ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 464, 2011-12-12 11:00

אמנון כהן: שלום לכולם.

אמנון כהן: אני פותח את הדיון של ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אמנון כהן: הנושא הוא שירותי הכבאות במדינה שנה לאחר אסון השריפה בכרמל, והשאלה היא האם הופקו לקחים.

אמנון כהן: אנחנו מקדמים בברכה את מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים ואת נציב כבאות ארצי.

אמנון כהן: המנכ"ל מלווה אישית את הפרויקט הזה, וגם בהחלטת ממשלה.

אמנון כהן: אנחנו כבר קיימנו דיון בעקבות האסון שקרה, וזהו דיון המשך למטרת מעקב ובקרה.

אמנון כהן: הדיון הקודם נערך ב-29 ליוני ואז היה גם סיכום דיון.

אמנון כהן: כוועדה גם עודכנו לגבי החלטת הממשלה לגבי הרכישות שהיו אמורות להיעשות, לגבי קליטת עובדים חדשים, והצורך בקורסים ובהדרכות.

אמנון כהן: על-פי מסמך שהכין לנו ה-מ.מ.מ לאחר שהוא ריכז את כל הדברים מול כל משרדי הממשלה, אנחנו רואים שהחלטת הממשלה היתה שהחקיקה לגבי הקמת הרשות הלאומית לכבאות והצלה תושלם עד אוקטובר 2011.

אמנון כהן: אנחנו מבינים שרק ב-4 לדצמבר הופץ תזכיר חוק של המשרד לביטחון הפנים.

אמנון כהן: זאת אומרת, אנחנו כבר רואים שיש לנו איחור.

אמנון כהן: זה עדיין לא חוקק, זה רק תזכיר חוק שעדיין צריך לעבור את כל הקריאות הראויות ולקיים בהן דיונים.

אמנון כהן: כמובן שיהיו עוד הרבה הערות לגבי הדיון עם חברי הכנסת.

אמנון כהן: איגודי הכבאות ממשיכים עדיין לכהן ולתפעל את כל מערך הכבאות עד שהרשות תוקם.

אמנון כהן: למעשה, התקציב שאמור להגיע לא מגיע כי זה עדיין בתפר.

אמנון כהן: גם לגבי הציוד.

אמנון כהן: מצד אחד, אומרים שהוא נרכש.

אמנון כהן: אבל, כשאתה בודק את זה באיגוד אז לא כל הציודים התקבלו.

אמנון כהן: לפי הדוח 91 רכבים נרכשו.

אמנון כהן: בפועל, לא כולם הגיעו ליעדן.

אמנון כהן: יש מקומות, כמו חדרה ורחובות, שאליהם לא הגיע עדיין שום דבר, ועדיין קיים מחסור בכוח-אדם ובציוד.

אמנון כהן: כמובן שאת זה אנחנו נשמע ממנכ"ל המשרד לביטחון הפנים.

אמנון כהן: לגבי הכשרות והקורסים וקליטת העובדים – אושר גיוס של 300 לוחמי אש.

אמנון כהן: הקורס הראשון המונה כ-130 לוחמים אמור להסתיים בעזרת השם ב-26 לדצמבר, אנחנו נתעדכן.

אמנון כהן: קורס חדש ונוסף של לוחמים חדשים אמור להיפתח ב-11 בדצמבר.

אמנון כהן: אנחנו נתעדכן אצל המנכ"ל כמה מסיימים בסופו של התהליך.

אמנון כהן: אנחנו יודעים כמה התחילו.

אמנון כהן: כמו כן, האם הקורס השני נפתח, וכמה משתתפים בו.

אמנון כהן: כל זאת על מנת שנדע באמת שהדברים האלה נעשים.

אמנון כהן: אנחנו רוצים סקירה לגבי השיבוץ של אותם לוחמים לפי המתווה שאתם קובעים בחקיקה שתקודם.

אמנון כהן: אנחנו אומנם נמצאים בתקופת החורף, וזה אולי הזמן להכין את עצמנו לחודש-חודשיים.

אמנון כהן: אנחנו כמובן צריכים להיות תמיד ערוכים.

אמנון כהן: אנחנו כמובן מבינים שהדברים האלה לא נמצאים על המדף, כל הציוד הזה הוא לא על המדף.

אמנון כהן: צריך להזמין את הציוד הזה.

אמנון כהן: הזמנה של חלק מהציוד לוקחת יותר זמן.

אמנון כהן: חלק מהציוד גם נכנס לייצור.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לדעת שהתהליכים האלה לוקחים זמן, ולכן ההיערכות היא חשובה.

אמנון כהן: אנחנו חס וחלילה לא רוצים שיקרה אסון נוסף מבלי שאנחנו ערוכים לכך.

אמנון כהן: בדיון הקודם הועלה נושא רכישת מטוסים, והיתה ביקורת קשה.

אמנון כהן: הבנו כאן שלא כל המטוסים היו מתאימים לצרכי המדינה בשעת הצורך, וגם פה אנחנו רוצים לקבל עדכונים.

אמנון כהן: לאחר מכן התקשרו אליי ואמרו שכל הנושא הזה דווקא מוסדר, ושלא היה פה נציג חיל האוויר שאמור היה לתת תשובות.

אמנון כהן: אני מקווה שיינתנו תשובות ראויות.

אמנון כהן: כמדינה אנחנו רוצים לדעת שמערך הכיבוי במדינת ישראל הוכשר, ושכל הציוד התקבל.

אמנון כהן: כמו כן, שאין בעיות תקציביות, שהלוחמים כבר עומדים להשתבץ, ושכל אחד יודע לאן הוא הולך.

אמנון כהן: אנחנו גם רוצים לדעת שנושא החקיקה מתקדם.

אמנון כהן: אנחנו כמובן כוועדה עומדים לרשותכם בכל נושא שבו יש צורך בסיוע.

אמנון כהן: נמצאים פה מספר חברי כנסת.

אמנון כהן: נמצא כאן יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה הקודם, מכובדי חבר הכנסת אזולאי שגם לו יש הצעת חוק בנוגע להקמת רשות לשירותי כיבוי והצלה.

אמנון כהן: כמובן שחברי הכנסת יוזמים והממשלה יכולה להצטרף.

אמנון כהן: היא גם יכולה להביא חוק אחר.

אמנון כהן: אנחנו מציפים פה את הבעיה ואת הצורך.

אמנון כהן: אני מודה לחבר הכנסת אזולאי שעוד בהיותו יושב-ראש ועדת הפנים הציף את הנושא הזה, וביקש להעלות ולסדר את הנושא הזה.

אמנון כהן: זה לא הסתייע כי כל אחד חושב אחרת.

אמנון כהן: היתה בעיה לגבי מעמד העובדים, איך זה יהיה, ומה יהיה.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לפתור את הבעיה כך שאם תהיה שריפה במקום כלשהו, נוכל לתת לה מענה מבחינת הכיבוי.

אמנון כהן: נמצאת איתנו גם חברת הכנסת רוחמה אברהם שהגישה בשבוע שעבר הצעה לסדר-היום בנושא החשוב הזה, ואני שמח שהנושא יעבור לדיון בוועדה כאן.

אמנון כהן: אם תחליטי לאחר הדיון כאן שאנחנו עדיין צריכים לדון בו, כמובן שהוועדה עומדת לרשותכם ונקיים דיון נוסף בנושא שהעלאת לסדר-יומה של מליאת הכנסת.

אמנון כהן: חבר הכנסת אזולאי, האם אתה רוצה לדבר עכשיו או שאתה רוצה לשמוע את הדיווח?

אמנון כהן: מתי את רוצה?

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושב שנשמע קודם כל את הדיווח של המנכ"ל, ולאחר מכן תהיה התייחסות.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, בבקשה.

יעקב גנות: אדוני רוצה דיווח או רוצה התייחסויות?

אמנון כהן: הכול.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לדעת שכמדינה יש לנו מענים.

אמנון כהן: אם יש קושי ומשרד האוצר מעכב לך תקציבים, זה המקום להגיד לי.

אמנון כהן: אם יש בעיה, אנחנו פה.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לתת לאזרחי מדינת ישראל הרגשה שעברנו תקופה לא פשוטה בה איבדנו ממיטב בנינו ושזה לא היה שווא.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לדעת שמחר זה לא יקרה לנו חס וחלילה עוד הפעם.

יעקב גנות: אולי אני אקלקל לפעמים, אבל אנחנו לא יכולים להתלונן בנושא התקציבי.

יעקב גנות: כל מה שתוקצבנו קיבלנו.

יעקב גנות: יש לנו בעיה של לוח זמנים.

יעקב גנות: הזמנו 91 כבאיות.

יעקב גנות: לוח הזמנים שסוכם לפני שנה, לפני החלטת ממשלה מחודש ינואר – 9 בינואר – משרד הפנים הוציא הזמנות בעלות של 100 מיליון שקל.

יעקב גנות: לוח הזמנים של אספקת הרכש הוא חמש כבאיות כל חודש.

יעקב גנות: בנושא זה אין לנו הערות, הכבאיות מגיעות.

יעקב גנות: הזמנו כבאיות נוספות.

יעקב גנות: הגיעו 35 כבאיות מגרמניה.

יעקב גנות: הכבאיות מסופקות.

יעקב גנות: יש לנו כרגע בעיה קטנה של איזושהי התאמה שרק בארץ ביקשו - משרד התחבורה.

יעקב גנות: את ההתאמה הזאת סיכמנו.

יעקב גנות: מקבלים סך-הכל את אותם 91 כבאיות, ועד סוף חודש ינואר יסופקו לאיגודים.

אמנון כהן: האם עד היום סופק משהו מתוך ה-91?

יעקב גנות: כרגע סופקו יותר מ-60 כבאיות.

אמנון כהן: סופקו אחרי שעברו את התחבורה ואת הכול.

יעקב גנות: כן, אחרי שעברו את הכול – כבאיות חדשות.

יעקב גנות: ובמקביל, אנחנו החלטנו החלטה.

יעקב גנות: כדי לא להוריד כבאיות ישנות שהן שמישות, וכדי לא למכור אותן בתור ברזל ישן, את אותן כבאיות שהן שמישות והן מבצעיות, אנחנו מעבירים ומציבים ביישובים בודדים כדי לקצר זמני תגובה.

יעקב גנות: מאמנים במקום כיתות כוננות, ולמעשה ממשיכים להשתמש בהן למרות שהן לא חדשות.

רוחמה אברהם-בלילא: כמה כבאיות כשירות יש נכון להרגע?

יעקב גנות: במדינת ישראל יש מעל 500 כבאיות.

יעקב גנות: אנחנו מכניסים כבאיות חדשות.

יעקב גנות: מוציאים לא את הישנות, אלא את היותר קטנות, היותר ישנות, ומכניסים.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת אומרת ש-500 זה מערך שהוא נחוץ.

רוחמה אברהם-בלילא: האם זה הרף?

יעקב גנות: לא.

יעקב גנות: לצערי, למרות ועדת לפידות, גינוסר, מבקר מדינה, אף אחד לא קבע בצורה מדויקת מה תקן כבאיות, ציוד, כוח-אדם, זמן תגובה, פריסה, וכל יתר הדברים מפני שכל אחד קבע.

יעקב גנות: בדיון הקודם שהתקיים כאן מערך הכבאות דרש תוספת של 300 כבאים.

יעקב גנות: למה?

יעקב גנות: התקן אמר אז מינוס-פלוס 2,000 כבאים, מזה 2,000 כבאים מבצעיים.

יעקב גנות: כאשר חיפשנו את הבסיס ל-2,000 –זה ניסיון, זה ועדות חקירה – אבל, כרגע אנחנו נמצאים בשלבים אחרונים לאחר ששלב ראשון התבצע.

יעקב גנות: לקחנו חברה שהציגה לנו את תרחיש הייחוס בחירום מפני שכולנו יודעים מה המשמעות, גם קיץ, וגם חירום, וכל מיני אפשרויות.

יעקב גנות: הוועדה הזאת הגישה את מסקנותיה – היא עבדה במשותף עם אנשי הכב"א – על בסיס המסקנות שלה הוחלט לגבי מלאי אסטרטגי של חומר מעכב בעירה, - - - פריסת הציוד, וכך הלאה.

יעקב גנות: בהמשך, לקחנו חברה שהיא - - -

אמנון כהן: האם החברה הקודמת סיימה את העבודה?

יעקב גנות: כן.

אמנון כהן: האם יש מסקנות, וכתוצאה מכך יש החלטת ממשלה שיש תקציב נוסף לרכישה?

יעקב גנות: יש תקציב נוסף, אני לא מתלונן על נושא התקציב.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, אתה אומר שהיו ועדות, והיה זה וזה.

אמנון כהן: עכשיו יש עוד ועדה ועוד הפעם בודקים.

אמנון כהן: בסופו של דבר, הוועדות צריכות לצאת עם תוצאות והחלטות – תרחיש.

יעקב גנות: על סמך החברה של תרחיש ייחוס במצב חירום הוחלט מה הכמות של חומר מעכב בעירה שצריך להיות במדינת ישראל.

אמנון כהן: כמה מתוכו יש להשלים כתוצאה מוועדה זו?

יעקב גנות: כדי שתבין את המושגים – בשנה רגילה מערך הכיבוי צריך בין 300 – 400 טון.

יעקב גנות: הוועדה קבעה שמדינת ישראל צריכה להחזיק או להיות קשורה ביכולת אספקה של 3,000 טון – כמעט פי 10.

יעקב גנות: קיבלנו את התקציב, הזמנו את הציוד, יש לנו.

יעקב גנות: חלק אנחנו לא רוצים להחזיק בארץ בגלל אורך חיי מדף.

יעקב גנות: אין לנו יותר בעיה בתחום הזה, אנחנו ערוכים.

אמנון כהן: מה עם שאר הדברים?

יעקב גנות: לגבי תרחישי ייחוס בשגרה – אני מקווה שתוך חודש ימים נקבל את המלצות הוועדה.

יעקב גנות: היא תקבע את תקן כוח-אדם האופטימאלי, זמן תגובה הרצוי 6, 8, 10, 12 דקות.

יעקב גנות: וכן, פריסה מפני שהפריסה קובעת את זמן התגובה, מספר התחנות, והצטיידות בחומש הקרוב.

יעקב גנות: עם קבלת ההמלצות אנחנו נגיש לממשלה, לשר לביטחון הפנים, את ההמלצות של מערך הכבאות.

אמנון כהן: מתי תסיים הוועדה את העבודה?

יעקב גנות: אני מקווה שתוך חודש וחצי.

יעקב גנות: מסקנות ביניים כבר קיבלנו.

יעקב גנות: ראינו את זה, תיקנו, ואנחנו ממתינים לקבל.

אמנון כהן: האם יהיה לך עד סוף ינואר?

יעקב גנות: בינואר, פברואר אנחנו נקבל את התוצאות.

אמנון כהן: לגבי כבאיות – האם גם שם יציינו אם צריך עוד, אם הוועדה תקבע על-פי פרמטר כזה או אחר?

יעקב גנות: לא.

יעקב גנות: הוועדה אמורה להמליץ לגבי זמן תגובה.

יעקב גנות: זמן תגובה יכתיב כמה כבאיות, זמן תגובה יכתיב כמה תחנות.

יעקב גנות: אנחנו צריכים להכין תוכנית, זה לא תוכנית אינסטנט.

יעקב גנות: ברגע שנקבל את ההמלצות אנחנו נכין את תוכנית החומש.

יעקב גנות: נביא לאישור הממשלה או נביא בפני הממשלה את תוכנית החומש שלנו.

סעיד נפאע: האם דליה ועוספיה קיבלו כבאיות?

אמנון כהן: תיכף ניכנס לפרטים.

אמנון כהן: תן לו לדבר ברמת המאקרו.

אמנון כהן: אנחנו ניתן לכל אחד הזדמנות לדבר, לכל אחד יש את הדגשים שלו.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, אתה תיתן אחר כך תשובה לחבר הכנסת.

אמנון כהן: אבל, קודם כל, תן סקירה כללית, ואחר כך ניכנס לפרטים.

יעקב גנות: לגבי הגיוס – לאחר שהשלמנו את ההכשרה של אלו שלא קיבלו הכשרה בשנתיים האחרונות, לפני קבלת החלטת הממשלה – זאת אומרת, לפני השריפה, לפני ינואר 2011 – וכשאני מדבר על הכשרה זה הכשרת כבאים, מפקדי צוותים, קורסי קצינים וכל מה שקשור בזה, סיימנו בימים אלה את 130 הכבאים הראשונים שסיימו קורס בסיסי.

יעקב גנות: גויסו 130 נוספים שמתחילים עכשיו את הקורס.

יעקב גנות: זה 260.

יעקב גנות: אני רוצה להזכיר לכל הפורום שבזמנו הדרישה לגיוס היתה של 300 כבאים.

יעקב גנות: אני מדבר על מחזור שני.

יעקב גנות: אני רוצה לציין פה את העובדה שמערך המיון של כב"א – לא של המשרד לביטחון הפנים – היה כזה מוצלח.

יעקב גנות: קודם כל, מ-4,000 מועמדים גויסו 130.

יעקב גנות: 130 יצאו לקורס, בהנחה, ומתוך ניסיון של 40 שנות עבודה, שמתוך 130 חלק לא קטן ינשרו תוך כדי התנועה.

יעקב גנות: והנה, הפתעה.

יעקב גנות: כולם סיימו.

יעקב גנות: עכשיו התחלנו עוד הפעם 130.

אמנון כהן: האם הקורס השני התחיל?

יעקב גנות: קורס שני מתחיל עכשיו.

יעקב גנות: אתמול גויסו האנשים לכבוד כינוס הוועדה.

יעקב גנות: בהמשך אנחנו השארנו לעצמנו את אותם ארבעים פלוס-מינוס, שבמידה שלא יהיו נשירות אנחנו נצטרך לגייס אותם במתכונת יותר מצומצמת.

אמנון כהן: איך משובצים אלה שסיימו למקומות?

יעקב גנות: על-פי המפתח שהנציב קבע של חסר בכל התחנות.

יעקב גנות: זה יחסית לחוסר בכל תחנה ותחנה, כך שתחנת חדרה וכל אלו שחסרות יקבלו את מה שמגיע להן, כולל פתיחת נקודות חדשות באי-אלו מקומות.

יעקב גנות: בהמשך, בעוד כשלושה חודשים, את ה-130, המנה השנייה.

יעקב גנות: כך הלאה עד שנגמור את 300 הראשונים.

יעקב גנות: בהמשך נבוא בדרישה.

יעקב גנות: אבל, עד אז תרחיש הייחוס שבשגרה יסיימו את עבודתם, ואז נבוא בדרישה לתוספת כוח-אדם.

יעקב גנות: אנחנו יודעים שהיא אמורה להיות דרישה לא קטנה.

יעקב גנות: לא אמרתי גדולה, אמרתי לא קטנה.

דוד אזולאי: האם יש צפי לדרישה לכוח-אדם?

אמנון כהן: האם קיבלתם טיוטא פחות או יותר על מה מדובר?

יעקב גנות: אדוני, אענה לך.

יעקב גנות: הדרישה היתה 2,000.

יעקב גנות: אנחנו משלימים את ה-2,000.

יעקב גנות: אנחנו מעריכים שהצורך הוא הרבה יותר גדול.

יעקב גנות: אבל, כדי שנוכל לבוא ולבסס את ההנחה שלנו בעבודה מסודרת ולא הערכת מצב כללית, אני ממתין.

יעקב גנות: תוך חודש-חודש וחצי נקבל, ואז אנחנו נבוא ונאמר: זה המצב שלנו.

יעקב גנות: בתקופה הזאת, עד שנקבל את כל התוצאות, הוחלט במקביל להקים מערך מתנדבים.

יעקב גנות: כרגע הוקמו כבר 16 נקודות כשהתוכנית היא 24 נקודות בפריפריה, וכל נקודה כזאת בין 10 ל-20 מתנדבים, כמו מתמידים של מג"ב, משמר אזרחי במשטרה הרגילה.

אמנון כהן: האם גם שירות אזרחי?

יעקב גנות: רגע, אתייחס גם לשירות האזרחי.

יעקב גנות: הן סך-הכל יתנו מענה ויקצרו את זמני התגובה באותם המקומות שהמרחק הוא גדול יותר מתחנות האם.

יעקב גנות: לגבי השירות האזרחי – לצערי, המגזר החרדי - - -.

יעקב גנות: קיבלנו 100 תקנים עם עלות משכורת של 2,000 שקל לחודש.

יעקב גנות: אין היענות, ואנחנו בודקים את עצמנו למה.

אמנון כהן: תתייעץ עם חבר הכנסת אזולאי, הוא יכול לעזור לך.

יעקב גנות: כעובדה, בשלב זה לא הצלחנו להתחיל לאייש את 100 התקנים.

דוד אזולאי: רק שלא תגיד לי שבגלל החרדים מתעכבים כל השיפורים בשירותי הכבאות.

דוד אזולאי: אתה יודע – יש לנו גב רחב.

יעקב גנות: לא מתעכב כלום.

שלי יחימוביץ': האם פרסמתם ולא היתה היענות?

שלי יחימוביץ': הרי להיפך, דווקא במגזר החרדי יש את זק"א, הצלה.

שלי יחימוביץ': יש גם את צופי האש שדתיים לאומיים הולכים אליו.

שלי יחימוביץ': זה נשמע לא סביר, באמת.

דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, אם תרצה אני מוכן לסייע בעניין זה חינם.

יעקב גנות: אנחנו נשמח מאוד מאוד מאוד.

דוד אזולאי: יושב פה חבר הכנסת אורי מקלב, ואני מניח שגם לו יש מה לתרום בעניין.

אורי מקלב: - - -שאנחנו בודקים את עצמנו.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, הבנו.

יעקב גנות: חברת הכנסת שלי יחימוביץ', אני מתנצל.

יעקב גנות: אבל, אני רוצה להסביר את עצמי.

יעקב גנות: אישית קיימתי ארבע ישיבות עם נציב הכבאות, עם החברה או עם הגוף שאמור.

יעקב גנות: אני אומר פה שאנחנו מוכנים להתאים להם תפקידים.

יעקב גנות: אבל, הם צריכים להיות בכבאות ולא בכוננות בבית.

יעקב גנות: זאת אומרת, לא מתנדבים כמו במג"ב באותם היישובים, אלא צריך להגיע לתחנות.

אורי מקלב: האם זה 24-24?

יעקב גנות: ההחלטה היתה 24 – 48.

יעקב גנות: אבל, בואו לא ניכנס עכשיו לדיון בנושא הזה.

יעקב גנות: לגבי המיעוטים – המצב יותר טוב.

יעקב גנות: יש היענות.

יעקב גנות: יש כאלו שעברו כבר את הקורס, והוצבו בתחנות השונות.

סעיד נפאע: בכמה מדובר?

יעקב גנות: קיבלנו עוד 100 תקנים למגזר המיעוטים.

יעקב גנות: אבל, אין מגבלה.

יעקב גנות: אם יבואו 200 נשמח, ואם 300 עוד יותר נשמח.

אמנון כהן: מה זה "נשמח"?

אמנון כהן: יש לך תקציב.

יעקב גנות: אדוני, יש לי סיכום עם משרד האוצר שנקבל תקציב כמה שאנחנו צריכים.

יעקב גנות: הנושא הבא הוא נושא הבינוי.

יעקב גנות: אנחנו נמצאים כרגע בשלבים אחרונים של השלמת שיפוץ והכשרת בית-הספר והנציבות כדי שנוכל להעביר את הקורסים השונים במטה הנציבות ולא נזדקק לשירותי חוץ.

אמנון כהן: האם כרגע זה בחוץ?

יעקב גנות: כרגע זה בחוץ.

יעקב גנות: כרגע הקורס בראש הנקרא.

יעקב גנות: מרכז שליטה – נושא שהועלה על-ידי כל ועדות החקירה, מאז לפידות עד מבקר מדינה, כסעיף מרכזי בנושא היעדר יכולת מרכזית של שליטת נציב הכבאות על כוחותיו.

יעקב גנות: חודשיים מתחילת הקמת הרשות, מרכז שליטה זמני פועל.

יעקב גנות: אני מקווה שבימים אלה, בעוד חודש, נקים או נשלים את הקמתו של מרכז שליטה מודרני שייתן מענה לכל נושא שליטה, מהכבאית האחרונה בקריית שמונה - - -

אמנון כהן: מתי אמרת?

יעקב גנות: אמרתי חודש הבא, סוף חודש הבא.

יעקב גנות: כרגע זה באמצע עשייה.

יעקב גנות: זאת אומרת, אנחנו כבר נמצאים בשלב מתקדם, כבר עובדים על זה.

יעקב גנות: בגדול, אלו הדברים מבלי לרדת לפרטים.

יעקב גנות: נושא התרגילים – כל האיגודים תורגלו גם כאיגוד בודד, גם אשכול איגודים, בכל התחומים.

יעקב גנות: בכל התחומים תורגלו נוהלים על שט"פ בין כב"א לפיקוד עורף, בין כב"א למשטרת ישראל, מד"א.

יעקב גנות: כל מה שקשור עם חיל האוויר נכתבו, הוצגו, תורגלו.

אמנון כהן: האם רח"ל בתמונה?

יעקב גנות: אמרתי, פיקוד עורף ורח"ל – כן.

יעקב גנות: ההיפך, אנחנו נעזרים ברח"ל בנושא רשת הקשר הלאומית.

יעקב גנות: אבל, אני לא רוצה לרדת לפרטים.

אמנון כהן: האיגום הזה חשוב לנו כדי שנדע בזמן אמת לדבר האחד עם השני.

אמנון כהן: היתה בעיה.

יעקב גנות: זו היתה בדיוק הבעיה.

יעקב גנות: בגלל זה הקדמנו את הקמת משל"ז – מרכז שליטה זמני - שעלה לנו הרבה כסף.

יעקב גנות: כרגע אנחנו עמלים להקים את הקבוע.

יעקב גנות: עכשיו נושא החקיקה.

אמנון כהן: הבנתי שזה רק הגיע, תזכיר החוק רק הגיע.

אמנון כהן: הוא הגיע רק עכשיו.

אמנון כהן: הוא היה צריך לעבור כבר קריאה שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: החלטת ממשלה היא שמהלך החקיקה בכנסת לא יאוחר מאוקטובר 2011.

אמנון כהן: כן.

אמנון כהן: תענה לוועדה.

יעקב גנות: אני אענה ואני מבקש סליחה מראש על התשובה.

יעקב גנות: אני לוקח עליי אישית את כל האחריות.

אמנון כהן: לא.

אמנון כהן: אבל, משרד המשפטים עיכב, לא אתה.

יעקב גנות: לא, לא.

יעקב גנות: אני בחיים לא מעביר למישהו אחר את הכדור.

יעקב גנות: אני, גנות, אחראי.

יעקב גנות: ניסיתי לקדם.

יעקב גנות: שימו לב, לא אמרתי ניסינו, אלא ניסיתי.

יעקב גנות: ניסיתי אישית לקדם את החקיקה - זה לא דבר פשוט - עד שקיבלנו החלטות לגבי זכות ההתארגנות וכל יתר הדברים, עד שקיבלתי הוראה מהשר: אל תמתין יותר, צא לדרך.

יעקב גנות: אני אשם, אני אחראי על זה.

מגלי והבה: הכנת מדי אסיר בשבילך?

יעקב גנות: לעצמי?

יעקב גנות: רציתי להגיד משהו, אבל החלטתי לשתוק.

יעקב גנות: אנחנו העברנו תזכיר חוק כאשר אמרתי בצורה הכי ברורה.

יעקב גנות: זה לא כאיום, אבל נוח לנו היה חוק אזולאי.

יעקב גנות: אבל, אנחנו רוצים לקדם חוק מתואם עם האיגודים, עם ההסתדרות, עם כל משרדי הממשלה.

יעקב גנות: הנחנו את החוק.

יעקב גנות: אנחנו מוכנים, ברגע שהם יהיו מוכנים, לשבת לדון על כל סעיף וסעיף.

אמנון כהן: להסתדרות אין זמן עכשיו לשבת איתך.

יעקב גנות: אנחנו רוצים כמה ימים כדי שנוכל לבוא מתואמים.

יעקב גנות: נעשה הכול להיות מתואמים.

אמנון כהן: הוועדה תקועה איתם בארבע-חמישה נושאים.

אמנון כהן: איפה שיש הסתדרות - - -

יעקב גנות: אדוני, אנחנו רוצים להיות מתואמים בצורה הכי הוגנת.

אמנון כהן: אני מסכים.

שלי יחימוביץ': כלומר, שלא תקדמו את זה עד שתהיו מתואמים עם האיגוד ועם ההסתדרות?

יעקב גנות: לא אמרתי, גברתי, אמרתי כך: נעשה הכול כדי להיות מתואמים.

יעקב גנות: אבל, אני לא מוכן לספוג הערות עוד הפעם.

יעקב גנות: קיבלתי כרגע נזיפה שלא עמדנו בלוח הזמנים של הממשלה.

יעקב גנות: לזה התכוונתי שאני לא רוצה לענות.

יעקב גנות: יש החלטות ממשלה גם מ-2008 להקים איגוד והוא עוד לא הוקם.

יעקב גנות: שתי ועדות חקירה והערת מבקר מדינה כתבו או אמרו שיש להקים את הרשות.

יעקב גנות: כבר עשרים שנה לא הקימו.

יעקב גנות: אני מוכן לקבל את ההערה, ואני מתנצל על זה שלא עמדנו בלוח הזמנים.

יעקב גנות: כרגע אנחנו עושים הכול כדי לפחות לקצר את זה שלא עמדנו בלוח הזמנים המדויק שהממשלה קבעה.

שלי יחימוביץ': אני לא מבינה איך זה קשור.

שלי יחימוביץ': האם זה עומד בסתירה?

יעקב גנות: כן, כי הממשלה קבעה לפני חודש שהיינו צריכים כבר לסיים.

שלי יחימוביץ': אבל, איך זה קשור בתיאום החקיקה עם האיגודים ועם ההסתדרות?

שלי יחימוביץ': אני לא מבינה.

יעקב גנות: אנחנו לא רצינו לקדם את זה עד שלא נבוא, כל הגופים, בצורה מתואמת.

יעקב גנות: לא רציתי לפגוע ב- - -

שלי יחימוביץ': האם עשיתם ניסיון לתאם?

יעקב גנות: גברתי, זה לא חדש.

יעקב גנות: זה כבר חודשים.

אמנון כהן: אני אענה.

אמנון כהן: חברת הכנסת יחימוביץ', יש לי ארבעה חוקים בוועדה שלי שתקועים בגלל ההסתדרות.

אמנון כהן: רש"א תקוע כי הם לא באים להסדר.

אמנון כהן: אני קיימתי דיונים.

שלי יחימוביץ': מה זה "הם לא באים להסדר"?

שלי יחימוביץ': הם עומדים על זכויות העובדים.

שלי יחימוביץ': האם הם יקבלו כל רפורמה?

אמנון כהן: הם לא באים לדיון, איך יעמדו?

אמנון כהן: הם מצפצפים על ועדת כנסת.

אמנון כהן: 10 מיליון שקל לא עברו לרש"א בגלל שההסתדרות לא הגיעה.

שלי יחימוביץ': אבל, הוא לא ועדת כנסת.

שלי יחימוביץ': הוא ממשלה.

אמנון כהן: אני אומר לך שהם לא באים.

אמנון כהן: הם מאוד עסוקים.

אמנון כהן: אני יודע מה העמדה שלך.

אמנון כהן: אבל, אני אומר לך שהם עסוקים מאוד.

שלי יחימוביץ': יואב גדסי, האם אתם עסוקים מכדי לדבר?

יואב גדסי: לא, זה לא מדויק, אדוני היושב-ראש.

שלי יחימוביץ': זה ראש האיגוד, הוא לא סתם יושב כאן יום ולילה.

שלי יחימוביץ': סתם להאשים?

יעקב גנות: סליחה, אני מבקש רק הערה אחת.

יעקב גנות: אני לקחתי על עצמי את כל האחריות.

יעקב גנות: אני גם לא רוצה להתחיל להטיל מי כן, מפני שיושב פה היועץ המשפטי של המשרד לביטחון הפנים.

יעקב גנות: כמה פעמים הוא הזמין ולא באו?

יואב גדסי: לא, לא.

אמנון כהן: אתה לא מדבר.

אמנון כהן: אנחנו נותנים זכות דיבור.

שלי יחימוביץ': אבל, מאשימים אותו באשמות שווא.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, אתה תתקדם.

אמנון כהן: אנחנו נעזור לך.

אמנון כהן: אף אחד לא יעכב פה פרויקטים בגלל זה או בגלל אחר.

אמנון כהן: תתקדם ואנחנו נעזור לך.

אמנון כהן: אני רוצה לשמוע עכשיו את ראש מועצת פרדס חנה-כרכור שהוא יושב-ראש שירותי הכבאות.

אמנון כהן: אחר כך אני רוצה לשמוע את אסי לוי יו"ר שירותי הכבאות.

אמנון כהן: אני רוצה לשמוע את שניכם ואז נתקדם הלאה.

אמנון כהן: אדוני, בבקשה.

אמנון כהן: חשוב לי לשמוע על נושא הציוד.

אמנון כהן: הם אומרים שהם שלחו ציודים.

אמנון כהן: האם אתם מקבלים ציודים?

חיים געש: בוקר טוב.

חיים געש: אני תיכף אתייחס לזה.

דוד אזולאי: סליחה אדוני, אני מבקש לשאול שאלה לפני שאדוני מדבר.

דוד אזולאי: האם בשנה האחרונה הרשויות המקומיות השתתפו ברכישת ציוד מתקציבי הפיתוח כפי שהיה נהוג בשנים עברו?

חיים געש: אתייחס לזה.

חיים געש: מרכז השלטון המקומי מצדד ברפורמה.

חיים געש: הוא רק מקווה שמישהו יתחיל לדבר איתנו בצורה מסודרת כי זה תהליך מורכב.

חיים געש: בינתיים מצב הביניים הוא לא בריא, כי החלטת הממשלה דיברה על הקמת מינהלת כאשר האיגודים נשארים ת"פ משרד הפנים.

חיים געש: בפועל, משרד הפנים מתנער, ואפילו בעיות יום יומיות של פרישת עובדים נמרחות על פני זמן רב.

חיים געש: רשויות מקומיות שצריכות להעביר כספים עושות חשבון שלהן האם להעביר או לא להעביר כי הכותרת היא שיקנו את החובות של האיגודים.

חיים געש: ישנה הדיינות בין האיגודים לבין משרד הפנים על קיזוז ממענקי איזון לאלה שלא מעבירים את הכסף לתקציבי האיגוד, כי האיגודים ממשיכים לנהל את התקציב שלהם.

חיים געש: הם בונים את התקציב והם צריכים לעמוד בו.

חיים געש: אנחנו בפתחו של אישור של תקציב 2012.

חיים געש: האם לאשר אותו כפי שהוא, או לא לאשר אותו כפי שהוא?

חיים געש: לגבי ציודים – חלק מהציודים אנחנו מקבלים מהנציבות, וחותמים שהם רכוש המדינה ולא רכוש האיגוד.

חיים געש: אבל, במקביל, אנחנו מקבלים מכתבים להמשיך להצטייד בשיטת המטצ'ינג.

חיים געש: לאחרונה, קיבלתי מכתב.

חיים געש: מצב הביניים הזה הוא מצב לא ברור כי למה לי לקחת התחייבויות לקניית מנוף אם אני יודע שמחר בבוקר תהיה נציבות, וכן ייכנס לחשבון, או לא ייכנס לחשבון.

חיים געש: יש איגודים אחרים שהתחילו לקחת הלוואות כי למה לא לקחת הלוואות?

חיים געש: כי יכסו את הלוואות כשיהיה אסור.

חיים געש: ברמה העקרונית אנחנו סבורים שכדי ללכת קדימה צריך לסגור, קודם כל, את נושא העובדים.

חיים געש: גם בנושא הכבאים – יש לשבת ולסגור את הנושא הזה עד הסוף.

חיים געש: יש פה בעיות סבוכות, ואליהן מסתבך מצב הביניים.

חיים געש: מסתיים עכשיו קורס, ואנחנו אמורים לקלוט כבאים שהם בכלל עובדי מדינה.

חיים געש: לא ברור האם הם מבוטחים בביטוח ריסק – כן או לא.

חיים געש: הם מקבלים שכר מהנציבות, ומקבלים הוראות מהאיגוד.

חיים געש: זו הפרדה שהיא בעייתית מבחינת אחריות וסמכות.

חיים געש: הוא יזמן אותם לפגישה ומפקד האיגוד יגיד: אני לא יכול כי אני צריך אותו למשמרת.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, חברי הכנסת ישאלו במהלך הדיון שאלות, וגם נציגי הגופים ישאלו.

אמנון כהן: אנחנו נרצה לקבל תשובות מהו המעמד, מה הסמכות.

חיים געש: מצב הביניים יוצר מציאות לא טובה, ואותו צריך לסכם.

חיים געש: אם היו נצמדים להחלטת הממשלה היה יותר ברור כי יש מינהלת שמקימה את המשל"ט ומתחילה לתת הנחיות מקצועיות, כמו שנתנה קודם.

חיים געש: אולי בריכוזיות רבה יותר.

חיים געש: אבל, כל הנושאים המינהליים זה תאגידים עירוניים שצריכים להיות כפופים למשרד הפנים.

חיים געש: אבל, משרד הפנים מתנער מהם לחלוטין.

אמנון כהן: אסי לוי, בבקשה.

יעקב גנות: אני לא רוצה לרשום עד אין סוף לכולם, אני מבקש לענות.

אסי לוי: חשוב שהוא יענה על נושא האיגודים - האם זה כן עובר, לא עובר.

יעקב גנות: כל נושא הטיפול בכיבוי אש במדינת ישראל עבר לביטחון הפנים.

יעקב גנות: אין יותר משרד הפנים.

יעקב גנות: הרשויות משתתפות בעלויות כל עוד הרשות לא קמה.

יעקב גנות: אבל, אין טיפול.

יעקב גנות: משרד הפנים לא מטפל לא בעובדים ולא בשום דבר.

יעקב גנות: יושב לידך שחר.

יעקב גנות: הוא יגיד לך כמה זמן לקח לנו לדעת מי הכתובת כדי להוציא.

יעקב גנות: אני מדבר על מצב הביניים.

יעקב גנות: אדוני, מצב הביניים הוא תמיד לא נוח.

יעקב גנות: הוא לא תלוי בנו.

אמנון כהן: הוא צריך לדעת מה לעשות.

אמנון כהן: איפה הבעיה?

יעקב גנות: אתה רוצה דוגמה, אדוני?

יעקב גנות: שני האיגודים, בבאר-שבע ובאשקלון, פוזרו.

יעקב גנות: אנחנו מוכנים מחר בבוקר להקים את המחוז הראשון.

יעקב גנות: יש לי סיכום עם משרד האוצר.

יעקב גנות: לוקחים על עצמנו את עלויות השכר של כל העובדים, ובזה נגמר הסיפור.

אמנון כהן: אז מה הבעיה?

אמנון כהן: דבר, רוצים לדעת.

קריאה: שלא עושים את זה חד-צדדית, זאת הבעיה.

אמנון כהן: אסי לוי, אתה מדבר עכשיו.

אסי לוי: קודם כל, אני רוצה להגיד שבאמת בתקופה האחרונה ציודים התחילו להגיע, רכבים התחילו להגיע.

אסי לוי: גם נושא העובדים, יש קורסים.

אסי לוי: המערכת מתחילה להתייצב.

אסי לוי: גם אני הייתי באי-ודאות מוחלטת.

אסי לוי: יש עוד פרטים שצריך לסגור.

אסי לוי: אני יודע שבימים הקרובים יש למנכ"ל פגישה עם מר בוחבוט בשלטון המקומי, וצריך לסגור עוד כמה דברים.

אסי לוי: יש פה כמה דברים עם העובדים שהם ממש ממש מורכבים, ועל זה צריך לשים דגש.

אסי לוי: אני מאמין שישימו על זה דגש.

אמנון כהן: העובדים הם הכי חשובים לנו.

אמנון כהן: הם אלו שעומדים בחזית.

אסי לוי: הם באמת הכי חשובים לנו.

אסי לוי: עד שנושא העובדים לא ייפתר שום דבר לא יתקדם.

אסי לוי: אתם רואים ששאר הדברים מתקדמים.

אסי לוי: לגבי נושא הרכישות - מגיעים מנופים, מגיעים רכבים.

אסי לוי: אני מזמין אתכם לראות איך הציודים מגיעים.

אסי לוי: ממש כיף לראות את זה.

אסי לוי: אני נהנה לראות שהרכבים הם חדשים.

אסי לוי: זה כיף לכולם, ההרגשה היא טובה.

אמנון כהן: אבל, הוא אמר דיבר על משהו שהיה צריך להשתתף בו במטצ'ינג.

אמנון כהן: האם צריך להשתתף?

אסי לוי: לדוגמה, האיגוד שלי קנה עוד שני מנופים בעוד שהאחרים לא קנו.

אסי לוי: אני הלכתי והבאתי כסף, זו זכותי.

אסי לוי: כשאני רואה שיש עיר שצריכה אז אני הולך ומתאמץ.

אסי לוי: הבט"פ נותן לי.

אסי לוי: מה-100 מיליון הוא לא יכול להביא לכל איגוד כמה שהוא רוצה.

אסי לוי: אם אני מתאמץ, הוא מביא לי.

אסי לוי: למה לא?

אמנון כהן: נשמע על מעמד העובדים בצורה מסודרת.

אמנון כהן: יואב, בבקשה.

אמנון כהן: קודם כל, אנחנו ניתן לכם את כל הביטחון.

אמנון כהן: מבחינתנו, אתם חוד החנית של החברה.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לגמור דברים, אנחנו יכולים לעשות את זה בדיונים פנימיים.

אמנון כהן: ניקח צוות של חברי כנסת.

אמנון כהן: אנחנו נשב יחד איתכם, עם המנכ"ל, ועם מי שצריך ונמצא פתרונות.

אמנון כהן: אבל, צריך להתקדם עם זה.

אמנון כהן: אדוני, בבקשה.

יואב גדסי: כארגון כבאים אני רוצה להתייחס לפני 2010.

יואב גדסי: אנחנו אלה שקמנו וצעקנו ששירותי הכבאות נמצאים בקריסה.

יואב גדסי: אנחנו קמנו והפגנו.

יואב גדסי: רצנו בכבישים וצעדנו לירושלים ואמרנו שהמצב לא טוב.

יואב גדסי: אנחנו לא בורחים מזה, אנחנו יודעים שהמצב היה לא טוב.

יואב גדסי: הגענו למצב בו רק לאחר השריפה התחילו להבין עד כמה המצב חמור.

יואב גדסי: כמו שציין המנכ"ל, לאחר 2010 באמת היו שינויים.

יואב גדסי: אבל, מה הולך לקרות עכשיו?

יואב גדסי: כנראה אנחנו הולכים לשלם את המחיר.

יואב גדסי: אולי עדיף היה להשאיר את המצב כך, לא היינו משלמים את המחיר.

יואב גדסי: דיברתם קודם על תזכיר חוק.

יואב גדסי: נכון, יצא תזכיר חוק, יצא משהו לעיון.

יואב גדסי: אבל, כל שלושה ימים מגיע תזכיר אחר ואומרים שאנחנו לא באים לפגישה.

יואב גדסי: אני דיברתי עם המנכ"ל.

יואב גדסי: אמרתי לו שהיועצת המשפטית מתייחסת לתזכיר חוק X, ואחרי יומיים מגיע תזכיר Y, ואחרי שלושה ימים מגיע עוד תזכיר, ושלשום קיבלנו עוד תזכיר.

יואב גדסי: למה אתם רוצים שאנחנו נתייחס?

יואב גדסי: לאיזה תזכיר?

אמנון כהן: לא, יכול להיות שיש תגובות.

יואב גדסי: לא, אין תגובות.

יואב גדסי: נקבעה ישיבה להיום וביטלנו אותה כי לפני שלושה ימים קיבלנו עוד תזכיר.

יואב גדסי: מה שקורה גם בתזכיר וגם בדיונים מקדימים שהיו עם האוצר – אני אומר לך, שהאוצר וביטחון הפנים כנראה למדו מהטייקונים.

יואב גדסי: רוצים לעשות עלינו תספורת.

יואב גדסי: ואני אומר לך שזה מה שהם מתכוונים לעשות – לחתוך לנו את הזכויות, לפגוע בעובדים.

יואב גדסי: יש כל מיני רעיונות שהיו בתוך התזכיר שנראים לי ממש הזויים.

יואב גדסי: האם אתם רוצים שאנחנו נשלם את המחיר על המחדלים של הממשלות לדורותיהן, לפני 20, 10 ו-15 שנים?

יואב גדסי: אנחנו צעקנו שהמצב לא טוב.

יואב גדסי: שבו איתנו כאשר תתקנו את התזכיר, ולא תחזרו בכם מההסכמות שהיו.

יואב גדסי: היו הרבה הסכמות, דברים שדוברו פה.

רוחמה אברהם-בלילא: האם בעת הכנת התזכיר לא היה שיתוף פעולה בין שני הגורמים?

אמנון כהן: בסעיף של העובדים.

יואב גדסי: אני לא רואה את ההסכמה של העובדים.

יואב גדסי: כתוב שם עוד יותר מזה, שהמנהל, קרי הנציב, יחליט את מי הוא מקבל לרשות החדשה.

יואב גדסי: יש כאלה שהוא לא רוצה לקבל אותם.

יואב גדסי: זאת אומרת, הכושי עשה את שלו, הכושי יכול ללכת, ותוך 60 יום הוא יראה את עצמו כמפוטר והוא לא יעבור.

יואב גדסי: מה קרה?

יואב גדסי: האם הם לא נתנו 20, 30 שנה מהחיים שלהם?

יואב גדסי: קולטים כבאים חדשים, ואנחנו מסייעים, אנחנו מדריכים.

יואב גדסי: אנחנו עושים הכול לקדם.

יואב גדסי: לא יכול להיות מצב שיקימו לנו שתי קבוצות כשחלק עובדי מדינה, חלק עובדי איגודים כשאלה ייכנסו ויעבדו כך, ואלה ייכנסו ויעבדו כך.

יואב גדסי: אני מודיע לכם – אם הנושא הזה לא ייפתר, הקורס הראשון ייכנס ואנחנו נקבל אותם.

יואב גדסי: אנחנו נקבל אותם באהבה, אנחנו צריכים אותם.

יואב גדסי: אבל, לא נמשיך עם זה.

יואב גדסי: אם לא יגיעו להבנות עם העובדים אז אני לא יודע מה יקרה עם הקורס הבא שיסיים.

יואב גדסי: אי-אפשר ליצור שתי קבוצות של עובדים באותו מקום.

יואב גדסי: אם אתם לא מביאים משהו מוגמר, מוסדר, בכל נושא הכבאים הוותיקים זה לא יתקדם.

יואב גדסי: אני מודיע לכם, זה לא יתקדם.

יואב גדסי: רוצים להתקדם, בבקשה ביחד איתנו.

יואב גדסי: נתנו את החיים שלנו לשירותי הכבאות במשך שלושים שנה, שילמנו בדם.

יואב גדסי: אני מודיע לכם – אנחנו לא נשב עם ידיים מחובקות.

אמנון כהן: נציג האוצר, אני רוצה לשמוע איפה עומד המשא-ומתן.

ודים גודון: לגבי אותה החלטת ממשלה מינואר 2011 – אנחנו תקצבנו את כל הסכומים הרשומים בהחלטת ממשלה.

ודים גודון: כלומר, החלטת הממשלה תקצבה סכומים - - -

אמנון כהן: המנכ"ל אמר שאין בעיות מצד האוצר, האוצר העביר את הכסף.

אמנון כהן: אני מדבר על מעמד העובדים.

אמנון כהן: האם אתה מטפל מולם?

ודים גודון: מי שמוביל את המשא-ומתן זה הממונה על השכר והמשרד לביטחון הפנים.

אמנון כהן: האם נציגו פה?

ודים גודון: לא, הם לא פה.

ודים גודון: אבל, נמצא פה מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים.

ודים גודון: התקיימו מספר דיונים אצל המנכ"ל, ואנחנו מחכים לישיבות עם העובדים.

ודים גודון: אנחנו מוכנים לשבת – שהעובדים יבואו לשולחן המשא-ומתן.

אמנון כהן: אבל, אתה מבין שנוצר פה כרגע מצב לא בריא.

אמנון כהן: יהיו פה שני סוגים של עובדים בשני סטאטוסים.

אמנון כהן: קורס אחד מסיים, ו-130 עובדים ייקלטו עכשיו.

אמנון כהן: הם רוצים כמובן את כוח-האדם, הם יעשו את העבודה.

אמנון כהן: אבל, מדובר במעמדות שונות.

אמנון כהן: עוד 130 יהיו בעתיד.

אמנון כהן: חייבים לסגור את הפאזל הזה כמה שיותר מהר.

יעקב גנות: אין בינינו ויכוח, אדוני.

ודים גודון: בוודאי שצריך לראות איך אנחנו פותרים את כל הדברים האלה.

ודים גודון: אנחנו מוכנים לשבת, אנחנו מוכנים לראות איך אנחנו פותרים את כל הסוגיות האלה שהעלאת.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, למה מלכתחילה, כבר בתזכיר החוק, אתם מביאים למצב של עובדים סוג א' וסוג ב'?

אמנון כהן: לא, בתזכיר החוק כולם יהיו אותו הדבר, רק צריך להגיע להבנות.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לפי מה שהוא אומר זה לא נכון.

אמנון כהן: יש פערים, צריך לגשר.

רוחמה אברהם-בלילא: יש פערים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני בכוונה מחריגה את זה ואני אומרת שזה נותן- - -

יואב גדסי: שיבואו כולם ויהיו עובדי איגודים.

יואב גדסי: כשנסיים את כל התהליך כולם יעברו – אם נסיים.

יואב גדסי: אבל, אי-אפשר לעשות מצב כזה.

אמנון כהן: אדוני נציג האוצר, אתה אומר: נשב איתם, נמצא פתרונות.

ודים גודון: אנחנו יושבים, אנחנו מנסים למצוא פתרונות.

ודים גודון: אני לא מבין לגבי שני סוגים של עובדים.

ודים גודון: יש סוג אחד בתזכיר חוק, ולוחמי אש זה לוחמי אש.

ודים גודון: אין סוג א', אין סוג ב'.

אמנון כהן: לא.

אמנון כהן: כרגע, בפועל, עד שלא גמרת איתם שניהם במעמד אחר כרגע.

יעקב גנות: זה ברור שלא יכול להיות מצב אחר, אדוני.

יעקב גנות: אנחנו מממנים את עובדי המדינה האלה.

יעקב גנות: למעשה, אנחנו מבטחים אותם, אנחנו מטפלים בהם.

קריאה: תחזיק אותם אתה עד שנחתום על הרפורמה.

יעקב גנות: אתה לא יכול להחזיק את המקל בשתי קצוות - לבכות שחסרים 300 כבאים, וכשאנחנו מכינים את הכבאים אתה אומר תחזיק אותם.

יואב גדסי: אבל, אל תנצלו את העובדה הזאת בשביל לעשות שתי מעמדות.

יואב גדסי: אל תנצלו את זה.

אמנון כהן: אנחנו עושים סבב בין חברי הכנסת.

אמנון כהן: נשמע את ההערות.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, תרשום את ההערות.

אמנון כהן: אתה תצטרך להשיב לחברי הכנסת.

אמנון כהן: חברת הכנסת רוחמה אברהם היא הראשונה, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני, תודה רבה על המפגש הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: התחושה שלי היא שאלמלא אסון הכרמל היה נורא כל-כך, ואלמלא זה שהוא גבה מחיר איום כל-כך של חיי אדם, אז כולנו היינו מתייחסים לזה כאל עוד שריפה.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי לאורך השנים היו שריפות רבות יותר גדולות ובשטח גדול יותר במדינת ישראל, וישבו כאן ועדות שונות ומשונות, והזכיר את זה כאן המנכ"ל.

רוחמה אברהם-בלילא: היו החלטות, הוסקו המסקנות, וכל מה שהיה צריך זה להפנים את אותם תהליכים שהיו מזה שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נמצאים בשבוע זה בציון שנה לאסון הנורא הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני שמחה לשמוע מהמנכ"ל שיש הצטיידות.

רוחמה אברהם-בלילא: שמעתי מהשר בשבוע שעבר שישנו חומר מעכב בעירה לעשר שנים, ואתה נקבת בכמות.

רוחמה אברהם-בלילא: השר אמר שנרכשו 88 כבאיות, ואתה אמרת 50, ובסוגיה זו אני רוצה לפתוח את דבריי.

אמנון כהן: לא, 91 נרכשו.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, המספר הוא לא העניין.

אמנון כהן: הוא אמר ש-60 כבר עברו לחלוקה לאחר שהם עברו את הנושא של משרד התחבורה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא לזה אני מתכוונת, אני מדברת על משהו אחר.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מדברת על המשפט שנאמר שחלק מהכבאיות עוכב בשל תקנה מיוחדת שהיה צריך להתקין משרד התחבורה.

רוחמה אברהם-בלילא: היתה איזושהי בעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, מלבד הסוגיה הזאת, מה שהטריד אותי לאורך השנה האחרונה זה לראות מצב שבו, מצד אחד, יש שני מפעלים שמייצרים את הכבאיות.

רוחמה אברהם-בלילא: שניהם פריפריאליים, שניהם זכו במכרז למשק וכלכלה, ובכל זאת לאחר שהוקמה הרשות בחרתם ללכת למצב שבו קונים את הכבאיות הללו מחו"ל.

רוחמה אברהם-בלילא: איפה בכל זאת ההעדפה לתוצרת כחול-לבן?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה חייב לענות.

אסי לוי: רוחמה, את צודקת.

אסי לוי: האיגודים רכשו משם בגלל זה - - -

אמנון כהן: אתה לא מפריע, אתה לא עברת פריימריז.

רוחמה אברהם-בלילא: לסוגיה של מערך כוח-האדם – אני מבינה את הבעיות שיש בין האיגודים לבין הסוגיה של תזכיר החוק, ואני לא אגע שוב בסוגיה של עובדים סוג א', סוג ב', ובכל מה שקשור בתזכיר הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, בכל זאת קרה כאן משהו.

רוחמה אברהם-בלילא: למה אנחנו לא נכנסים למערך מזורז יותר של גיוס כוח-אדם?

רוחמה אברהם-בלילא: אם אתה אומר שיש צורך ויש צפי, אז במקום 130 או 150 תעשה קורסים של 300, של 200.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לשמוע למה אנחנו לא יכולים, למה אנחנו לא ערוכים לזה.

אמנון כהן: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא "תודה".

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה, זה נושא חשוב.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה לא רוצה שאני אגיד שאתה מנסה - - -

אמנון כהן: רוחמה, מה שלומך?

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לגעת בסוגיית הזאת בערים הגדולות מכיוון שהיא סוגיה חשובה מאוד גם בהיבט של שעת חירום.

רוחמה אברהם-בלילא: המזרח התיכון הולך ומשתנה, אנחנו מאוימים בהפגזות טילים כאלו ואחרים.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו רואים שבערים הגדולות בונים בעיקר בנייה לגובה גם לעסקים וגם לדירות.

רוחמה אברהם-בלילא: חסרים לי שני דברים.

רוחמה אברהם-בלילא: ראשית, אני אשמח מאוד אם תיתן לי דיווח כמה סולמות לגובה יש, והאם בכלל נרכשו סולמות.

רוחמה אברהם-בלילא: שנית, אני רוצה לדעת איך אנחנו ערוכים באמת למצב של שריפה, או למצב של חירום, או למצב של מתקפת חירום על אותם בניינים.

רוחמה אברהם-בלילא: איך אנחנו מפנים את אותם אנשים שגרים או את אותם אנשים שבאים לעבודה?

רוחמה אברהם-בלילא: האם אנחנו בכלל ערוכים לסוגיה הזאת?

רוחמה אברהם-בלילא: הדבר הנוסף הוא לגבי כל מה שקשור להפרדה בין האחריות לסמכות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יושבת-ראש השדולה לעסקים קטנים ובינוניים בארץ, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: כן, כן.

אמנון כהן: אנחנו תמיד מחזקים את ידייך.

רוחמה אברהם-בלילא: אני עדה למצב שבו כל הרישיונות של בתי העסק עדיין נמצאים בכל מה שקשור למשרד הפנים.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא עבר למשרד לביטחון הפנים.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת אומרת, בעל עסק שרוצה לפתוח עסק נמצא היום במצב שהוא לא מקבל את האישור הנכון מהאיש הנכון.

אמנון כהן: האם את מתכוונת במערך הכבאות?

רוחמה אברהם-בלילא: במערך הכבאות.

רוחמה אברהם-בלילא: שנית, כמה עסקים קטנים ובינוניים פועלים בישראל נכון לכמעט סוף שנת 2011 ללא אישור כבאות?

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לדעת גם מה היעדים שהצבתם - - -

אסי לוי: ברשותך, אבל אם לאדם אין אישור כמו שצריך - - -

רוחמה אברהם-בלילא: אסי, יש עסקים שהם פתוחים, ועם כל הכבוד הם מקבלים אישור ממערך הכבאות ו/או לא, כאשר בפועל הם יודעים שאין להם את הציוד, את היכולת להתמודד.

אסי לוי: חמור מאוד, חמור מאוד.

רוחמה אברהם-בלילא: יש כאלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודעת למצב שיש כאלה, ואני רוצה לשמוע מהם את התשובה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני גם רוצה לדעת מה הם היעדים שהצבתם לעצמכם בשנת 2012.

רוחמה אברהם-בלילא: כמובן שחשוב לראות איך מגיעים למצב שבו מסיימים את תזכיר החוק הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: איך מקימים את הרשות הזאת, ואיך בכל זאת לוקחים את אותם אנשים שמסכנים את חייהם?

רוחמה אברהם-בלילא: הם לא חושבים פעמיים בשעה שפורצת אש האם הם יקבלו הטבת שכר כזאת או אחרת בעוד שלוש שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: הם יודעים שהם צריכים, יש מערך חירום והם מוכנים לתת את נפשם לצורך העניין הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר שבסוגיה כזאת חשובה, אותם לוחמי אש ירגישו שיש איפה ואיפה בכל הסכם אשר לא יהיה.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציעה כמה דברים.

רוחמה אברהם-בלילא: דבר אחד, שבעוד חודש וחצי - בסוף ינואר - הוועדה תתכנס שוב כדי לשמוע את אותן המלצות.

אמנון כהן: את מבקשת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מציעה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע, אתה יכול להחליט שכן ואתה יכול גם להחליט שלא.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, אני מציעה שקודם כל נעקוב מקרוב אחרי כל הקמת הסוגיה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: שנית, אני ממליצה לאמץ את הקמת הוועדה המיוחדת שתהווה גישור בין האוצר לבין מערך רשות הכבאות לבין האיגודים המקצועיים כדי שנוכל להגיע לסיטואציה שבה השלמת תזכיר החוק תהיה כפי שצריך.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני המנכ"ל, אדוני הנציב, חברי חברי הכנסת, אני רוצה, קודם כל, לברך על הסקירה ששמענו כאן מהמנכ"ל, מר גנות, על רכישות בצורה מסיבית, הצטיידות, כוח-אדם.

דוד אזולאי: אם הדברים הללו היו קורים לפני השריפה, סביר להניח שהשריפה הזאת היתה נמנעת.

דוד אזולאי: רבותי, מי שמכיר אותי יודע שאני לא אומר את הדברים האלה באוויר.

דוד אזולאי: יש להם כיסוי, וחברי הכבאים יעידו על כך שבמשך שנים ישבו כאן בבית הזה וזעקו לשמיים ואמרו: צריך להחליף את הציוד המיושן, להגדיל תקנים וכו'.

דוד אזולאי: אני באמת שמח, ואני לא אומר את זה בציניות, יעקב.

דוד אזולאי: אני אומר את זה בשיא הרצינות.

דוד אזולאי: אני באמת מברך על כך שבמשך שנה עשיתם מה שלא נעשה במשך עשרות שנים בשירותי הכבאות.

דוד אזולאי: אבל, יחד עם זאת, אדוני המנכ"ל, זה מזכיר לי את סיפור החתן והכלה.

דוד אזולאי: ההורים הכינו את החתונה, קנו כל מה שצריך, וקנו להם אפילו דירה.

דוד אזולאי: אבל, בסופו של דבר, הזוג לא רוצה להיכנס לבית החדש.

דוד אזולאי: הם אפילו לא מדברים.

דוד אזולאי: זה מה שבדיוק קורה לנו כרגע, אדוני.

דוד אזולאי: יושבים כאן איתנו נציגי מרכז השלטון המקומי.

דוד אזולאי: רבותי, בואו לא נזלזל בשלטון המקומי.

דוד אזולאי: השלטון המקומי הוא אחת החוליות הראשיות במערך הכבאות במדינת ישראל.

דוד אזולאי: במשך שנים הם השקיעו מכספי משלם המיסים ומכספי מדינה לרכישות, זכויות, וכל מה שאתם רוצים.

דוד אזולאי: אמר כאן נציג השלטון המקומי שכרגע יש נתק ושאין הידברות.

דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת לבוא לראש רשות ולהגיד לו: מרגע זה איגוד ערים לכבאות X, Y, Z, לא שייך לך.

דוד אזולאי: אם אתה רוצה להלאים בצורה כזאת, בבקשה.

דוד אזולאי: אבל, תבוא ותעשה.

דוד אזולאי: נכון לרגע זה, זה לא נעשה.

דוד אזולאי: שנית, יושבים כאן כבאים שמסרו את נפשם.

דוד אזולאי: אני אומר לך, הכבאים עשו עבודת קודש, במסירות נפש, תוך כדי סיכון עצמי במשך שנים, וכל זאת בתנאים דלים ובכלים עלובים.

דוד אזולאי: אבל, הם יצאו לשריפות והצילו.

דוד אזולאי: אבל, מה לעשות שלצערנו הרב רק לאחר שנספו 44 איש בשריפה קשה ביותר כל המערכות התעוררו.

דוד אזולאי: אנחנו יושבים ומדברים שנה לאחר השריפה.

דוד אזולאי: הדבר המרכזי הוא אותה חקיקה שהופכת את שירותי הכבאות לשירות ממלכתי במדינת ישראל.

דוד אזולאי: לא התקדמנו בזה.

דוד אזולאי: אדוני יכול לקחת את הפרוטוקול של הדיון שניהלתי בשנה שעברה.

דוד אזולאי: נאמרו דברים ברורים – שהממשלה והמשרד לביטחון הפנים אמורים לנהל ולקדם את החקיקה.

דוד אזולאי: אבל, שום דבר לא נעשה.

דוד אזולאי: יכול להיות שהיו ישיבות, אבל בתכל'ס נכון להיום לא התקדמנו, לצערי הרב, אדוני המנכ"ל.

דוד אזולאי: אתה תוכל לענות לי אחר כך.

אמנון כהן: יהיו גם חברי כנסת שירצו לשאול את אותן השאלות.

אמנון כהן: אין צורך שתחזור על הדברים פעמיים.

אמנון כהן: תרכז את התשובות.

דוד אזולאי: שוחחתי מחלק מראשי הרשויות המקומיות.

דוד אזולאי: בצדק הם אומרים: אנחנו מפסיקים להשקיע באיגודי ערים לכבאות.

דוד אזולאי: אנחנו לא יודעים מה קורה.

דוד אזולאי: אנחנו לא יודעים האם אנחנו בעלי הבית או לא בעלי הבית, האם אנחנו שותפים, כן או לא.

דוד אזולאי: מישהו צריך לבוא ולתת תשובה לאותם ראשי רשויות.

דוד אזולאי: לו הייתי ראש רשות הייתי נוהג בדיוק אותו הדבר, לא הייתי מתעלם מכך.

דוד אזולאי: אדוני דיבר כאן, ואולי אני טועה ואולי לא שמעתי נכון.

דוד אזולאי: אני שומע שיהיו שני סוגים של כבאים.

דוד אזולאי: יהיו כבאים מהדור הישן שימשיכו לעבוד באותם תנאים, ויהיו גם כבאים מהדור החדש שיהיו עובדי מדינה עם כל הזכויות של עובדי מדינה.

דוד אזולאי: אני שואל, איך אפשר שיהיו שני כבאים באותה אכסניה?

דוד אזולאי: אם אתה רוצה להפוך את כל הכבאים לעובדי מדינה אז אני רוצה להפנות את תשומת ליבך, אדוני, לאזרחים עובדי המשטרה שאנחנו במשך שלוש שנים מנסים להעביר אותם מעובד קבלן לעובדי מדינה אזרחיים בתוך המשטרה.

דוד אזולאי: לצערי הרב, 700 עובדים עד היום - - -

אמנון כהן: זה עומד להסתיים.

אמנון כהן: תעדכן אותנו.

דוד אזולאי: אני רוצה לקוות שאכן הדבר הזה עומד להסתיים.

דוד אזולאי: אני אברך על סיום העניין בצורה טובה.

דוד אזולאי: אסור שאנחנו נעשה רפורמות על חשבון עובדים שמסרו את עצמם במשך שנים בתנאים קשים.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, בבקשה.

אמנון כהן: לאחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ' יושבת-ראש מפלגת העבודה.

אבישי ברוורמן: אני שמח שאני מדבר אחרי חבר הכנסת דוד אזולאי.

אבישי ברוורמן: יש לי שתי הערות.

אבישי ברוורמן: הערה ראשונה – אני מחכה לדוח מבקר המדינה.

אבישי ברוורמן: אני רואה פה את ידידי יואל חסון.

אבישי ברוורמן: בזמנו הייתי שר בממשלה ובזמן האסון ביקרתי וראיתי את העבודה הנפלאה של הכבאים.

אבישי ברוורמן: כזכור לכם, הממשלה רצתה להעביר אז במחטף בוועדת הביקורת שתהיה רק חוות דעת, ובתיאום עם החבר יואל חסון הגשנו ערר וכתוצאה מזה יש ביקורת של מבקר המדינה אותה אני מצפה לשמוע.

אבישי ברוורמן: כאן אני מגיע לנקודה שאני רואה בשולחן זה, וזה הכשל של הממשל הישראלי.

אבישי ברוורמן: אני רואה את מה שקרה, לדוגמה, עם המתמחים וההסכם בתחום הבריאות.

אבישי ברוורמן: ישבו קבוצה של אנשים, ובמובן מסוים היתה גישה של כוחנות.

אבישי ברוורמן: זה בשלו וזה בשלו.

אבישי ברוורמן: בזבזו חודשים, ובסוף בתהליך לא בריא, לא טוב, יצא פתרון חצי עקום.

אבישי ברוורמן: כשאתה יושב עם כל אלה שפעלו בנושא ואתה שואל אותם - את הממונה על השכר, את המתמחים, את הרופאים - מה היו צריכים לעשות, אז מההתחלה היו צריכים לשים בורר, וזאת במקום מצב שבו זה לא יושב עם זה וזה.

אבישי ברוורמן: אני מכיר את החבורה הזאת כבר שנים, מדובר באנשים יוצאים מהכלל, ואתה יודע את זה.

אבישי ברוורמן: אתה בעל ניסיון עשיר בניהול.

אבישי ברוורמן: אבל, הגישה שהתפתחה בישראל שראשי הרשויות הם בצד אחד, וזה בצד אחד, וזה בצד שני, וההקשבה היא שבסוף גומרים דבר רק בכוח, מביאה לכוח.

אבישי ברוורמן: תהיה שביתה של הכבאים, ואז יקראו לבורר.

אבישי ברוורמן: מה שצריך לעשות עכשיו הוא לחסוך את הזמן הזה פעם אחת ולתמיד.

אבישי ברוורמן: אם צריך ועדת גישור, אנחנו מוכנים לעזור.

אבישי ברוורמן: אנשים צריכים לשבת עם מישהו שבמהירות יפתור את הנקודה הזאת שבה העובדים מקבלים הזכויות, ושבה יש לך סמכויות לשכור כמה שיותר אנשים במהירות.

אבישי ברוורמן: מהצד השני, שיחה עם ראשי רשויות.

אבישי ברוורמן: אם לא נלמד ממה שהיה לנו בעבר אנחנו נפגע בכבאים, אנחנו נהרוס את התמריצים לראשי הרשויות, כפי שאמר ידידי דוד אזולאי.

אבישי ברוורמן: והתוצאה - יהיה פה עוד משבר, ועוד מעט יחפשו את המגשר החדש שיגיע.

אבישי ברוורמן: לכן, אני חושב שזה הזמן להתנהל אחרת כי ההתנהלות במדינת ישראל היא כושלת, ולכבאים מגיע.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ', ולאחר מכן חבר הכנסת יואל חסון.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני שמעתי את מר גנות מתאר תיאור מאוד משמח על שיקום, על בינוי, על רכישת ציוד חדש, כבאיות חדשות, סולמות חדשים, על סיום של קורס או טו טו.

שלי יחימוביץ': והנה כל הדברים האלה שהם בעצם יישום של דוח מבקר המדינה קורים בלי רפורמה.

שלי יחימוביץ': המילה "רפורמה" הפכה כבר לאובססיה.

שלי יחימוביץ': הרי למה היה האסון בכרמל, ולמה היה שנה קודם אסון בצפת?

שלי יחימוביץ': לא בגלל שלא היתה רפורמה, אלא בגלל שלא היו כבאיות ולא היו כבאים.

שלי יחימוביץ': כבאי אחד במשמרת, יחד עם מתנדב, נאלץ ללכת לכבות שריפה ולחרף את נפשו עם חליפות שכבר לא היו בתוקף.

שלי יחימוביץ': זאת היתה הסיבה.

שלי יחימוביץ': האם הפתרון הוא רפורמה שבמהלכה ייפגעו במי?

שלי יחימוביץ': באנשים היחידים, היחידים שאותם אי-אפשר להאשים.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת דוד אזולאי בשבתו כיושב-ראש ועדה ואנוכי ישבנו כאן בוועדות במשך שנים.

שלי יחימוביץ': הם באו עם דמעות בעיניהם, והזהירו ואמרו שאי-אפשר ושהאסון קרוב.

שלי יחימוביץ': אבל, איש לא שמע את קולם, וכולם אטמו את ליבם.

שלי יחימוביץ': מה אמר שר האוצר יובל שטייניץ באחת הפעמים כשהיה דיון בלשכתו, וזה היה לפני האסון בכרמל?

שלי יחימוביץ': קיבלתם כבר מספיק, עד שלא תלכו לרפורמה לא תראו גרוש.

שלי יחימוביץ': אז מה אנחנו מסיקים מכל הדברים הזה?

שלי יחימוביץ': שהנה הכול מסתדר, ורוכשים ציוד כמו שהיה צריך לרכוש, ודברים מתיישרים.

שלי יחימוביץ': אבל, יש אשמים שאיתם צריך לבוא חשבון.

שלי יחימוביץ': זה לוחמי האש, הם האשמים.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אתה אמרת את המשפט הזה שאותו רשמתי: "אף אחד לא יעכב פה פרויקטים בגלל זה או בגלל אחר".

שלי יחימוביץ': אני נורא מקווה שלא התכוונת לכבאים.

אמנון כהן: התכוונתי שניכנס למשא-ומתן, ושאנחנו נעזור למשא-ומתן.

אמנון כהן: אנחנו נקים צוות שלנו לגישור.

אמנון כהן: אמרת גישור?

שלי יחימוביץ': יפה.

שלי יחימוביץ': קודם כל, אני לא בטוחה שהם זקוקים לגישור.

שלי יחימוביץ': יש להם יושב-ראש איגוד מעולה.

אמנון כהן: שניהם לא מוצאים את הזמן המתאים, ודוחים.

שלי יחימוביץ': מתי בדרך כלל מביאים סכסוכים לגישור?

שלי יחימוביץ': כשאין ארגון יציג לעובדים.

שלי יחימוביץ': לשמחתנו הרבה מאוד, כאן יש ארגון יציג.

שלי יחימוביץ': יושב כאן יואב גדסי שהוא היושב-ראש שלו.

שלי יחימוביץ': זה בן אדם שמעולם לא סבל מחוסר זמינות, תנסה אותו.

שלי יחימוביץ': הוא פה כל הזמן, הוא בשטח כל הזמן.

שלי יחימוביץ': הוא יענה לך מייד לטלפון, הוא יבוא לכל ישיבה שיקראו לו.

שלי יחימוביץ': לא יכול להיות שמביאים תזכיר חוק שבאופן כל-כך עמוק הוא פוגע בזכות להתאגד, פוגע במעמד שלהם, ומאפשר לזרוק ככלי אין חפץ עובדים שבאמת חרפו את נפשם.

שלי יחימוביץ': זה לא יכול להיות שהם ישלמו את המחיר, זה בלתי אפשרי.

שלי יחימוביץ': אני באמת קוראת לכל הצדדים לא להתקדם בתזכיר החוק, אלא בשיתוף פעולה עם איגוד הכבאים.

שלי יחימוביץ': זה א', ב', זה לא איזה בקשה שהיא בשמיים.

שלי יחימוביץ': בינתיים מה אנחנו רואים?

שלי יחימוביץ': בינתיים אתם יוצרים דור א' ודור ב', בכלל בלי לדבר עם אף אחד.

יואב גדסי: כבר ג'.

שלי יחימוביץ': כבר ג', נכון - בלי לדבר עם אף אחד.

שלי יחימוביץ': אני מפצירה בכם, המשיכו במעשים הטובים של יישום דוח מסקנות המבקר.

שלי יחימוביץ': אבל, אתם יודעים מה?

שלי יחימוביץ': אם היו שומעים אותם לא היה צריך דוח מבקר.

שלי יחימוביץ': הם כבר אמרו קודם כל מה שהמבקר כותב, באמת.

שלי יחימוביץ': תמשיכו ליישם את מסקנות המבקר, אבל תשכחו בדרך את החתן והכלה, כפי שקרא להם חבר הכנסת אזולאי.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: קודם כל, באופן נדיר ויוצא דופן אני מסכים עם רוב דבריה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ'.

שלי יחימוביץ': אני נרגשת.

יואל חסון: האמת - גם אני.

יואל חסון: אני חושב שהיא נגעה בנקודות הנכונות והברורות.

יואל חסון: מי שהיה בדיונים בוועדה לביקורת המדינה, וחלקם היו גם באולם הזה - בעיקר לאחר אסון הכרמל, אבל היו גם לפני אסון הכרמל - יודע כי היה אותו דיון מפורסם של אלי לוי שדרש דיון בנושא הזה.

יואל חסון: התחלת הניצנים של חשיפת הנתונים ומצב שירותי הכבאות היתה שם.

יואל חסון: אז זה היה ספציפית לדרום, אבל זה חשף בעיה כללית.

יואל חסון: נאמרה אז אותה אמירה ואותו תקליט של רפורמה, רפורמה, רפורמה, ושעד שלא תהיה רפורמה לא יהיה גרוש, כמו שנאמר פה.

יואל חסון: ואז קרה באמת האסון הנורא הזה שהעיר את כולם, וגרם למערכות להתכנס.

יואל חסון: מצד אחד, אני שומע פה דברים באמת חיוביים על התקדמויות מבחינת רכש וכל הדברים האלה.

יואל חסון: אבל, המנגינה לא משתנה בדבר המרכזי, בנושא הרפורמה ובנושא כוח-האדם.

יואל חסון: זוהי אותה מנגינה של לנצל את הכאוס, לנצל אולי, ואני מצטער לומר, אפילו את האסון ולהגיד: לפני האסון היתה כאן מערכת קורסת, צריך לעשות רפורמה כדי שיהיו עובדים אחרים מסוג א' ומסוג כזה, וכדי שלא יהיו יותר התנאים שהיו קודם.

אמנון כהן: המנכ"ל "מת" לענות לך.

אמנון כהן: אבל, הוא מחזיק את עצמו.

יואל חסון: ואז היה האסון.

יואל חסון: שימו לב, בתחילת האסון מייד כולם התכנסו והצהירו הצהרות, ואמרו שהם מייד ייתנו, ושיישבו עם העובדים ועם כולם.

יואל חסון: המנגינה לא השתנתה, אנחנו יושבים פה ושומעים.

יואל חסון: שמענו את מי שהיה לפי מר גנות, ואת מי שנמצא עכשיו.

יואל חסון: כולם מדברים אותו הדבר, וכאילו שום דבר לא השתנה.

יואל חסון: אנחנו לפני דוח מבקר המדינה.

יואל חסון: חלק כבר מכירים את דוח מבקר המדינה, וחלק קראו את הטיוטות.

יואל חסון: יכול להיות שהן יותר חמורות, פחות חמורות.

יואל חסון: אל תחכו עוד הפעם למכה התקשורתית שתבוא בעקבות מבקר המדינה, לטענות הקשות.

יואל חסון: הלחצים אז יהיו עוד יותר קשים, אנשים יאחזו בכיסאות.

יואל חסון: מה שיקרה בסוף הוא שמה שאפשר היה להשיג בשקט, בהידברות, בשיח, יושג בכוח, במאמץ, וגם לא בטוח שבצורה הנכונה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, יש לך משקל בדבר הזה.

יואל חסון: ועדת הפנים היא חשובה בעניין זה, לפני שזה יגיע לוועדת הביקורת בראשות רוני בר-און.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אתה צריך עכשיו לכפות על הממשלה ועל המערכת להיכנס להידברות עם העובדים.

יואל חסון: צריך שתהיה לך רמה טובה של לוחמי אש, של כבאים, של עובדים במערך הכיבוי באופן שווה, אמיתי, ולנצל גם את אלה שהיו בתקופות הקשות.

יואל חסון: הם צריכים להיות גם בתקופות שהולכות להיות עכשיו יותר טובות מבחינת הציוד – כך אני מקווה – וגם ליהנות מהניסיון שלהם.

יואל חסון: את הניסיון הזה לא קונים בקורס של חודשיים.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת זאב בילסקי, בבקשה.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להסכים, קודם כל, עם דבריו של ידידי יואל חסון, ולכן גם אקצר.

זאב בילסקי: בעבר הייתי חלק בלתי נפרד מהאיגודים.

זאב בילסקי: אני רואה את הבעייתיות שבזה.

זאב בילסקי: חבל שקרה מה שקרה כדי שהממשלה תעשה את מה שהיא עושה, אבל בסדר.

זאב בילסקי: אני רוצה לפנות אליכם, ידידי המנכ"ל וידידי נציב הכבאים.

זאב בילסקי: אתם באמת אנשים שעשיתם הרבה בחיים שלכם.

זאב בילסקי: אני רוצה לפנות גם אליך, נציג האוצר.

זאב בילסקי: מעברים כאלה הם טראומתיים, הם קשים.

זאב בילסקי: אתה לא יכול לקחת עובד שבמשך עשרים-שלושים שנה עבד בדפוס פעולה מסוים בו הוא דיווח לראשי הערים ודיווח לאיגודים, הוא חי במסגרת של ארגונים, ולומר לו: מעכשיו אתה תהיה משהו אחר.

זאב בילסקי: יש פה שני דברים.

זאב בילסקי: מצד אחד, אתה הולך קדימה.

זאב בילסקי: אתה מעביר קורס, אתה לוקח אנשים ואתה שם אותם במעמד מסוים.

זאב בילסקי: מצד שני, יש לך את הרוב המכריע של אנשים שהם במעמד אחר.

זאב בילסקי: אדוני המנכ"ל, זה המצב היום.

יעקב גנות: אני עושה חשבון בראש כמה זה 1,600 לעומת 300 – 400.

יעקב גנות: אני אתייחס לזה.

זאב בילסקי: אדוני המנכ"ל, ידידי הטוב, כשמדברים פה על אנשים האחוזים לא משחקים.

זאב בילסקי: כל אדם הוא 100% בעסק הזה.

זאב בילסקי: נציג האוצר, תקשיב לי טוב.

זאב בילסקי: חבל שתצטרכו לקחת אחר כך את השופט זמיר ואת מירוני.

זאב בילסקי: זה סיפור שצריך לגמור אותו.

זאב בילסקי: הוא יעלה כסף.

זאב בילסקי: אני כבר אומר לך שהסיפור הזה פעם אחת יעלה כסף.

זאב בילסקי: פעם אחת עשית את זה, הגעת להסכמה, ובסופו של דבר יהיה לך פה שירות שהיינו צריכים לעשות כבר לפני חמישים שנה.

זאב בילסקי: הדבר האחרון –אני רוצה להזהיר את כולם.

זאב בילסקי: השריפה לא קרתה בגלל שמישהו תכנן אותה.

זאב בילסקי: למרות כל מה שנעשה, אנחנו עדיין לא נמצאים היום במצב שאם חס וחלילה יש מחר אסון, אם זה בבתים רבי קומות, אם זה משהו אחר.

זאב בילסקי: בואו נעשה הכול היום כדי שלא נצטרך אחר כך לתפוס את הראש.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לחזור על דברי חבריי.

מגלי והבה: אבל, אנחנו לפעמים זריזי בדיקות, מה שנקרא.

מגלי והבה: אדוני המנכ"ל, אמרת שישנם 100 תקנים לכבאים מבני מיעוטים.

מגלי והבה: בבדיקה שנעשתה עכשיו, תוך כדי ישיבה, עם כוח-אדם בכבאות עולה הדבר הבא שהם אומרים, ואני מקריא לך: "לא מקבלים מועמדים חדשים, רק דנים בחריגים, כאלה שכבר הגישו מועמדות ולא עברו, ועכשיו הוגש ערר עליהם".

מגלי והבה: אני מכיר אותך שנים, וכשאתה אומר משהו אתה עומד מאחוריו.

מגלי והבה: אבל, כנראה שבין ההחלטות למעלה לבין אלה- - -

יעקב גנות: סליחה שאני אומר, יש אי-הבנה.

יעקב גנות: יש הבדל בין כבאים.

יעקב גנות: אתה צודק – כבאים סיימנו, סגרנו את הרשימה.

יעקב גנות: דיברנו פה על מתנדבים, דיברנו על שירות אזרחי.

יעקב גנות: אני יודע מה שאמרתי.

אמנון כהן: דיברנו על שירות אזרחי, אני מצדיק.

מגלי והבה: אם אתה יודע מה שאמרת אז עוד יותר גרוע, וזאת מסיבה אחת פשוטה.

מגלי והבה: אנחנו הרי עכשיו דנים בוועדת החוץ והביטחון בהצעת חוק שרוצה לבטל.

מגלי והבה: אתה יודע שאת כל ההקצאה הזאת של מתנדבים מעבירים לשירות שח"ם.

מגלי והבה: קם מישהו וביטל את זה.

מגלי והבה: אני מערבב פה בין שני דברים.

מגלי והבה: בואו לא נסמוך על כך שהשמיכה הזאת תכסה את כולם.

מגלי והבה: כשהיתה השריפה כולם התגייסו, כולם ביקרו, ומתחילים לתקן.

מגלי והבה: כשאנחנו באים לטפל בסוגיית המחסור בכוח-אדם וכבאים, אז צריך להשלים אותה בהתאם להחלטות הממשלה, בהתאם לצרכי מערך הכיבוי.

מגלי והבה: אם אנחנו רק מדברים למראית עין – אני יודע שאתם רציניים.

מגלי והבה: אבל, זו בדיוק הנקודה.

מגלי והבה: זו דוגמה אחת.

מגלי והבה: הדברים לא ברורים לי היום.

מגלי והבה: אם ישנו גיוס רק בהתאם לצרכים של להשתיק אותנו אז עברתם את זה ונתתם את המכסה, והכול עובד.

מגלי והבה: אבל, אם זה בא לפתור את בעיית כיבוי האש בישראל אז יש פה כן בעיה, ואנחנו לא הצלחנו להגיע לפתרון.

מגלי והבה: אני יכול להגיד לך שלפני שבוע השתתפתי בחנוכת תחנת הכיבוי החדשה בין עוספיה ודליה.

חמד עמאר: זה לא חנוכת התחנה אלא התחלת עבודה.

מגלי והבה: זו בדיוק הנקודה.

מגלי והבה: אני חשבתי שאני הולך לראות את הכבאיות ואת זה שכולם עומדים הכן לשריפה הבאה שלא תהיה.

מגלי והבה: אבל, כשהיינו שם אמרו שאולי בינואר 2013 נחנוך ונחתוך סרט.

מגלי והבה: זאת אומרת, אם עוד הפעם תהיה שריפה בפאתי עוספיה או בפאתי הכרמל יאשימו איזה ילד.

מגלי והבה: אחר כך יתברר שזה לא הוא או שלא יודעים מי עשה את זה.

מגלי והבה: ואז יגידו שהכבאית מנשר או מטירה, או אני לא יודע מאיפה, תגיע לשם.

שלי יחימוביץ': אם היתה כבאית אחת בדליה או בעוספיה לא היה אסון הכרמל – בלי רפורמה.

קריאה: יש כבאית באוניברסיטת חיפה.

קריאה: אבל, זה לא עוספיה.

קריאה: יש מרחק גדול.

שלי יחימוביץ': זה כאילו שתגיד שמספיקה כבאית בחדרה בשביל שריפה בתל-אביב.

מגלי והבה: אנחנו לא נמצאים פה על מנת להעניש מישהו או בשביל לתלות מישהו.

מגלי והבה: אנחנו נמצאים פה על מנת לוודא שכל ההחלטות שהתקבלו בנושא תיקון הליקויים בעקבות השריפה בכרמל, וגם בעקבות החלטת מבקר המדינה, וגם בוועדה לביקורת המדינה וגם בוועדת הפנים, יהיו.

מגלי והבה: חברת הכנסת רוחמה אברהם המליצה שנעשה דיון, אבל אנחנו לא רוצים לחזור ולדבר בעוד חודש וחצי על אותן נקודות.

מגלי והבה: לגבי סוגיית הגיוס - לדעתי, אנחנו היום על מדברים על מספרים שנוחים לאלה שקולטים ויכולים לעמוד בזה.

מגלי והבה: לא פתרנו את הצורך האמיתי בכוח-אדם לכיבוי.

מגלי והבה: לגבי נושא התחנות הכיבוי או התוספות – זה נכון שקיבלו 92 רכבים.

מגלי והבה: אבל, עדיין משחקים על המזל.

מגלי והבה: בפועל יש הרי שריפות שהן לא רק כתוצאה מזה שמישהו ניסה להדליק.

מגלי והבה: תסתכלו מה קורה מסביב, ואני לא רוצה להוסיף מילה אחת על כל הסכנות המתוכננות ועל התסריטים שאנחנו שומעים ויודעים עליהן.

מגלי והבה: הם יכולים לקרות אפילו מחר בבוקר – אני מקווה שלא.

מגלי והבה: אנחנו צריכים להיות ערוכים לנושאים האלה מהר ככל האפשר.

מגלי והבה: תודה.

אמנון כהן: מנכ"ל אוניברסיטת חיפה, בבקשה.

ברוך מרזן: תודה רבה שהזמנתם אותי.

ברוך מרזן: רציתי לדבר על המצב הייחודי של אוניברסיטת חיפה בסביבת הכרמל.

ברוך מרזן: באופן אישי, חוויתי ארבע שריפות באוניברסיטת חיפה: מ-1989, 1998, 2005 ו-2010.

ברוך מרזן: ב-2005 השריפה הגיעה לאוניברסיטת חיפה והיא כובתה על-ידי אוניברסיטת חיפה.

ברוך מרזן: ב-2010 נספו 44 אנשים, לצערנו.

ברוך מרזן: אם השריפה היתה במקום אחר, בצפון אוניברסיטת חיפה, התוצאות היו הרבה יותר חמורות.

ברוך מרזן: באוניברסיטת חיפה יש קהילה של 25,000 איש.

ברוך מרזן: למעלה מ-20,000 סטודנטים, כ-4,000 - 5,000 מקבלי שכר ומבקרים.

ברוך מרזן: זו האוניברסיטה של הצפון.

ברוך מרזן: אם חלילה יקרה משהו לאוניברסיטה, האוניברסיטה הצפונית במדינת ישראל תהיה אוניברסיטת תל-אביב.

ברוך מרזן: אנחנו חייבים לתת את הדעת על המיקום המיוחד של אוניברסיטת חיפה בלב הכרמל.

ברוך מרזן: אני מדבר על משהו מאוד ספציפי – אזורי חיץ.

ברוך מרזן: גם אם יהיו עוד 100 כבאיות אם לא יעשו אזורי חיץ, יהיה קשה מאוד להגיע לכבאיות.

ברוך מרזן: חייבים להיות אזורי חיץ.

ברוך מרזן: אין אזורי חיץ סביב אוניברסיטת חיפה.

ברוך מרזן: אני מאוד מבקש שיתנו את הדעת לנושא הזה.

ברוך מרזן: זה צריך להיות כמו ביישובים אחרים.

ברוך מרזן: אבל, לגבי אוניברסיטת חיפה הדבר הוא מאוד מאוד ברור.

ברוך מרזן: אנחנו פנינו למשרדי הממשלה.

ברוך מרזן: אבל, לצערי הרב, עד עכשיו לא יצא מזה שום דבר.

ברוך מרזן: המצב יום אחרי השריפה והמצב היום הוא אותו מצב.

ברוך מרזן: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: נציג משרד האוצר, האם רצית להגיב על משהו?

ודים גודון: כן.

ודים גודון: רציתי להוסיף כמה דברים לגבי השכר.

אמנון כהן: זאביק, זה מה ששאלת.

אמנון כהן: אמרת לאוצר שזה יעלה לו כסף.

אמנון כהן: הוא אומר: אני לא פוחד מכסף.

אמנון כהן: הוא אמר: אני מוכן לתת כסף.

ודים גודון: חשוב לומר את זה.

ודים גודון: דיברו פה לגבי דור א', ב', ג', ד'.

ודים גודון: יש אמירה מאוד ברורה ששכרם של הכבאים הקיימים לא ייפגע.

ודים גודון: אין פה מטרה לפגוע בשכרם של העובדים.

ודים גודון: הם יודעים את זה.

אמנון כהן: איפה הוא?

אמנון כהן: תקשיב, זה חשוב.

ודים גודון: לגבי פתרון מול העובדים – צריך לדעת שלטנגו צריך שניים, וזה בדיוק מה שאמרתי קודם.

ודים גודון: צריך לשבת בשולחן משא-ומתן ולפתור את כל הדברים האלה.

ודים גודון: יש גם חוק יישוב סכסוכי עבודה.

ודים גודון: הכנסת סוברנית להחליט האם להקים ועדת משנה ולגשר בין הצדדים.

ודים גודון: אני חושב שלא צריך שום גישור.

ודים גודון: אני חושב שיש פה פתרון, יש פה רצון של שני הצדדים לפתור.

אמנון כהן: האם תוך שבועיים תגמור?

ודים גודון: אני לא יודע להתחייב.

ודים גודון: כמו שאמרתי, לטנגו צריך שניים.

אמנון כהן: הוא מוכן לשבת עד שיצא עשן לבן.

אמנון כהן: למה לפתוח ועדה וגישור?

אמנון כהן: אם לא – אנחנו ניכנס.

אמנון כהן: אנחנו נקים צוות ונעזור לכם.

ודים גודון: אני חושב שלא צריך ועדת גישור של הכנסת.

ודים גודון: שוב, הכנסת סוברנית להחליט.

אמנון כהן: אנחנו נקבע מה צריך.

אמנון כהן: אם אתם מתקשים וכבר הרבה זמן לא מגיעים לפתרון – חבל לנו שהמדינה תוציא כסף עוד הפעם עבור תשלום לאנשים מבחוץ.

אמנון כהן: אנחנו מתנדבים, הנושא הוא חשוב למדינה.

ודים גודון: הנושא הוא מאוד מורכב.

ודים גודון: כדי לבנות סולם שכר נכון ומתאים לכבאים, ניסינו ללמוד את חוקות השכר הקיימות.

ודים גודון: יש הרבה מאוד חוקות שכר, זו לא חוקת שכר אחת.

ודים גודון: יש הרבה מאוד דברים.

ודים גודון: ניסינו ללמוד את זה, אבל אנחנו לא מצליחים כל-כך ללמוד את זה כי אין לנו - - -

קריאה: תעשה הסכם קיבוצי חדש וזהו.

ודים גודון: אני מבקש שייתנו לי לדבר.

ודים גודון: אנחנו ניסינו ללמוד את זה, אבל אנחנו לא מצליחים ללמוד את זה כי אין לנו שיתוף פעולה של הארגון.

קריאה: לא, לא.

קריאה: אדוני, אתה טועה, אתה טועה.

אמנון כהן: תן לו לסיים.

יואב גדסי: אדוני, הערה קטנה.

יואב גדסי: זה חשוב.

אמנון כהן: ידידי שחר איילון, האם אתה רוצה להגיד משפט?

אמנון כהן: אדוני, בבקשה.

אמנון כהן: קודם כל, אנחנו שוב מאחלים לך הצלחה בתפקיד הרם והחשוב הזה למען העם והמדינה.

אמנון כהן: זה לא פשוט.

אמנון כהן: נכנסת לתפקיד ככה, ואנחנו שמענו שאתה עושה עבודה מצוינת.

שחר איילון: תודה.

שחר איילון: אני רוצה בשם הכבאים – גם הארגון, גם עובדי הנציבות הבכירים שנמצאים כאן – להזמין את הוועדה לביקור מסודר אצלנו בנציבות.

שחר איילון: אני מרגיש עד כמה הנושא הזה חשוב לכם.

שחר איילון: אתם יכולים להגיע בפברואר, מרץ – מתי שתחליטו, וכשיש לכם זמן.

שחר איילון: אתם נוהגים לפעמים לצאת לשטח.

שחר איילון: אנחנו נשב ונציג בפניכם את המערך.

יואב גדסי: דובר פה על גישור או על מישהו שיתאם את הדברים.

יואב גדסי: הוצע לנו אדם בשם יוסי קוצ'יק, גם מטעם בט"פ, והסכמנו.

אמנון כהן: אבל, הוא רוצה הרבה כסף.

קריאה: ובגלל זה הוא הוזמן.

יואב גדסי: אני אומר לך שאנחנו, מבחינתנו, לא התנגדנו.

יואב גדסי: אבל, אני לא בטוח שהאוצר מסכים.

יואב גדסי: אתה מנוע מלענות.

ודים גודון: לא, אני לא מנוע.

ודים גודון: שוב, אני חוזר על מה שאמרתי קודם.

ודים גודון: יש חוק סכסוכי עבודה.

יואב גדסי: האם אתה רוצה להיכנס עכשיו לסכסוך עבודה ושאחר כך תשבו?

ודים גודון: לא, לא.

ודים גודון: שוב, אני אומר שלא צריך שום גישור ואף אחד.

ודים גודון: יש ארגון יציג, יש את הממונה על השכר במשרד האוצר.

יואב גדסי: אבל, יש מישהו שצריך להוביל את זה.

יואב גדסי: האם אתה מסוגל להוביל את זה לבד?

ודים גודון: ישנו אילן לוין, הממונה על השכר במשרד האוצר והוא מסוגל להוביל את זה לבד - הצוות הרלוונטי כשאני חבר בצוות.

יואב גדסי: אבל, הוצע לנו השירות של יוסי קוצ'יק.

אמנון כהן: על-ידי מי?

יואב גדסי: על-ידי הבט"פ.

יואב גדסי: האם אתם חוזרים בכם?

יואב גדסי: תגידו רק אם כן או לא.

יעקב גנות: יואב, תפסיק לצעוק.

יואב גדסי: גנות, אני לא צועק.

יואב גדסי: ישבתם איתו.

יעקב גנות: לשבת כאן

יעקב גנות: במשך שעתיים כאשר כולם תוקפים כאילו אנחנו לא עושים כלום - - -

יואב גדסי: מר גנות, אף אחד לא אמר שאתם לא עושים כלום.

יואב גדסי: אתם ישבתם עם קוצ'יק ואמרתם ש- - -

יעקב גנות: מי ישב איתו?

יואב גדסי: אתם, הנציבות.

יעקב גנות: מי זה "אתם"?

יואב גדסי: הנציב ישב איתו?

יואב גדסי: סגן הנציג ישב איתו?

יואב גדסי: ממונה כוח-אדם ישב איתו?

יואב גדסי: מה, לא?

אמנון כהן: שאלת שאלה, הוא יענה עכשיו.

יעקב גנות: שמעתי.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל תענה לכל הדברים שהועלו כאן על-ידי חברי הכנסת.

אמנון כהן: אם אתה רואה שהדברים חזרו על עצמם על-ידי מספר חברי כנסת תוכל לצמצם.

יעקב גנות: מכובדי, לשבת פה ולשמוע שעה וחצי: שום דבר לא - - -

אמנון כהן: לא אמרו את זה, אדוני המנכ"ל.

יעקב גנות: רבותי, אנחנו דואגים לעובדים לא פחות מכל מי שחושב שצריך לדאוג להם.

יעקב גנות: נאמר, ואני חוזר פה בנוכחות כל הפורום המכובד הזה, איש מבין הכבאים לא ייפגע, לא ייפגע מבחינת משכורתו ותנאיו.

יעקב גנות: יהיה צילום מצב, אפילו לא להיום, ל-1.9.1.

קריאה: סליחה, כבר אתה פוגע.

אמנון כהן: אתה לא מתפרץ.

אמנון כהן: תרים יד ואתן לך לדבר.

אמנון כהן: הוא יכול להיות מאה אחוז שקרן, אבל אתה לא מפריע לו.

אמנון כהן: אני לא רוצה להוציא אותך, אתה מכובד בעינינו.

אמנון כהן: אני מבקש – כל מי שלא מסכים ירשום את דבריו על מנת שהוא לא יישכח.

אמנון כהן: הוא יכול להרים יד והוא ידבר.

יעקב גנות: אני חוזר עוד הפעם, סוכם ואני הודעתי בימים הראשונים של הקמת או הטיפול בהקמת הרשות על סמך גיבוי משרד האוצר שאיש מבין הכבאים, תנאיו לא ישתנו לעומת אותו תאריך שהממשלה קיבלה את ההחלטה, ואני יודע למה אני מתכוון.

יעקב גנות: אחרי שביקשו את ההבטחה הזאת, פלוס שלא נשנה את תנאי העבודה 24 – 48, התברר שיש פערים בין האיגודים השונים.

יעקב גנות: אחרי שסוכם מה שסוכם אמרו: יש פער בין איגודים חלשים יותר למבוססים יותר.

יעקב גנות: ואז בא הרעיון – ואני מבין אותו, לא אמרתי שאני מצדיק כרגע – כולנו רוצים להיות כמו איגוד מסוים.

יעקב גנות: אמרתי: בואו נבדוק עם הממונה על השכר.

יעקב גנות: יש לזה משמעויות.

יעקב גנות: אבל, להתחייב?

יעקב גנות: אני בחיים לא אתחייב על דבר שאני לא יכול לקיים אותו, בחיים לא.

אמנון כהן: כלומר, אותו סטאטוס שהיה לעובד באיגוד שלו לא ייפגע.

יעקב גנות: מה ש-X, Y קיבל באותו יום - - -

אמנון כהן: אבל, אתה לא רוצה כלפי מעלה - - -

יעקב גנות: כפי שאני לא רוצה להוריד מישהו, אני לא רוצה להתחייב להעלות.

אמנון כהן: מעמדו לא ייפגע.

יעקב גנות: מעמדו לא ייפגע.

יעקב גנות: נשב ונבדוק את המשמעויות.

יעקב גנות: שנית, איש מבחינת התנאים של ה-24 – 48 לא ייפגע.

יעקב גנות: על זה אמרתי אז, על זה אני עומד היום.

יעקב גנות: איש לא ישנה את זה, אלא רק לטובה.

יעקב גנות: אבל, איש לא יפגע במה שאמרתי כרגע.

אמנון כהן: איפה עוד יש מחלוקת?

יואב גדסי: אני אגיד לך איפה יש מחלוקת.

אמנון כהן: הוא מדבר עכשיו, מה זה?

יעקב גנות: אני לא מעלה מחלוקות כרגע, אלא אני משתדל לענות במה שנשאלתי או במה שהותקפתי.

אמנון כהן: לא הותקפת.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, תקן את זה.

אמנון כהן: אף אחד לא תוקף אותך פה.

אמנון כהן: אנחנו מעריכים ומוקירים את העבודה של המשרד לביטחון הפנים.

אמנון כהן: אנחנו חולשים על המון תחומים, גם על נושא המשטרה, גם על נושא האסירים.

אמנון כהן: הוועדה הזאת היא הבית שלכם.

אמנון כהן: לכן, יש פה ביקורת בונה.

אמנון כהן: אנחנו באים על מנת לעזור לכם.

אמנון כהן: אנחנו נכנסים כמתווכים ללא כסף במידה וישנה מחלוקת.

אמנון כהן: את שכר השוטרים תיקנו?

אמנון כהן: הוא ברוך השם בסדר?

אמנון כהן: המתחילים, כן.

אמנון כהן: על זה דיברנו.

יעקב גנות: לא, לא.

יעקב גנות: אנחנו רוצים לסיים עד סוף השנה גם את הפעילים וגם את הגמלאים.

אמנון כהן: גם את הנגדים וגם את הגמלאים.

אמנון כהן: אנחנו איתכם.

יעקב גנות: אמרתי פעילים וגם גמלאים.

יעקב גנות: אבל, אני רוצה להדגיש שבמסגרת הדיונים שנקיים במסגרת הכנת התזכיר, גם משרד האוצר, גם אנחנו, נשב ונבדוק במה אנחנו יכולים כן.

יעקב גנות: במסגרת הדיונים נעשה את הכול לשבת עם העובדים, לשבת עם ההסתדרות, עם משרד האוצר, משרד לבט"פ, ולבדוק איפה המחלוקת כדי לבוא ולנסות לעשות בצורה מתואמת ביותר.

יעקב גנות: לחברת הכנסת רוחמה אברהם – לכולנו יש אינטרס לקדם את התעשייה המקומית.

יעקב גנות: אבל, מה לעשות?

יעקב גנות: במדינת ישראל יש שני מפעלים.

רוחמה אברהם-בלילא: פריפריאליים.

יעקב גנות: פריפריאליים.

יעקב גנות: שני מפעלים, אין יותר.

יעקב גנות: האחד בבית אלפא, והשני בנצרת עילית.

יעקב גנות: לא פעם ולא פעמיים ישבתי עם יושב-ראש בית אלפא, והוא לא מסוגל לספק יותר מחמש כבאיות לחודש.

יעקב גנות: זו אחת הבעיות לכך שלקח זמן להתארגן, זמן להזמין, זמן להתחיל להרכיב.

יעקב גנות: לכן, לא יכולתי להגיד היום 100% הצלחה.

יעקב גנות: יתרה מזאת, החברה של בית אלפא היא זו שהזמינה את הכבאיות מגרמניה, ואנחנו שילמנו את העמלה כדי לזרז את הבאתן.

יעקב גנות: שנית, לגבי התכיפות.

יעקב גנות: מפעל שהיה במצב כלכלי מסוים כפי שאת יודעת – ואני רוצה לחזור על זה – נפתח רק לפני כשלושה-ארבעה חודשים.

יעקב גנות: שמנו להם את ההזמנה שהיתה מתוכננת, אבל בגלל מצבם הכספי העסק הזה למשך שנה או שנתיים, אני לא זוכר בדיוק לכמה זמן.

יעקב גנות: אני אמרתי שאנחנו יוצאים למכרז בין-לאומי כדי שנוכל לספק כבאיות לאחר שנקבל תקציב נוסף, באותן המגבלות שהחוק מגביל אותנו: הנחה, עלות, תוספת עלות.

יעקב גנות: כל מה שנצטרך לתת ניתן.

יעקב גנות: אנחנו כן מעדיפים את התעשייה המקומית.

יעקב גנות: אבל, אני לא מבין לא מבין למה לתת לתעשייה המקומית להזמין כבאיות מחוץ-לארץ ולשלם להם עמלה.

יעקב גנות: גם את זה אנחנו יודעים לעשות על מנת לחסוך את כספי המדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת אומרת שההזמנה, כפי שהיא היתה בעבר, עדיין קיימת – 5 כבאיות - - -

יעקב גנות: היא רצה.

יעקב גנות: נקבל את הכבאיות העתידיות.

רוחמה אברהם-בלילא: רציתי לוודא שאין ביטול.

יעקב גנות: אין ביטול.

יעקב גנות: אמרתי, זאת ההזמנה - - -

אסי לוי: רוחמה, - - -הכמות הגדולה שהזמינו, זה נגמר.

רוחמה אברהם-בלילא: אסי מוסיף ואומר שיותר לא יזמינו מחו"ל.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא יודע.

יעקב גנות: סליחה, אבל אני אמרתי, אני לא - - -

אמנון כהן: בואו נתקדם.

אמנון כהן: פה זה לא ועדת מכרזים.

אמנון כהן: תעזבו את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא מדברים על מכרזים, אבל אנחנו מדברים על כושר הצטיידות.

יעקב גנות: אנחנו מכינים מכרז בו כל אחד יכול להשתתף, עם כל המגבלות וכל ההטבות שאנחנו חייבים לתת לתעשייה המקומית עם- - -

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, אני צריך לסיים את הדיון.

אמנון כהן: לסעיף הבא.

יעקב גנות: גיוס – 300 תקנים קיבלנו, 300 תקנים שביקשו לפני שנה.

יעקב גנות: משרד האוצר תקצב את זה.

יעקב גנות: האנשים כבר סומנו, זומנו.

יעקב גנות: סוכם לגביהם.

יעקב גנות: אני ממתין לקבל את תוצאת הצוות של התרחישים המקומיים.

יעקב גנות: על סמך אותם תרחישים נגיש את הבקשה לממשלת ישראל.

יעקב גנות: לא הבנתי את כל ההערות שהולכים לבדוק אותי בזמן אמת.

יעקב גנות: כשאני עומד כאן הולכים לבדוק אם אמרתי אמת.

אמנון כהן: לא, לא.

אמנון כהן: הוא - - -

יעקב גנות: אדוני, הבנה מינימאלית יש לי.

אמנון כהן: האם יש פה נציג של חיל האוויר שיכול להתייחס למטוסים שרכשנו אז?

יעקב גנות: אני אענה גם בשם חיל האוויר.

רוחמה אברהם-בלילא: גם חשוב לשמוע על הסולמות ועל ההיערכות למבנים גבוהים.

יעקב גנות: אני אענה גם לזה.

קריאה: הוא יענה במקום חיל האוויר, ההסתדרות, העובדים.

יעקב גנות: זה תפקידי.

אמנון כהן: הוא לא כבאי, הוא מנכ"ל משרד.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא חייב לדעת את כל הנקודות באופן רוחבי.

יעקב גנות: לגבי חילוץ מבניינים גבוהים – יש בניינים של 300 – 400 מטר.

יעקב גנות: הסולם הגבוה ביותר בכבאית הוא 104 מטרים.

יעקב גנות: זאת אומרת, תמיד יש מעבר לגובה הסולם.

יעקב גנות: בדקנו, עשינו שיעורי בית.

יעקב גנות: בעולם יש 104 מטר.

יעקב גנות: הכבאים המליצו להביא כבאיות עד 40 וכמה מטרים.

יעקב גנות: 4 כבאיות בארץ – מה שלא היה קודם – תשע קומות אני לא כבאי, אנשי הכבאות אמרו: זה מה שאנחנו צריכים כרגע.

יעקב גנות: אלו כבאיות שיכולות לתמרן ברחובות שלנו, לנסוע בכבישים שלנו.

יעקב גנות: 4 כבאיות של 44 מטר, אם אינני טועה.

יעקב גנות: זה מה שיש לנו כרגע לחילוץ ממבנים גבוהים.

יעקב גנות: בנוסף לזה, יש לחיל האוויר מסוקים ואמורה להיות יכולת להיכנס.

יעקב גנות: בגלל זה יש בניית אש במבנים גבוהים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לדעת האם יש בעיה כלשהי.

אמנון כהן: המדינה לא צריכה לתת רישיונות לבנייה לגובה אם היא לא יכולה להשתלט על הכיבוי.

אמנון כהן: הוא מוגבל, הוא אומר עד 100 מטר.

קריאה: הוא לא קונה מעל.

אמנון כהן: תמשיך לענות על שאר הדברים שנשאלת.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, אני לא מסתפקת בתשובה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: זה שהוא אומר שהוא לא יכול זה לא אומר שאנחנו לא צריכים להיערך.

אמנון כהן: איך להיערך בבניין אקירוב?

רוחמה אברהם-בלילא: מה עושים אם יש חס וחלילה פיגוע וצריך לפנות עשרות אנשים?

אמנון כהן: יש להם מערכות כמו בבתי המלון.

אמנון כהן: זה נכבה לבד, מתיזים שם מים לבד.

אמנון כהן: יש מערכת.

רוחמה אברהם-בלילא: אל תהיה כל-כך בטוח, כדאי לשמוע מהם.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה רואה?

רוחמה אברהם-בלילא: כל הכבאים צוחקים כשאתה אומר - - -

קריאה: גם ב-IKEA היתה מערכת.

יעקב גנות: גם ב-IKEA היתה בעיה, ואתה יודע בדיוק מה היתה הבעיה.

יעקב גנות: אני לא רוצה לפתוח פה את נושא IKEA.

קריאה: דיברנו על מערכת מתזים.

יעקב גנות: הבנתי.

יעקב גנות: בגלל זה אמרתי שאני לא רוצה לפתוח פה את נושא IKEA.

יעקב גנות: פינוי אוכלוסייה – הנושא באחריות צה"ל בעת חירום, ולא באחריות כב"א.

רוחמה אברהם-בלילא: שנייה, אל תהיה חסר סבלנות.

רוחמה אברהם-בלילא: חשוב לדעת את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: יש עת חירום, זאת אומרת מה?

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבינה, באחריות צה"ל.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, בכל זאת, משתמשים במערך לוחמי האש, ישתמשו.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא שאומרים: אוקיי, מעכשיו זה באחריותנו.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם שובתים ואנחנו אחראים.

אמנון כהן: הפיקוד עובר לצבא.

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר, הפיקוד.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, איך אנחנו ערוכים היום?

אמנון כהן: עובדים בשיתוף פעולה.

יעקב גנות: תרגילים בוצעו עד עכשיו.

יעקב גנות: מתבצעים תרגילים משותפים באחריות משטרת ישראל בשלב הראשון, ובשלב השני צה"ל.

יעקב גנות: משטרת ישראל ממונה בשלב הראשון בעת אירוע עד קבלת אחריות על-ידי צה"ל.

יעקב גנות: זה מתורגל, והדגשתי קודם ברמה מקומית, ברמה אזורית, וברמה ארצית.

יעקב גנות: שת"פ עם השלטון המקומי – אנחנו הדגשנו לאורך כל השנה הזאת שלאחר ביצוע סקר נכסים שלמעשה התחילו בביצועו ב-2008, והופסק לפי דרישת השלטון המקומי והעובדים אז, סיכמנו עם היושב-ראש שאנחנו ממשיכים אותו.

יעקב גנות: אני מקווה שגם נשלים אותו כי היו התנגדויות שהחברה תיכנס לאיגודים השונים, לתחנות השונות.

יעקב גנות: עם השלמת הסקר נשב עם הרשויות המקומיות על מנת לבחון את המשמעות התקציבית, עלות הנכסים ביחס לעלות האקטוארית של הפנסיות של העובדים שיצאו ושיצאו בהמשך.

יעקב גנות: משרד האוצר התחייב לספוג את העלויות של העובדים שפרשו, ובמידה וערך הנכסים גבוה יותר נגיע להתחשבנות עם הרשויות.

יעקב גנות: אני חושב שזה הדבר הכי הוגן שאפשר היה לעשות.

יעקב גנות: דבר אחרון – אנחנו נמצאים כרגע, ויש הסכמה – דבר שאף אחד עוד לא יודע – של משרד האוצר לקדם יציאה לפנסיה של כבאים ותיקים בצורה מתואמת עם הטבות שלדעתי האישית הן לא מבוטלות.

קריאה: יש את זה על נייר או שזה בעל-פה?

אמנון כהן: תיכף אתה מקבל זכות דיבור.

אמנון כהן: ידידי, תסיים את הדברים שלך.

יעקב גנות: אל תגרור אותי כי אני מכבד אותך.

קריאה: גם אני מכבד אותך.

יעקב גנות: אתה שואל אותי?

יעקב גנות: אני עוד לא בחקירה.

יעקב גנות: אמרתי שאני סיכמתי עם משרד האוצר – והנה הוא פה, הוא יכול להכחיש – שהם יישאו בהוצאות.

יעקב גנות: אנחנו נשב ונקדם יציאה לגמלאות של בין 100, 120 – כמה שנצטרך – כדי להטיב איתם, ו - - -

אמנון כהן: האם זה לפי גיל או לפי מי שרוצה?

אמנון כהן: איך זה יהיה?

יעקב גנות: אנחנו נשב ונסגור את הנושא הזה.

יעקב גנות: קודם כל, מי שהוא בגיל 40 לא רוצה לצאת לפנסיה.

יעקב גנות: אני מדבר לפי גילאים.

יעקב גנות: אבל, אנחנו באים עם חבילת הטבות לגבי אלו שרוצים לצאת.

יעקב גנות: עד כאן.

אמנון כהן: אדוני, רצית לדבר אז בבקשה.

אמנון כהן: אתה רואה קיבלת זכות דיבור מסודרת, אף אחד לא יפריע לך.

אמנון כהן: אני אשמור עליך.

אמנון כהן: שמך לפרוטוקול.

אבי אנקורי: אבי אנקורי, אני חבר מזכירות הארגון הארצי, ויושב-ראש ועד מכבי אש חיפה.

אבי אנקורי: המילה "רפורמה" לי לא ברורה, אני רוצה להבין מה זה.

אבי אנקורי: עד כמה שידוע לי, רפורמה פירושה אחידות, ואחידות מא' עד ת' – בתנאי ההעסקה, בהסכמים, בשכר ובכל.

אבי אנקורי: אם רוצים לעשות רפורמה צריכים לבנות הסכם קיבוצי חדש.

אבי אנקורי: אם כבוד המנכ"ל טוען שאף אחד לא ייפגע, והולכים לפיה, ואי-אפשר להוריד מהאיגוד שמרוויח הכי הרבה, אז לוקחים ממי שהוא הכי נמוך ומשווים את זה כלפי מעלה.

אבי אנקורי: זה נקרא רפורמה, וזה נקרא לשבת איתנו.

אבי אנקורי: אבל, אם כל שני וחמישי מוציאים תזכירי חוק, מוציאים איומים, מכתבים.

אבי אנקורי: פנו גם אליי ואמרו לי: תשמע, השר כבר רוצה להוציא צווי מניעה, והשר רוצה חקיקה.

אבי אנקורי: יש דמוקרטיה במדינה שלנו, אבל זה לא נקרא - - -

אמנון כהן: אתה אומר שהכי נמוכים ילכו לגבוה.

אבי אנקורי: הוא הרי בא ואומר שלא תהיה הרעת תנאים ופגיעה בשכר.

אבי אנקורי: אתה מסכים איתי שאי-אפשר להשוות את זה שהוא הכי גבוה, לחתוך לו בבשר כדי להשוות אותו.

אמנון כהן: הוא מתכוון שבאינדיבידואל לא תהיה פגיעה.

אבי אנקורי: שיבנה הסכם קיבוצי חדש.

אבי אנקורי: תראה עוד פגיעה.

אבי אנקורי: אני מחיפה, הוא ביקר אותנו בחיפה והגיעו כמה איגודים.

אבי אנקורי: הוא אמר שם: אתם לא תפגעו,לא תפגעו.

אבי אנקורי: במקום אחר הוא אומר: א', ב', ג'.

אבי אנקורי: כל הבלבול הזה יוצר תוהו ובוהו.

אבי אנקורי: הכבאים לא סתם מתוחים, לא סתם מתוחים.

אבי אנקורי: אנשים בני 60 לא יודעים מה קורה איתם, אנשים צעירים לא יודעים מה קורה עם המשפחות שלהם.

אבי אנקורי: אנשים התרגלו לסטנדרט מסוים של רמת חיים, ופה כל הזמן משמיעים ומאיימים כאילו אנחנו צריכים לשאת בתוצאות.

אבי אנקורי: הממשלה הסכימה לגבי ה-9.1.2011 ושהם מכבדים את הכול.

אבי אנקורי: מה קורה היום אם באיגוד שלי, לצורך העניין, נסגר איזשהו הסכם?

יואב גדסי: אנקורי, תן לי.

יואב גדסי: אני אסביר את הנקודה הזאת.

אבי אנקורי: בסדר, אני אתן ליואב להסביר את הנקודה הזאת.

יואב גדסי: אדוני היושב-ראש, נמצא כאן נציג של האוצר, ואני רוצה להבהיר את הנקודה אותה אבי התחיל להסביר.

יואב גדסי: הם טוענים שהם יצלמו תמונת מצב לפי ה-1.1.2011.

יואב גדסי: מה עשה האוצר?

יואב גדסי: הוא הקפיא מאז את יישום ההסכמים הקיבוציים עליהם חתמנו ב-2010.

יואב גדסי: זאת אומרת, אם עכשיו הולכים לצלם תמונת מצב היא תמונת מצב נחותה בהסכמים קיבוציים שנחתמו כדת וכדין.

יואב גדסי: מתי הפשירו אותם?

יואב גדסי: הם הופשרו לפני שבוע, לפני שבועיים.

יואב גדסי: זאת אומרת, מה שחתמנו ב-2011, ויושם ב-2011 או ב-2012 – שנתיים אחרי חתימת אחרי ההסכם– לא יכובד.

יואב גדסי: ב-2010 חתמו על הסכם.

יואב גדסי: האם אתה מכיר את הסכם הדורות ואת הסכם - - - ראשון, שני?

יואב גדסי: ב-2011 – 80% מהתחנות עדיין לא יישמו.

יואב גדסי: את הסכם הדורות, 50% - 80% גם לא יישמו.

יואב גדסי: איזה צילום תמונת מצב יהיה?

יואב גדסי: האם צילום תמונת המצב יכלול את ההסכמים הקיבוציים שנחתמו איתכם כחוק ויושמו רק עכשיו?

יואב גדסי: האם תכבדו את זה?

יואב גדסי: אם כן, אדוני המנכ"ל, אז ה-1.1.2011 הוא לא תאריך מקודש.

יואב גדסי: זו סוגיה מאוד בעייתית שאני חושב שגם האוצר וגם המנכ"ל מבינים.

רוחמה אברהם-בלילא: האם אפשר לקבל תמונת מצב לגבי הבניינים הגבוהים?

רוחמה אברהם-בלילא: לא קיבלתי תשובה.

אמנון כהן: היא אומרת שהיא רואה את הבניינים הגבוהים והיפים ואין לנו מענה לנושא הכיבוי.

אמנון כהן: היא כנראה גם לא שוכנעה מדבריו של המנכ"ל לגבי זה שיש עד גובה מסוים.

אמנון כהן: היא באמת חרדה.

אמנון כהן: היא אומרת מה יהיה אם מחר חס וחלילה, חס וחלילה, תהיה שריפה?

אמנון כהן: איך פותרים את הבעיה?

יואב גדסי: יש מקום אחד לפחות בו יש ריכוז של הבניינים הגבוהים ביותר, וזה באזור הבורסה ברמת-גן, תל-אביב והסביבה.

יואב גדסי: בזמנו הצענו שיירכשו סולם גבהים של 70 מטר שיכול לענות, לפחות בשלב המיידי, לנושא החילוץ ולסיוע בכיבוי.

יואב גדסי: נאמר פה לגבי מסוקים מהאוויר.

יואב גדסי: אני הייתי מאוד נזהר מנושא מסוקים מהאוויר.

יואב גדסי: הם לא בהכרח נותנים פתרון לכיבוי, הם יכולים גם לעשות נזק.

יואב גדסי: בשביל זה יושבים פה הרבה אנשי מבצעים.

יואב גדסי: ישנו פה קצין מבצעים ארצי, ויש תו"ל לחימה בבניינים גבוהים.

יואב גדסי: זה לא דבר פשוט.

יואב גדסי: כשאתה מדבר היום על לחימה בבניין גבוה, אתה צריך כוח-אדם שהוא פי 3 ממה שיש היום באזור המרכז.

יואב גדסי: זה החלק הכי חשוב של כוח-האדם והציוד.

אמנון כהן: האם יש ציוד?

יעקב גנות: זה לא טוב שראש הוועד נותן תשובה מקצועית.

יואב גדסי: למה לא, אדוני המנכ"ל?

יואב גדסי: אני גם כבאי, אני מכבה שריפות.

יעקב גנות: סליחה, בשביל זה יושבת פה סוללה של אנשים שמקבלים משכורת, והם יתנו את התשובה.

יעקב גנות: הם לא יושבים פה סתם.

יואב גדסי: אבל, אני אמרתי שנמצא פה קצין מבצעים.

אמנון כהן: קצין המבצעים, בבקשה.

אמנון כהן: יש פה שאלה אמיתית.

אמנון כהן: מה קורה אם חס וחלילה פרצה שריפה בבניין גבוה כתוצאה מקצר?

אמנון כהן: איך מגיעים אל הקומות העליונות?

אייל כספי: לי קוראים כספי אייל, ואני ראש חטיבת המבצעים.

אמנון כהן: איך אתה מרגיש?

אמנון כהן: הכול בסדר?

אייל כספי: מצוין, כן.

אייל כספי: אני רוצה לומר דבר אחד שהוא מאוד מהותי.

אייל כספי: המנופים הם כלי עזר תומך לחימה.

אייל כספי: הם לא כלי מרכזי.

אייל כספי: אם תבדקו מה קורה בעולם – באמריקה הגדולה, במנהטן, בניו-יורק, בהן יש הרבה יותר גורדי שחקים, הכלי הכי גבוה ללוחמה מבחוץ הוא סולם בגובה של 105 feet.

אייל כספי: סך הכול, פחות מ-30 מטר.

אייל כספי: בישראל הקטנה שגורדי השחקים שלה הם 0.5 ממה שקורה בניו-יורק, יש כלים של 44 מטר, כלים מאוד מאוד חדשים, שנותנים את המענה.

אייל כספי: שום שריפה בעולם לא מכבים - - -

קריאה: אייל, יש לנו הסכם גם עם - - - של 70 מטר.

אייל כספי: כן, אני אומר בשום כלי, שתבינו, לא מכבים ולא מתמודדים עם שריפה, לא ב - - -

אמנון כהן: איך עולים למעלה?

אייל כספי: אך ורק דרך חדרי מדרגות, אך ורק דרך לוחמי האש שיצטרכו לחדור דרך חדרי המדרגות כפי שהיה שבשריפה בכל-בו שלום לפני שנה וחצי.

אייל כספי: אותם צוותי כיבוי חדרו דרך חדרי המדרגות.

אייל כספי: הם הגיעו למוקד השריפה וכיבו את השריפה.

אייל כספי: נכון שחסרים כבאים, אנחנו בתהליך של קבלת כבאים.

אייל כספי: בסופו של דבר, אנחנו נשלים את תרחיש הייחוס בשגרה - - -

אמנון כהן: עולים 30 – 40 קומות ברגל בשביל לחלץ?

אייל כספי: בשביל זה אנחנו מתאמנים.

אייל כספי: אנחנו מתאמנים כל הזמן כי זה איום הייחוס שלנו.

אייל כספי: הכבאים נותנים מענה לכל אסון - - -

רוחמה אברהם-בלילא: ומה קורה אם חדר המדרגות נחסם?

אייל כספי: כל בניין שנבנה ב-20 השנים האחרונות נבנה לפחות עם שני חדרי מדרגות מוגנים, וזה ייחודי ביחס לעולם.

אייל כספי: האמריקאים בונים מפלדה.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת אומרת, בשורה התחתונה ידעו כל בעלי העסקים, אנשי העסקים, שעולים מעל גובה מסוים לא להדליק נרות, ולא לעשות שום דבר, כי לנו אין את הפתרון.

רוחמה אברהם-בלילא: יש את חדרי המדרגות.

רוחמה אברהם-בלילא: אלוהים ישמור, ואולי יציל אותנו.

אייל כספי: אני יכול להגיד שהבניינים בישראל הם בניינים בטוחים ביחס למה שקורה בעולם.

אייל כספי: יש פה סידורי בטיחות מאוד מתקדמים.

רוחמה אברהם-בלילא: הייתי סגנית שר הפנים, והייתי ממלאת מקום שר הפנים בפועל, ואני מאוד - - -

קריאה: עכשיו אני מבין למה את מומחית בנושא הכיבוי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מומחית בנושא, בשום נושא.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה להבין.

רוחמה אברהם-בלילא: לפני שנה כולנו עברנו אסון, ומדינה שלמה היתה חסרת אונים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא רוצה להיקלע לסיטואציה בה יש איזושהי רעידת אדמה, או קצר חשמלי, ולמדינת ישראל שרוכשת ומצטיידת בימים האלה לא יהיה מענה לעשרות אלפי האנשים שיהיו לכודים במגדלים הגבוהים האלה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אדוני, תציג את עצמך לפרוטוקול, בבקשה.

אלי אלקבץ: אלי אלקבץ, נציג עיריית חיפה.

אלי אלקבץ: חיפה וכל האזור נמצאים באזור של דלקים וחומרים מסוכנים.

אלי אלקבץ: בשנת 2006 אנחנו חווינו את הטילים נופלים קרוב אלינו, בתוכנו, וקרוב למבנים המסוכנים.

אלי אלקבץ: רציתי לדעת כיצד כב"א נערכים לכיבוי סוגים שונים של דלקים וחומרים מסוכנים.

אלי אלקבץ: לא טיפול בחומרים מסוכנים כי אני יודע שזה לא הם, אלא כיבוי דלקות בסביבה כזאת וכיבוי דלקות של דלקים.

אמנון כהן: אדוני, בבקשה.

שחר איילון: אדוני היושב-ראש, שירותי הכבאות של ישראל מאוד יעילים בכל מה שקשור לשריפות קטנות.

שחר איילון: הם מגיבים מהר, הם עונים מהר.

שחר איילון: הם מקצוענים, הם באמת מקצועניים.

שחר איילון: כאשר נתקלים באירוע, כמו שחברת הכנסת רוחמה אברהם דיברה עליו, שריפה, אירוע של חילוץ בבניין גבוה, שריפה בכרמל, שריפה במנהרה, במרתפים, חומרים מסוכנים, מכלי דלק וחוות גז, אלה הם אירועים מורכבים ביותר.

שחר איילון: אנחנו – כבאי ישראל – עושים את האימונים שלנו בחו"ל.

שחר איילון: היו השנה ביוסטון, היו השנה בצרפת.

שחר איילון: אנחנו נוסעים לרוטרדם כדי ללמוד כיבוי בנמלים.

שחר איילון: הנושאים האלה מאוד מאוד מורכבים, וכאן באה החשיבות – ועל זה מדברות כל הוועדות, וגם מבקר המדינה, וגם המנכ"ל – של ארגון לאומי שהוא יודע לשתף פעולה, שיש לו סטנדרטים של היכולות.

שחר איילון: כל הדברים שנאמרו פה - זכויות הכבאים, הידע המקצועי שלהם - הם דברים מאוד מאוד חשובים.

שחר איילון: אבל, כדי להתמודד עם אירוע בתרחישים מורכבים ומסובכים צריך מערכת מבצעית משומנת, צריך מערכת של תיאום, אימונים רבים.

שחר איילון: צריך הרבה מאוד ציוד מיוחד.

שחר איילון: הדברים האלה הם מאוד מורכבים.

שחר איילון: ההצלחה היא גם לא מובטחת בדברים האלה.

שחר איילון: אסונות קיימים בכל העולם.

שחר איילון: אחד הדברים החשובים ביותר בתחום הכבאות זה המניעה, איך בונים את הבניין כך שהוא בנוי בטוח יותר, ומאפשר לנו גם נתיבי כניסה, מערכות אוף-לחץ שמאפשרות חדרי מדרגות נקיים מעשן וכו'.

שחר איילון: אני רוצה שיהיה ברור ליושב-ראש שהכבאים של מדינת ישראל הם מקצועניים אמיתיים.

שחר איילון: יש ידע.

שחר איילון: הדור שנמצא כאן, כולל הוועדים, הם חלק מגידול הדור הצעיר של הכבאים.

שחר איילון: קלטנו כבאים מעולים ברמה מאוד מאוד גבוהה.

שחר איילון: אני מזמין אתכם, אני יודע שאתם נוהגים לצאת לשטח.

שחר איילון: בקרו אותנו בנציבות, נראה לכם, נדגים לכם בניינים, נדגים לכם מערכות של שחרור עשן, מערכות אוטומטיות שאנחנו מכניסים.

שחר איילון: נדגים לכם איך נשרפת IKEA ואין מענה, ואיך נשרף יער, וכו' וכו'.

שחר איילון: כמו כן, איזה מודלים פיתחו במשרד לביטחון הפנים של התפתחות שריפה ולאן היא הולכת עם מטאורולוגיה.

שחר איילון: איך לוויינים סורקים את מדינת ישראל פעמיים ביום ונותנים לנו תשובות, איך אנחנו עובדים עם רת"ג, עם קק"ל, עם חיל-האוויר, עם הרשויות המקומיות, איזה ועדות הקמנו.

שחר איילון: רבותי, לאחר כל-כך הרבה שנים במערכות הביטחון אני אומר לכם שנכנסתי לאחת המערכות המורכבות ביותר שאני מכיר.

שחר איילון: אלה מערכות מורכבות ביותר.

שחר איילון: אנחנו עובדים עם העורף, עובדים עם חיל האוויר.

שחר איילון: הכול על בסיס של שיתוף פעולה.

שחר איילון: אני אומר לכם שהמערכת הזאת היא מאוד מאוד מורכבת.

שחר איילון: אני הראשון שאשמח שהתהליכים שמוביל המנכ"ל יסתיימו בשנה הקרובה, ושנוכל לצאת לדרך שהיא בסופו של דבר נותנת לנו מענה לדאגות ולחרדות של אנשים.

שחר איילון: אדוני היושב-ראש, אני שוב אומר מרץ, אפריל – מתי שתגידו – אנחנו באים.

שחר איילון: כל האנשים יבואו ואנחנו ניתן לכם תורה מלומדת.

אמנון כהן: אנחנו עוד ניפגש לפני כן.

אמנון כהן: נציג האוצר, תענה ליושב-ראש ועד העובדים לגבי ההסכמים שנחתמו קודם, מה שמוקפא, ומה שהיה שם.

ודים גודון: אדוני היושב-ראש, התשובה פה היא מאוד פשוטה.

ודים גודון: כמו שאמר המנכ"ל, כמו שאנחנו הבהרנו, אף כבאי קיים לא ייפגע בתנאי השכר שלו - כמו ששמעתי פה, זה שהוא בן ה-60, בן ה-50 ובן ה-40.

ודים גודון: נושא השכר הוא נושא מאוד מורכב.

ודים גודון: צריך לראות איזה הסכם אנחנו בונים ואיך אנחנו בונים אותו.

ודים גודון: אני לא חושב שאתה רוצה לפתוח פה עכשיו משא-ומתן לגבי ההסכמים הקיימים, ולגבי הפרשנות של ההסכם.

יואב גדסי: לא.

יואב גדסי: היתה הצהרה של המנכ"ל - - -

ודים גודון: שאף אחד לא ייפגע.

יואב גדסי: שאף אחד לא ייפגע - מה-1.1.2011.

ודים גודון: מ-9.1.2011.

ודים גודון: האם היה איזשהו הסכם אחרי ה-9.1.2011?

יואב גדסי: היה לפני שלא יישמו אחרי, כשאתם חתומים.

אמנון כהן: הוא אומר שלפני התאריך הזה היה משהו.

ודים גודון: אדוני היושב-ראש, אני מציע לא להיכנס לזה.

ודים גודון: יש פה פרשנות.

יעקב גנות: במדינת ישראל עוד לא קרה פעם שמשרד האוצר התחייב וחתם על משהו, ולא - - -

אמנון כהן: אוי ואבוי אם יהיה דבר כזה.

יואב גדסי: רק לפני שבוע האוצר אישר לקיים את ההסכם כפי שסוכם, אז מה אתה אומר לי - - -

אילן נועם: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להתייחס.

אילן נועם: אני מבקש לומר משהו חשוב לחברת הכנסת רוחמה אברהם בקשר למניעת השריפות, וזאת לפני שנאבד את הנושא הזה.

אילן נועם: שמי נועם אילן, שירותי כבאות רמת-גן.

אילן נועם: בתזכיר החוק שהגישו עכשיו, בנובמבר האחרון, בחודש האחרון, - - -

אמנון כהן: אני אומר לך איך עובד תזכיר חוק.

אילן נועם: אני רק רוצה לציין שם עובדה לגבי המבנים החדשים במדינת ישראל.

אמנון כהן: שנייה, בסדר.

אמנון כהן: תזכיר חוק זה תזכיר חוק.

אמנון כהן: תזכיר חוק חייב לעבור, קודם כל, התייעצות בממשלה.

אמנון כהן: אחר כך זה בא למליאת הכנסת, ואנחנו צריכים לאשר אותו.

אמנון כהן: שם יש רוב לקואליציה ומעבירים.

אמנון כהן: אבל, אחר כך זה בא לפה, ופה אנחנו מתווכחים, רבים ומשנים.

אמנון כהן: לכן, תזכיר חוק הוא לא דבר קדוש.

אילן נועם: אני לא אמרתי שהוא קדוש.

אילן נועם: אני רק אמרתי שכשמגישים תזכיר חוק ומתייחסים לכל התורה הזאת שהנציב ציין, וראש חטיבת המבצעים ציין, כשהם בעצם אומרים שכל התורה של מניעת הדליקות בבניינים גבוהים היא בעצם באחריותנו.

אילן נועם: בתזכיר האחרון שהוגש מודגש שכל הבדיקה וכל הדרישות של שירותי הבריאות יעברו למכונים חיצוניים, לבודקים חיצוניים, מחוץ לשירותי הכבאות.

אילן נועם: בעיניי, זו שערורייה.

אילן נועם: אנחנו בעלי המקצוע, אנחנו מתעסקים בתחום הזה, אנחנו אמונים על התחום הזה ומומחים בו.

אמנון כהן: החוק לא מונח כרגע ואני לא יכול להתייחס לזה.

אמנון כהן: בסדר, נגיע.

אילן נועם: כאשר מגישים תזכיר חוק שכזה צריך קודם כל לבדוק את הדברים.

אמנון כהן: אדוני, רצית להגיד משפט.

אמנון כהן: מי אדוני?

גל יזרעאלי: שמי גל יזרעאלי, מועצה אזורית חוף כרמלי.

גל יזרעאלי: זוהי המועצה שבה אירעה השריפה הגדולה.

גל יזרעאלי: דבר ראשון, מילה טובה על כל מה שקרה עד עכשיו.

גל יזרעאלי: מהשריפה ההיא עד היום לא מעט שריפות כבר היו אצלנו.

גל יזרעאלי: אנחנו רואים בכל אירוע את טייסת הכיבוי בזמינות מקסימאלית, כך שזה דבר שהוא מאוד משמעותי לפחות מבחינת התובנה שלנו כלקוח של שירותי הכבאות.

גל יזרעאלי: חשוב לי לתת את הדגש על עוד סקטור שלא דורש כסף והוא המתנדבים.

גל יזרעאלי: המתנדבים הם זמינים.

גל יזרעאלי: במועצה האזורית חוף כרמל יש קרוב ל-40 איש שהם פעילים שנים רבות בנושא הכיבוי.

גל יזרעאלי: יש עוד כמספר הזה שעומדים בהמתנה להכשרות.

גל יזרעאלי: האנשים האלה הם אצלנו.

גל יזרעאלי: הם לא מתווכחים על שום דבר, הם רק רוצים לבוא ולתת שכם ולהתחיל לעזור ולסייע.

גל יזרעאלי: הם עשו את זה בשריפה.

גל יזרעאלי: המועצה האזורית שדרגה ציוד בעלויות אדירות, עד רמה של ציוד כבאי לכל דבר ועניין.

גל יזרעאלי: שני דברים מאוד מהותיים חסרים לי בעניין, יכול להיות שאני טועה.

גל יזרעאלי: פעם אחת, אני לא בטוח שיש תו"ל להכשרת מתנדב.

גל יזרעאלי: זה אומר פרק זמן כזה או אחר, איך מכשירים מתנדב.

גל יזרעאלי: תזכרו שמדובר באנשים העובדים ביום יום.

גל יזרעאלי: זה צריך להיות מודל דומה להכשרת מתמיד במג"ב, או כל דבר כזה או אחר.

יעקב גנות: שנה שלמה מטה שלם עוסק בזה.

גל יזרעאלי: אצלנו האנשים נמצאים כבר, ויש קושי בהכשרתם.

גל יזרעאלי: הם עברו קורס בסיסי של שלושה ימים, ואני לא בטוח שזה מה שיכול לתת מענה לעניין.

גל יזרעאלי: דבר נוסף, נושא הכבאיות.

גל יזרעאלי: אנחנו עם כבאיות משנות ה-60.

גל יזרעאלי: בבעלות המועצה שמונה כבאיות.

גל יזרעאלי: צריך לתת את הדעת על הדבר הזה.

גל יזרעאלי: האירוע הקודם היה בזמן שגרה.

גל יזרעאלי: אבל, באירוע חירום מספיק שטיל אחד עף מנקודה כזאת לנקודה אחרת.

גל יזרעאלי: שני שליש מהריאה הירוקה עדיין ירוקה, וצריך לתת את הדעת על הדבר הזה.

גל יזרעאלי: הקונספט צריך להיות כזה שמתנדב מפעיל ציוד תקין ואמין, ומה שיותר חדיש.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אני מסכם את הדיון הזה.

אמנון כהן: קודם כל, אני משבח את כל ההצטיידות ואת כל העבודה ואת כל המערך שעובר תהליך חשוב.

רוחמה אברהם-בלילא: כולנו.

אמנון כהן: כמו כן, חייבים לסיים את נושא החקיקה.

אמנון כהן: כוועדה אנחנו מבקשים שתוך שבועיים תסיימו את ההידיינות בין האוצר, שלטון מקומי, המשרד והעובדים.

אמנון כהן: לגבי נושא המשא-ומתן, תשבו אפילו ברצף כל יום מספר שעות על מנת לגמור את הדברים, לבחון את ההסכמים, לבדוק עם האיגודים מה היה, איך היה.

אמנון כהן: כמו שאמרתם, שאף אחד לא ייפגע באותה התוויית מדיניות.

אמנון כהן: מה שהיה הוא מה שיהיה מהיום והלאה.

אמנון כהן: תראו את הטיעון שלהם על עלייה וירידה ולהשוות אותם.

אמנון כהן: אני לא יודע איך זה הולך.

אמנון כהן: אתם גוף מקצועי, תבדקו את זה.

אמנון כהן: המטרה – מדובר באנשים שתרמו את החיים שלהם, ואם אנחנו צריכים לתת להם גם קצת יותר כי צריך להשוות, אז אולי קצת לרדת מלמעלה ולהעלות כמה שיותר את מה שנמצא למטה.

אמנון כהן: אנחנו מאוד היינו שמחים, ואנחנו סומכים עליכם שתעשו את זה.

אמנון כהן: אנחנו מבקשים לסיים לכל המאוחר עד סוף החודש.

אמנון כהן: כלומר, אני רוצה בראשון לינואר לצאת עם מתווה חדש בו מעמד העובדים מוסדר, ושהכול עובד כמו צריך.

אמנון כהן: לגבי הוועדה שהקמתם בנושא תרחיש ייחוס בשגרה - אתם אמרתם שהם עומדים לסיים את עבודתם, וזה בערך עד סוף חודש ינואר.

אמנון כהן: אני גם מתחבר לדבריו של מר איילון לגבי סיור בנציבות.

אמנון כהן: אנחנו נקיים את הדיון הבא בנציבות, וזה יהיה בסוף ינואר, תחילת פברואר.

אמנון כהן: עד אז אנחנו כבר נדע לגבי רכישת הציוד.

אמנון כהן: אתם אמרתם שבפברואר אתם כבר משלימים את כל המלאים שעומדים להתקבל.

אמנון כהן: בתיאום איתכם נעשה את הדיון הזה.

אמנון כהן: אנחנו מבקשים לסיים את העבודה מול הנציבות עד סוף דצמבר.

אמנון כהן: אני מבקש להעביר לי בכתב איך זה מתקדם.

אמנון כהן: פעם בשבוע, נציג האוצר, תשלחו לנו היכן זה עומד.

אמנון כהן: אם זה נתקע, אם יש בעיות תגיד.

אמנון כהן: אנחנו נקים ועדת משנה של מספר חברי כנסת מקרב חברי הוועדה.

אמנון כהן: אנחנו נעשה את זה בהתנדבות.

אמנון כהן: לא רוצים כסף, לא קוצי'ק.

אמנון כהן: קוצ'יק - הוא מוכשר, הוא היה מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

אמנון כהן: הוא בחור מוכשר, אבל עולה הרבה כסף למדינה, לא?

אמנון כהן: אנחנו נעשה את זה בהתנדבות, יש חברי כנסת מוכשרים שיכולים לקדם דברים ברגישות.

יואב גדסי: - - -עלה 2,5 מיליארד, מה זה עוד 50,000?

אמנון כהן: לא יודע.

אמנון כהן: תחליטו.

אמנון כהן: העיקר הוא לגמור את הסיפור עד סוף החודש.

אמנון כהן: אדוני רצית להוסיף משפט.

אסי לוי: בקשר לסיור שאתם רוצים לעשות בנציבות – יש עוד כמה דברים שצריכים לגמור ברכישות.

אסי לוי: כדאי שתבואו כשהכול מוכן.

אמנון כהן: אני לא רוצה בורקס.

אסי לוי: לא בורקס.

אסי לוי: היום העבירו למשרד המנכ"ל את כל הניהול של הרשות לכבאות.

אסי לוי: תתייעצו איתם כך שכשתבואו כולם יהיו מוכנים, יהיו לכם פרטים ולא תישארו אחר כך בלי תשובות.

אמנון כהן: מתי אתה מתכוון?

אמנון כהן: מתי זה יהיה מוכן?

אלי לוי: תשאל את המנכ"ל.

אמנון כהן: זה מה שאמרתי, בתיאום.

אלי לוי: יש הבדל בין הנציבות למנכ"ל.

אלי לוי: כדאי שתבוא מוכן ושלא תבואו סתם.

אלי לוי: גם האוצר צריך להיות מתואם, שלא יגידו אחר כך שהאוצר לא מתואם.

אלי לוי: כולם צריכים להיות מתואמים.

קריאה: שיביאו גם את הממונה על השכר.

אמנון כהן: אנחנו נתאם עם המשרדים.

אמנון כהן: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.