאו, זה יגרום לחיסכון של מאות אלפי שקלים בשנה ל והם פשוט לא מתייחסים אלינו.

רוני בר-און: זה לא היה בדוח הביקורת.

רוני בר-און: אני לא מכיר את זה, לא מדוח הביקורת וזה לא היה במצע הדיון.

רוני בר-און: יש לכם הזדמנות להשיב על זה.

נגה בריינס: מבקר המדינה כבר התעסק במכרז הזה שזכה הקבלן החיצוני, איכשהו זה עבר ל ונשאר שם.

רוני בר-און: אתה רוצה להשיב על העניין הזה?

אמיר גילת: אני לא מכיר את זה.

רוני בר-און: אתה מכיר את זה, יוני?

יוני בן-מנחם: אני לא חצי שנה בתפקיד אפילו, היא אומרת שהיא פנתה לפני---

רוני בר-און: היא אומרת שהיא מכירה את המזכירות שלך.

רוני בר-און: אתה מכיר את המזכירות שלך?

יוני בן-מנחם: אני מכיר את המזכירות שלי, אבל הן לא חצי שנה בתפקיד, אני מצטער מאוד.

יוני בן-מנחם: אני בקושי שלושה חודשים בתפקיד, איך פנית לפני חצי שנה---

רוני בר-און: מכל מקום, תרשמו לעצמכם.

יוני בן-מנחם: נבדוק את זה.

קריאה: זה לא חלק מהדוח.

רוני בר-און: מה, אתם יושבים פה רק כדי מה שנקרא לגנוז את הדוח, או ש---

אמיר גילת: להיפך.

רוני בר-און: יש טענות, אני מנסה לברר אותם, אני גם נוקט איזה שהוא קו שנותן לכם הזדמנות לבמה להסיר את הטענות מסדר היום, אתם לא רוצים להתמודד איתה, אני לא יודע לענות על הטענה הזאת.

רוני בר-און: שמעת, אם הם יבדקו וירצו לענות בפעם הבאה, מה טוב.

רוני בר-און: אני לא יודע לענות.

נגה בריינס: אני צריכה לפנות למבקר המדינה בשביל לקבל תשובה?

רוני בר-און: יכול להיות.

צבי גרזון: בנושא אחר, הוא לא בשולי הדברים, הוא נושא מאוד מרכזי, הוא לא על סדר היום, אני רוצה שבוועדה יידעו שמאז שנבחר הוועד המנהל החדש הם מדירים את ירושלים מלערוך את העבודה שם.

צבי גרזון: כל הישיבות שלהם, כל המכרזים, הכול נעשה בתל אביב.

צבי גרזון: פשוט ירושלים הפכה להיות למקום שלא רוצים להגיע אליו.

צבי גרזון: אני חושב שדווקא כשיש ממשלה שהיא ממשלה לאומית ושהיא מעלה את ירושלים על ראש שמחותיה, אני מקווה, הוועד המנהל הזה.

צבי גרזון: .. ואני מאשים בזה את יושב ראש הוועד המנהל, שהוא לא אוכף עליהם להגיע לירושלים.

צבי גרזון: כל המכרזים, מראשון עד אחרון, נעשים בתל אביב.

צבי גרזון: רוב האנשים הם ירושלמים והם נוסעים לתל אביב כדי לעמוד בפני ועדת המכרזים.

צבי גרזון: כל ישיבות הוועד המנהל...

צבי גרזון: ואין לזה תקדים, זה לא היה אף פעם.

צבי גרזון: אני הרבה שנים עובד ב ומעולם לא היה דבר כזה ואני חושב שהם צריכים לתת תשובה למה זה.

קריאה: אני מצטרף.

רוני בר-און: הערה חשובה.

רוני בר-און: בתור לוקל פטריוט והחוק גם מחייב את זה, לפי דעתי.

רוני בר-און: תבדוק טוב ותראה שמוסדות השלטון צריכים להיות בירושלים.

רוני בר-און: הערה חשובה, אבל זה באמת לא חלק מן הדוח.

רוני בר-און: נראה לי שבנסיבות העניין אני אסכם את הישיבה.

רוני בר-און: אתה רוצה לומר משהו?

יובל חיו: קודם כל אני אומר שאת בקשתך אני אעביר עוד היום למבקר.

יובל חיו: אני רק אומר שיכול להיות שיש פה אפשרות להעביר את המסמכים לוועדה.

יובל חיו: אני שואל בעניין הזה אם קיימת האפשרות, כי הייתה פה, כמו שאני מבין, פנייה מסודרת.

יובל חיו: אז גם אם יש איזה שהוא קושי כרגע פה באולם הזה להציג את הדברים, אני חושב שאפשר על אתר להעביר את המסמכים ליושב ראש הוועדה.

רוני בר-און: אני הצעתי את זה.

רוני בר-און: אני לא קיבלתי תשובה חיובית.

אמיר גילת: אם זה החוק אני מוכן.

רוני בר-און: יועברו אלינו מסמכי המכרז?

אמיר גילת: כל ההתנגדות שלי היא לדיון פומבי לנושאים---

רוני בר-און: זה לא מה שאמרת.

רוני בר-און: נתת לי תשובה, המכרז התנהל כדין, נבחרו הטובים יותר מבין אלה---

אמיר גילת: אמרתי שזה מה שאני מוכן להגיד בפומבי, אדוני.

אמיר גילת: טוב, הוויכוח מיותר.

רוני בר-און: אני מבקש לקבל את המסמכים של 88FM, רשת א' ורשת ב'.

רוני בר-און: זה יהיה היום אצלנו?

אמיר גילת: אני לא יודע אם הכול כבר הגיע כבר מתמליל, חלק היו אתמול.

אמיר גילת: ברגע שיגיע התמליל המלא.

רוני בר-און: אני הבנתי אחרת.

רוני בר-און: אני הצעתי את זה באיזה שהוא שלב.

יובל חיו: אני העליתי את זה כי ראיתי שיש פה.

יובל חיו: .. גם אני הבנתי שיש קושי, אבל אם אין קושי, אז.

יובל חיו: ..

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: ואם יצטרך באמת להתקיים דיון שהוא יהיה בדלתיים סגורות בעניין הזה, ככל שזה יתבקש, אז הוא יתקיים.

רוני בר-און: אנחנו מנהלים בעניינים יותר חשובים דיונים בדלתיים סגורות, זה לא סודות המדינה הכי גדולים.

רוני בר-און: מכל מקום, להלן הסיכום: מבין הנושאים ששמעה הוועדה היום, למרבית הצער קשה לקבוע שההתקדמות ביישום הרפורמה מניחה את הדעת, העניין הזה איננו מונח לפתחה של אלא עניין זה מונח לפתחה של הממשלה יותר משהוא מונח לפתחה של רשות השידור.

רוני בר-און: אנחנו נמשיך ונעסוק בכך בדיוני המעקב הבאים.

רוני בר-און: שתיים, עניין תקציב הרשות לשנת 2011 נפתר, והגם שבאיחור, אנחנו מקווים כי בעניין של תקציב 2012, הרשות תסיים את הטיפול בו במועד הקבוע עד לסוף השנה וכי הפעם לא יהיה עיכוב מהסוג שראינו מצד הממשלה באישור תקציב הרשות.

רוני בר-און: העניין של היתר לעבודות פרטיות – קיבלנו דיווח מיושב ראש הרשות וככל שאנחנו מתרשמים מהדיווח הטיפול הוא יעיל ומקדם את הבעיה שהעלה דוח הביקורת לקראת פתרון מניח את הדעת.

רוני בר-און: נושא הפקות המקור – חרף הציפייה לעמוד בדרישות הקבועות בחוק, ברור כי במצבה הנוכחי של הרשות זו הצבת יעד שכמעט בלתי ניתן להשיגו והעובדה שציין יושב ראש הרשות כי בשנת 2011 שילשה הרשות את תקציביה לעניין הפקות מקור משנים קודמות וכי בדעת הרשות לתקצב בשנת 2012 את הפקות המקור בסכום כפול ממה שתוקצב ב-2011, בעיני הוועדה היא סוג של התקדמות בקצב ראוי.

רוני בר-און: אנחנו מקווים שכך אכן יהיה.

רוני בר-און: לעניין הפוליטיזציה בשידורים – כאמור הדוח שהתחייבה הרשות הונח במועד ולא נשמעו טענות לגבי תוכנו ו/או טענות לגבי מינון חלוקת ההופעות בין הצדדים השונים של המפה הפוליטית.

רוני בר-און: בנסיבות העניין התנהלות הרשות בעניין זה בשלב הזה היא תקינה.

רוני בר-און: אני לא מוסיף את המלה לכאורה.

רוני בר-און: לעניין המינויים והמכרזים – אשר לפורמליסטיקה, קצב פרסום המכרזים והדיון בהם והורדת מספר המשרות של מנהלים בפועל, תקלה שעלתה מדוח הביקורת, הוא, כפי שמעיד עליו יושב ראש הרשות, בהחלט משביע רצון.

רוני בר-און: עם זה, לעצם הבחירה נשמעו טענות.

רוני בר-און: הטענות שנבדקו, בטענה אחת לא נמצאו סימוכין בקשר לתפקידו של העוזר למנכ"ל, נמסרה הודעה מפי היושב הראש, כי תפקיד עוזר המנכ"ל הוא משרת אמון שאין לה דרישות סף מוקדמות וכיוון שכך הטענה על אי עמידה בדרישה של תנאי סף, אין לה מקום ואין לה הצדקה.

רוני בר-און: וכן נשללה על ידי היושב ראש ועל ידי המנהל הכללי הטענה כי בתנאי שכרו של עוזר המנכ"ל יש חריגים, וגם בעניין זה לא נמצאו תימוכין אחרים והנושא מבחינת הוועדה ירד מסדר היום.

רוני בר-און: אשר למכרזים שעניינם ערוץ 88FM, רשת א' ורשת ב', יושב ראש הרשות הודיע כי חרף הטענות שנשמעו בדיון כל מה שהוא מוכן לומר בדיון הפתוח הוא כי למשרות נבחרו הטובים מבין המועמדים שהופיעו בפני הוועדה.

רוני בר-און: הוועדה לא יכולה להסתפק בתשובה זו והיא דורשת לקבל את כל מסמכי המכרז של שלושת התפקידים האלה.

רוני בר-און: מודגש, כל מסמכי המכרז, לא רק פרוטוקול הדיון, אלא גם העניינים הנוגעים לכל אחד ואחד מהמועמדים, ואחרי שהוועדה תראה את המסמכים האלה יוחלט על הדרך, אם לקיים דיון ואיך לקיים אותו כדי לא לפגוע מחד בהתחייבותם של חברי ועדת המכרזים לשמור על חיסיון הדיון, מאידך לא לפגוע בצנעת הפרט של המועמדים, ככל שיש מקום לטענה הזאת, אבל גם מבלי לפגוע בחובה של הוועדה ובזכותה של הוועדה לקיים דיון נוקב וממצה ולברר את העובדות ואת הטענות שהועלו בפני הוועדה בקשר לשלוש משרות אלה.

רוני בר-און: מתי נקבל את המסמכים?

אמיר גילת: חלק אני חושב שאפשר לקבל כבר, אם הגיעו התמלילים.

אמיר גילת: לא הגיעו עוד.

קריאה: זה לוקח בערך עשרה ימים.

אמיר גילת: זה לוקח עשרה ימים עד שזה מגיע מחברת ה---

רוני בר-און: אז אפשר לצלצל לחברת התמלילים?

אמיר גילת: נעשה מאמץ כזה.

רוני בר-און: אתה יודע כמה אני, בימי חלדי, גם כמנהל גופים מהסוג הזה וגם כ שהופיע בבתי משפט והייתי צריך תמליל מהיום למחר, וגם כשהייתי בורר והייתי צריך תמלילים, אתה מצלצל אליהם, אתה אומר להם, במקרה הספציפי הזה אני צריך את זה למחר בבוקר, זה יהיה מחר בבוקר.

אמיר גילת: אגב, זה מעבר לשורת הדין שאנחנו גם מקליטים.

אמיר גילת: הכול שקוף, אנחנו מקליטים ומתמללים, בלי קשר לוועדה.

רוני בר-און: זה לא חזות הכול.

רוני בר-און: מי שמקליט ומתמלל, זו עוד לא טענת הגנה שאי אפשר לתקוף אותה.

אמיר גילת: נכון, אני רק אומר שטוב שזה נעשה.

רוני בר-און: בואו נראה את המסמכים.

רוני בר-און: אני לא רוצה לקבוע סתם תאריך, אפשר יהיה לקבל את זה עד יום?

אמיר גילת: אדוני, ברגע שזה מגיע ואנחנו נעשה מאמץ---

רוני בר-און: לא, זו לא תשובה בשבילי.

רוני בר-און: יש פה מישהו שעובד מול התמלילים האלה?

אמיר גילת: אדוני, אנחנו נתקשר היום ואני אתן לך דיווח מתי תקבל.

אמיר גילת: נצא מהישיבה, נבדוק את זה---

רוני בר-און: אז אני בשלב זה לא קובע מועד, אבל אם אני לא אקבל ממך תשובה היום, אז אני כן אקבע מועד ונשים את זה להחלטה ואז... אני לא רוצה לכפות עליכם משהו שאתם לא יכולים לעמוד בו.

רוני בר-און: תודה רבה, אני נועל את הדיון.