ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 489, 2011-12-05 09:00

אורי מקלב: בוקר טוב.

אורי מקלב: אנחנו מקדמים בברכה את כל המוזמנים, את כל הנוכחים.

אורי מקלב: התכבדתי למלא את מקומו של היושב-ראש הקבוע עד שהוא יגיע.

אורי מקלב: נתחיל את הדיון היום בתקנות הפטנטים (יישום האמנה בדבר שיתוף פעולה בענייני פטנטים) (תיקון), התשע"ב-2011.

אורי מקלב: משרד המשפטים יציג את הנושא.

שמרית גולן: שמרית גולן, משרד המשפטים.

שמרית גולן: יש לנו כאן תיקון קטן לתקנות יישום האמנה, שנועד לאפשר לרשות הפטנטים להתחיל להתנסות בקבלת בקשות בין-לאומיות ומסמכים אחרים גם בצורה אלקטרונית.

שמרית גולן: כיום יש אפשרות הגשה בנייר, אנחנו רוצים להוסיף אופני הגשה נוספים לבקשה בין-לאומית שמוגשת לרשות הפטנטים כיום כמשרד מקבל, לפי האמנה בדבר שיתוף פעולה בענייני פטנטים, להוסיף שני אופני הגשה – האחד, על גבי התקן המשמש לאחסון חומר מחשב.

נעמה מנחמי: אני אחדד את הנושא של משרד מקבל.

נעמה מנחמי: כרגע, ישראל עדיין לא רשות חיפוש בין-לאומית עד שלא יעבור החוק, ולכן התיקון, בין היתר, נועד לאפשר לישראל לקבל את הבקשות ולהעביר אותן אחר כך.

אורי מקלב: בינתיים, כרגע, היא רק דוור.

נעמה מנחמי: כרגע היא דוור, והיא רוצה גם בתור דוור לעבוד בצורה יעילה יותר על-ידי העברת קבצים אלקטרוניים.

שמרית גולן: שני אופני ההגשה הנוספים הם התקן המשמש לאחסון חומר מחשב, למשל תקליטור; ובאמצעות האינטרנט, בצורה של הגשה אלקטרונית, כלומר כל אדם יוכל להעלות ממחשבו לפי תנאים שייקבעו את הקבצים שמרכיבים את הבקשה הבין-לאומית.

אורי מקלב: מי שרוצה היום להגיש בישראל, לגבי פטנט ישראלי?

שמרית גולן: בינתיים, אין עדיין הסדר לכך.

שמרית גולן: האפשרות של הסדר כזה עדיין נבדקת, אנחנו מקווים שבעתיד הקרוב זה יתאפשר.

אורי מקלב: כשאדם רוצה להגיש בצורה אלקטרונית במקום להגיש בנייר, האם צריך בשביל זה תקנה או שזה צריך להיות דבר ברור מאליו?

אורי מקלב: נניח בתוך ישראל כתוב - מסמכים אדם יגיש על גבי תקליטור, האם זה פחות טוב מאשר נייר?

שמרית גולן: תקליטור זה לא פחות טוב מנייר.

אורי מקלב: באינטרנט, בגלל - - -

שמרית גולן: נושא אבטחת מידע.

שמרית גולן: לכן, לגבי בקשות פטנט רגילות שמוגשות בישראל אנחנו עדיין בודקים את ההסדר המתאים.

שמרית גולן: מה ששונה כאן זה שמדובר בבקשות בין-לאומיות, שמה שמסדיר אותן הוא האמנה הבין-לאומית והתקנות שלה, ובאמנה הזאת ובתקנות שלה יש כבר סטנדרטים של אבטחת מידע שאנחנו רוצים לאמץ, ולאפשר את זה גם דרכנו – גם דרך רשות הפטנטים כמשרד מקבל.

אורי מקלב: האם אלה סטנדרטים מחמירים יותר?

שמרית גולן: הם לא מחמירים יותר.

שמרית גולן: יוכל לפרט על כך אחראי המחשוב של רשות הפטנטים.

שמרית גולן: כרגע זה לא קבוע.

שמרית גולן: הסטנדרט שקבוע כאן הוא סטנדרט של האמנה שהרשם יאמץ לאחר ששוכנע שהסטנדרט הזה עומד בדרישות אבטחת המידע של משרד המשפטים.

שמרית גולן: הכוונה היא לאמץ סטנדרט שהוא פחות או יותר מקביל למה שאצלנו בחוק הוא חתימה אלקטרונית מאובטחת.

חנוך יהושע: יהושע חנוך, מנמ"ר רשות הפטנטים.

חנוך יהושע: הסטנדרט שאנחנו מדברים עליו הוא סטנדרט בין-לאומי שקיים ב-140 מדינות.

חנוך יהושע: מדובר על סטנדרט שנבחן על-ידי מומחי אבטחת מידע של משרד המשפטים וקצין אבטחת מידע של משרד המשפטים, שבהחלט עומד בסטנדרטים ובתקנים שאנחנו רגילים לעבוד איתם.

חנוך יהושע: אנחנו מדברים פה על חתימה מאובטחת ולא על חתימה מאושרת.

נעמה מנחמי: מה ההבדל?

חנוך יהושע: זהו מונח שטיפה מבלבל אנשים.

חנוך יהושע: חתימה מאושרת זאת לא באמת חתימה שעוסקת באבטחת מידע במובן של חס ושלום פריצה, חדירה וגניבת הפטנט.

חנוך יהושע: חתימה מאושרת זאת חתימה שבודקת את הזהות של האדם שמגיש.

חנוך יהושע: אתה הולך לגוף מסוים, לגורם צד שלישי, והוא נותן לך את התעודה הזאת.

אורי מקלב: זאת חברה חיצונית שמאבטחת, שנותנת את השירות הזה?

חנוך יהושע: חברה חיצונית, ספק צד שלישי שאומר שאתה האדם שהשתמש בחתימה הזאת.

אורי מקלב: היה כאן דיון בשבוע שעבר בנושא חתימה אלקטרונית.

חנוך יהושע: אבל אין זה אומר שהחתימה היא מאובטחת ומוצפנת – חשוב להבין את זה.

חנוך יהושע: אתה יכול לבוא עם החתימה הזאת ולהשתמש איתה באתר שהוא לא מוצפן והוא לא מאובטח, ובתיאוריה אפשר פשוט לגנוב ולקחת לך את הפטנט.

חנוך יהושע: זה לא אומר שהחתימה היא מוצפנת, היא פשוט מזהה אותך כאדם שמגיש את החתימה הזאת.

חנוך יהושע: זו נקודה שחשוב מאוד להבין אותה.

חנוך יהושע: הדרך שאנחנו מצפינים ומאבטחים את אתר האינטרנט במשרד היא באמצעות סט גדול של כלים, על-ידי מומחי אבטחת מידע של תהילה ושל משרד המשפטים – Data Power, כל מיני כלים מאוד מתקדמים שאיתם אנחנו דואגים לאבטחת המידע, שהפטנט חס ושלום לא ייגנב או לא יבוצע בו איזשהו שינוי.

שמרית גולן: אני רוצה להדגיש שבשלב הגשת הבקשה הבין-לאומית יש לפחות שני דברים שמבחינים אותם מבקשת פטנט רגילה.

שמרית גולן: בשלב הבין-לאומי עדיין אין עניין של הקניית זכות, ולכן הסיכון האפשרי שאיזשהו שיבוש של אבטחת המידע, הוא לא ישפיע על הקניית זכויות.

נעמה מנחמי: מה זה אומר?

שמרית גולן: כשאת מגישה בקשה בין-לאומית, מלבד תאריך, את עוד לא קיבלת זכות קניין, לא התחלת את התהליך של זכות קניין פטנטית, כי רק בשלב הלאומי בעצם נבחנת האפשרות לתת לך זכות קניין רוחני, את זכות הפטנט.

נעמה מנחמי: האם לא ניתן איכשהו לעלות על התשדורת הזאת – כשאני שולחת את המייל עם הבקשה- ובעצם לגנוב לי את הבקשה?

שמרית גולן: לא, אין חשש.

חנוך יהושע: זה לא מייל.

חנוך יהושע: זה מבוצע באמצעות אתר האינטרנט שלנו, באמצעות טופס מאובטח.

חנוך יהושע: מדובר פה על חתימה מאובטחת, בסטנדרטים הגבוהים של משרד המשפטים ותהילה.

חנוך יהושע: שוב – חתימה מאושרת פה היא לא משהו שיכול לגרום לכך שהגשת הבקשה היא יותר מאובטחת, נקרא לזה כך, כי חתימה מאושרת, בסך הכול תתייחסו אליה כאל תעודת זהות, כאל דרכון, כאל כל דבר אחר.

חנוך יהושע: זה בסך הכול מייחד את הבן-אדם שמגיש אותה, אבל אם הוא מגיש את זה באתר, הוא לא מאובטח ב-HTTPS ולא מאובטח ב-Data Power.

אורי מקלב: בסך הכול זוהי תעודת זהות אלקטרונית או ממוחשבת.

חנוך יהושע: בדיוק.

חנוך יהושע: חשוב להבין, זה מאוד מבלבל המונחים האלה.

אורי מקלב: כן, אבל היא שאלה עכשיו שאלה אחרת בנושא הזה.

שמרית גולן: כשבקשת פטנט נחשפת, אין בכך בעצם סיכון.

שמרית גולן: אדם שמגיש בקשת פטנט, הוא יודע שהמידע הזה ייחשף בסופו של דבר, הוא פשוט לוקח בחשבון שהוא הראשון שטען לבעלות עליו, זאת אומרת שהוא מקבל את התאריך הראשון של חידוש ו"התקדמות המצאתית" ומה שנדרש כדי לקבל את זה בסופו של דבר כפטנט.

אורי מקלב: עד עכשיו היה נהוג שהפטנט מפורסם רק לאחר הבדיקה של משרד הפטנטים, עד אז זה לא היה ידוע.

אורי מקלב: היום אני מבין שאתם רוצים לפתוח זאת כבר מהשלב הראשוני – משלב ההגשה, עוד לפני הבדיקה- רק מי שיחקה אותו צפוי לתביעה.

שמרית גולן: כמעט.

שמרית גולן: לא משלב ההגשה אלא 18 חודשים לאחר ההגשה, וזה לעניין הסעדים.

אורי מקלב: יהיה לנו ביום רביעי דיון בנושא הזה.

שמרית גולן: כן.

שמרית גולן: גם אם באופן כלשהו, התוכן של בקשת הפטנט נחשף, הוא לא יכול לאפשר למישהו אחר לגנוב את הפטנט כי מי שהגיש אותו במועד המוקדם ביותר הוא זה שהוא בעליו, הוא זה שיכול לטעון לבעלות עליו.

שמרית גולן: שוב, אם אדם היה רוצה לשמור את ההמצאה שלו כסוד, הוא היה שומר אותה כסוד מסחרי ולא מבקש פטנט עליה.

שמרית גולן: בעצם בקשת הפטנט אתה יודע שהמידע הזה ייחשף ויאפשר בעתיד לאחרים לנצל אותו.

נעמה מנחמי: אגב, מצב שבו לכאורה כן תהיה איזושהי זליגה של המידע, אני מניחה שאפשר יהיה גם להקדים את הפרסום של 18 חודש ואז בעצם להקדים גם את ההגנה שניתנת במצב כזה – למרות שזה חלק מהדיון שלנו ביום רביעי, ואנחנו קצת מקדימים את זמננו.

הווארד פולינר: לא.

הווארד פולינר: הפטנט יכול להיחשף יום אחרי הגשת הבקשה, בלי לשלול את החידוש וה"התקדמות ההמצאתית" שיש בהמצאה המתוארת בבקשה.

נעמה מנחמי: אבל בינתיים, בטווח עד למועד ה-18 חודשים, אין הגנה ממשית.

הווארד פולינר: כן.

הווארד פולינר: בנוגע לעניין הסעדים שאפשר לקבל על הפרה של הפטנט, זה מתחיל מה-18 חודשים אחרי הגשת הבקשה, אבל אם בעל הבקשה מגיש את הפטנט שלו ב-1 בינואר, אז ב-2 בינואר הוא יכול להתחיל להשתמש בהמצאה שלו בשוק, ושימוש בהמצאה זה סוג של חשיפת ההמצאה, כולם יכולים לראות אותה.

הווארד פולינר: ואז, אולי אין לו הגנה מכוח דיני הפטנטים עד שהבקשה מתפרסמת, אבל לפחות הוא יכול לנצל את ההמצאה – יכול להיות שיש לו שיקולים כדי לנצל אותה באופן מיידי.

הווארד פולינר: העניין של הבעלות, זה נקבע לפי מי שמגיש את הבקשה, ועניין התאריכים הוא חשוב לגבי קביעה האם במועד הגשת הבקשה, ההמצאה היא באמת כשירה לפטנט, דהיינו שהוא חדש ויש לו "התקדמות המצאתית".

שמרית גולן: הכוונה היא כמובן לא שהבקשה תיחשף מייד עם הגשתה, אנחנו מאמינים שהסטנדרט של אבטחת המידע הוא סטנדרט מספיק גבוה כדי שההגשה תהיה מאובטחת ברמה כזו, כמו כל בקשת פטנט שמוגשת בנייר.

אורי מקלב: זאת אומרת, אין כאן תהליך של הגנה על המידע בצורה מיוחדת.

אורי מקלב: בסך הכול אתם אומרים – רק כדי שבאותו יום לא יהיה משהו, שהתהליך יהיה נקי, אבל באופן כללי, כמו כל דבר רגיל, אין כאן איזו בקשה מיוחדת בהגנה על המידע מכיוון שברגע שהוא מגיש את אומרת שזה יכול להיות חשוף לכולם.

שמרית גולן: הכוונה היא לא שזה יהיה חשוף לכולם.

אורי מקלב: לא כוונה שזה יהיה חשוף, אבל אתם אומרים שזה לא - - -

שמרית גולן: לא.

שמרית גולן: הרעיון הוא שזה יהיה כמו כל בקשה בין-לאומית, שהיא תועבר, היא תטופל רק על-ידי המשרד או המשרד הבין-לאומי עד תאריך פרסומה לאחר 18 חודשים.

שמרית גולן: הדיון היה לגבי העניין אם חס וחלילה המידע זולג, אין בכך השפעה על הזכות של המגיש, זאת אומרת הסיכון הוא קטן.

אורי מקלב: אני, מושכל ראשון היה לי שפטנט שמגישים אותו – חלק מכל העניין שהפטנט הזה לא גלוי וידוע, אני שומר את הפטנט לעצמי כרגע, אני רוצה שיבדקו ויאשרו לי אותו, ואז זה יצא.

אורי מקלב: כפי שהבנו עכשיו, בעצם בשלב הזה כבר אין בעיה.

שמרית גולן: זה תלוי בך.

שמרית גולן: אתה זה שמחליט אם לחשוף אותו או לא לחשוף אותו.

שמרית גולן: כל זמן שאתה רוצה שלא לחשוף אותו, הוא לא ייחשף, עד 18 חודשים לאחר ההגשה.

נעמה מנחמי: חשיפתו לא תשלול את הפטנט אלא רק תיצור בעיה מסוימת של 18 חודשים עד לפרסום – מבחינת הסעדים שיוכל אדם לבקש על הפרה של הפטנט שלו באותה תקופה.

נעמה מנחמי: כלומר, אם גוף אחר מתחיל לייצר יום אחרי – איכשהו הצליח להיכנס לאתר של משרד המשפטים ולהוציא משם את הבקשה – ולמחרת הוא יתחיל לייצר את אותו מוצר, ב-18 החודשים הראשונים יהיה קושי לתבוע אותו על ההפרה, על זה שהוא מייצר מוצר מקביל, על חשבון פטנט של מישהו אחר.

אורי מקלב: אם כך, הנזק יכול להיות גדול.

אורי מקלב: אם ב-18 חודשים האלה מישהו יכול לחקות אותו, הוא יכול בעצם להפסיד את כל הפטנט.

נעמה מנחמי: ביום רביעי נדון בנושא של פרסום מוקדם ושל ההגנות.

נעמה מנחמי: אחת ההצעות של משרד המשפטים היא למנוע אפשרות של קבלת סעד שלא במסגרת חוק הפטנטים, ויכול להיות ששם יהיה המקום להידרש להפרה של פטנט באותם 18 חודשים.

שמרית גולן: זה לא פטנט.

שמרית גולן: זו בקשת פטנט.

נעמה מנחמי: של ההמצאה, עד לפרסום 18 חודש.

אורי מקלב: אבל גם אם אדם מבקש לאשר לו פטנט, עדיין הוא לא רוצה שיידעו מכך מכיוון שהוא עדיין לא מוכן.

אורי מקלב: הוא כבר רצה להתחיל בתהליך, הוא כבר רצה להגיש לאישור, אבל הוא עדיין לא מוכן כשלעצמו לייצר אותו, והוא היה רוצה במשך תקופה ארוכה לשמור את המידע הזה, שאף אחד לא ידע.

אורי מקלב: אני מניח שלא כל מי שמגיש לאישור, מעוניין שהמידע הזה ייוודע בחוץ.

שמרית גולן: ברור.

שמרית גולן: התקנות האלה לא אומרות שהמידע הזה נחשף.

שמרית גולן: התקנות האלה אומרות שבאותו אופן שאנחנו שומרים בסוד בקשת פטנט שמוגשת בנייר או בקשת פטנט שתוגש על גבי תקליטור, אנחנו נדאג שהסטנדרט של אבטחת המידע ישמור בסוד את בקשת הפטנט גם כשהיא מוגשת באופן אלקטרוני.

חנוך יהושע: חברים, אני מבקש לחדד פה נקודה.

חנוך יהושע: אין פה שום שינוי מבחינתנו, תבינו את התהליך.

חנוך יהושע: ברגע שהמידע עולה למערכות המידע של משרד המשפטים, זה בדיוק כמו מה שמתנהל היום.

חנוך יהושע: אנחנו מאבטחים את המידע בצורה מאוד גבוהה, בסטנדרטים הגבוהים של משרד המשפטים.

חנוך יהושע: זה לא שהפטנט הזה נחשף, חס ושלום.

הווארד פולינר: לפי המצב היום, הבקשות לא מתפרסמות עד לאחר קיבול הבקשה, זאת אומרת הרבה אחרי 18 חודשים, ואני לא מכיר מצב בארץ שמישהו גנב את הפטנט ממשרד הפטנטים והתחיל לנצל את ההמצאה לפני הפרסום.

הווארד פולינר: תיאורטית, מה שאתם שואלים – יכול להיות שמישהו יכול לקבל מידע לגבי הפטנט, להתחיל לנצל אותו לפני התאריך הקובע של 18 חודשים, לפי ההצעה, או מאוחר יותר לפי המצב הנוכחי – ואז נשאלת השאלה אם יש עילה נגד מישהו שהוא גונב, על הפרת פטנט, אולי יש עילה שמבוססת על משהו אחר, אבל זה די תיאורטי כל הנושא הזה.

אורי מקלב: ממש תיאורטי?

אורי מקלב: שמעתי שאפילו חברת "טבע" ייצרה תרופה שלדעתה לא היה לזה פטנט – על אף שמישהו הגיש לגביה פטנט – בסוף התקיים דיון משפטי והם זכו, אבל הם לקחו על עצמם סיכון והם כן ייצרו תרופה גנרית, על אף שמישהו הגיש על הדבר הזה בקשת פטנט.

הווארד פולינר: זה לא נחשף בארץ.

הווארד פולינר: בחוץ-לארץ ראו משהו מקביל שהתפרסם קודם, ועל הבסיס הזה הם חשבו שזה לא התקבל כפטנט בארץ כי גם בחוץ-לארץ לא התקבל, אבל זה לא עניין שהם קיבלו את המידע ממשרד הפטנטים הישראלי.

הווארד פולינר: זה היה מתפרסם בחוץ-לארץ באופן פומבי.

מיכל חכמי: מיכל חכמי, יושבת-ראש אגודת עורכי הפטנטים.

מיכל חכמי: הייתי רוצה להעיר שאני מסכימה בהחלט עם מה ששמענו לגבי האבטחה, אני מסכימה שהגשה אלקטרונית – כמו שאנחנו מכנים אותה – בפירוש, מן הראוי שתהיה מקבילה להגשה בנייר, אבל לגבי העניין אם זלג או לא – אני חולקת פה על הפרשנות.

מיכל חכמי: למרות שאני מסכימה עם עורך-דין פולינר, שאם הבקשה הוגשה ויום אחרי כן התפרסמה, לא יישללו ממנה חידוש ו"התקדמות המצאתית", בכל אופן, הזכות שמורה למבקש לעצור פרסום של בקשה כזו, ולכן מאוד חשוב שהמידע לא יזלוג כי יש חשיבות – גם קניינית, גם מהותית – לשמירה על הבקשה כחסויה, לפחות עד תקופת הפרסום, שעכשיו תשתנה ל-18 חודשים.

שמרית גולן: אמרנו, וחזרנו ואמרנו – ברור שהכוונה היא לא לחשוף את המידע, הכוונה היא לשמור אותו מאובטח כמה שיותר, ואנחנו מאמינים שהסטנדרט יספק את התכלית הזאת.

אורי מקלב: בבקשה, נתחיל בהקראה ואחרי כן נראה אם יש הערות נוספות.

נעמה מנחמי: נתחיל לקרוא את הנוסח המשולב, הוא בעצם "מלביש" את התיקונים אל תוך התקנות הנוכחיות.

נעמה מנחמי: התיקון הראשון, תיקון תקנה 2, שכותרתה הקודמת היתה "הגשת בקשה".

נעמה מנחמי: מוצע להבהיר שמעתה זה "הגשת בקשה בין-לאומית", ואני אקרא את סעיף 2 המשולב.

נעמה מנחמי: "2.

נעמה מנחמי: (א) בקשה בינלאומית (להלן - בקשה) תהיה ערוכה בשפה האנגלית ותוגש ללשכה כמשרד מקבל באחת הדרכים הבאות: (1) על נייר בגודל A4, בעותק אחד ובאופן שנקבע באמנה; (2) על גבי התקן המשמש לאחסון חומר מחשב, כפי שיורה הרשם; לעניין זה, "חומר מחשב" – כהגדרתו בחוק המחשבים, התשנ"ה -1995; (3) באמצעות האינטרנט, באופן שיורה הרשם לפי האמנה, לאחר ששוכנע כי אופן הגשת ההגשה האמור עומד בדרישות אבטחת המידע של משרד המשפטים; אופן ההגשה שנקבע יפורסם לידיעת הציבור באתר האינטרנט של הרשם.

נעמה מנחמי: "

שמרית גולן: יש פה טעות, כתוב "הגשת ההגשה".

נעמה מנחמי: "הגשת הבקשה", כן.

נעמה מנחמי: שרטוטים לפי הצורך ותקציר.

נעמה מנחמי: "

נעמה מנחמי: שכבר הגיש עליה, הוא או מי שקדם לו בזכות בעלות, בקשת פטנט בישראל או

נעמה מנחמי: האמנה, יגיש ללשכה את דרישת דין הקדימה בתוך 16 חודשים מתאריך הגשת

נעמה מנחמי: (ב) נדרש דין קדימה על בסיס בקשה קודמת, יגיש המבקש ללשכה או למשרד הבין-

כמפורט להלן: (1) הוגשה הבקשה הבין-לאומית כאמור בתקנה 2(א)(1) – יצורף העתק מאושר של הבקשה הקודמת, במקור בלבד;"

שמרית גולן: מה שרצינו כאן - - -

נעמה מנחמי: אני אסיים לקרוא ואז נעבור על ההערות.

נעמה מנחמי: (ג) על אף האמור בסעיף קטן (ב), הייתה הבקשה הקודמת בקשת פטנט שהוגשה בישראל, רשאי המבקש לבקש כי הלשכה תעביר למשרד הבין-לאומי את ההעתק המאושר של הבקשה הקודמת.

נעמה מנחמי: "

שמרית גולן: היתה טעות שלנו בנוסח לגבי תקנת משנה (ב)(1).

שמרית גולן: מה שאנחנו רוצים להשיג כאן

שמרית גולן: זה שאם אדם הגיש בקשה בין-לאומית בנייר, כאמור בתקנה 2(א)(1), הוא יוכל לבחור בין הגשת העתק מאושר של הבקשה הקודמת במקור, כלומר בנייר, לבין הגשתה באופן אלקטרוני.

נעמה מנחמי: זאת אומרת, הוגשה בקשה בין-לאומית כאמור בתקנה 2(א)(1), יצורף העתק מאושר של הבקשה הקודמת.

שמרית גולן: או עותק אלקטרוני של ההעתק המאושר.

נעמה מנחמי: כשלגבי 2, ברגע שבן-אדם בחר במסלול של האלקטרוני או של ההתקן, אתם דורשים ממנו גם בקשה שיש לו אולי רק בנייר, להגיש לו בצורה אלקטרונית.

שמרית גולן: הוא לא מגיש את הבקשה שאצלו.

שמרית גולן: כדי לקבל אישור דין קדימה, הוא צריך לפנות למשרד שבו הוא הגיש את הבקשה ולקבל ממנו את ההעתק המאושר, כלומר העתק של הבקשה פלוס חותמת שהבקשה הוגשה ואת הפרטים שלה – את תאריך ההגשה ואולי פרטים אחרים.

שמרית גולן: ממה שאנחנו בדקנו, בקשות בין-לאומיות שמוגשות לישראל כמשרד מקבל ונסמכות על דין קדימה, הבקשה המקורית הוגשה ב-75% מהמקרים בארצות-הברית, ב-20% מהמקרים בישראל, עוד כמה אחוזים בכלל לא מבקשים דין קדימה, והשיעורים האחרים הם ממש מזעריים.

שמרית גולן: כשאדם מבקש העתק מאושר של בקשה מארצות-הברית, ממשרד הפטנטים האמריקני, הוא יכול לבחור, תמורת אותה עלות, בין לקבל אותה בנייר לבין לקבל אותה באופן אלקטרוני.

שמרית גולן: אנחנו רוצים לעודד אותו לבקש אותה באופן אלקטרוני כדי שהוא יוכל להעביר אותה, וזה יקל מאוד עלינו.

שמרית גולן: עובדי הרשות לא יצטרכו לפרק מסמכים, לסרוק אותם ולהעביר אותם כי כל התקשורת בין רשות הפטנטים הישראלית למשרד הבין-לאומי בעצם נעשית באופן אלקטרוני, ולכן הם יהיו חייבים לסרוק את זה בעצמם.

שמרית גולן: שוב, ל-75% מהאנשים אין נטל מיוחד, הם פשוט מבקשים את זה באופן אלקטרוני.

שמרית גולן: 20% שהגישו את הבקשה המקורית בישראל, יכולים לפי תקנת משנה מוצעת (ג) לבקש שהרשות עצמה תעביר את מסמכי דין הקדימה למשרד הבין-לאומי, ואז הרשות עושה את זה.

אורי מקלב: אפילו שהבקשה לא היתה באופן אלקטרוני.

שמרית גולן: כן.

שמרית גולן: גם אם הוא הגיש בנייר.

אורי מקלב: זאת אומרת, יוטל עליו עכשיו לסרוק הכול ולהעביר את זה באופן אלקטרוני?

אורי מקלב: איך המשרד עצמו יעביר?

שמרית גולן: זה המשרד יעשה.

שמרית גולן: אנחנו חושבים שאין נטל מיוחד בלהטיל על מספר בקשות ממש בודד – כשיש ברוב המדינות את האפשרות לבקש את המסמכים האלה באופן אלקטרוני – להטיל עליהם את החובה הזאת.

אורי מקלב: אבל לגבי ה-20% שנמצאים בישראל, למה אתם לא מבקשים ממנו שיביא העתק?

שמרית גולן: הוא יכול להביא, אבל מה שקורה, שהוא בעצם צריך לבקש את זה מהמשרד שבו הוא הגיש את הבקשה המקורית.

שמרית גולן: זה אותו משרד, הוא לא יבקש את זה מהרשות ואז יעביר לה שוב, ברוב המקרים.

שמרית גולן: הוא יכול פשוט לבקש ממנה – זה לא כרוך בעלות נוספת – הוא יבקש ממנה להעביר את זה ישירות.

שמרית גולן: העותק שנמצא אצלה, שהיא ממילא סורקת, היא פשוט משתמשת בו כמסמכי דין קדימה.

אורי מקלב: האם יש דברים נוספים?

נעמה מנחמי: סעיף נוסף שהוא כרגע מיותר, סעיף 7(ה), נוסחו הוא: "בעת תשלום האגרה הלאומית ישלם המבקש גם הוצאות פרסום לפי סעיף 16 לחוק".

נעמה מנחמי: מחקנו את כל הוצאות הפרסום בחוק, וכיום אין הוצאות פרסום, ולכן אפשר למחוק את הסעיף הזה.

שמרית גולן: בסדר.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: למחוק – למחוק, השאלה מה עושים, האם היום גובים או לא גובים.

שמרית גולן: היום גובים.

שמרית גולן: עם כניסת התקנות לתוקף אנחנו נפסיק לגבות את האגרה הזאת.

אורי מקלב: זה שאתם גובים או לא גובים, יש לכם חשבון עם היושב-ראש הקבוע.

שמרית גולן: נכון.

שמרית גולן: בשבוע הבא יגיעו לדיון התקנות המתוקנות, התקנות הראשיות של תקנות הפטנטים (נוהלי הלשכה), בהן מבוטלות כל אגרות הפרסום, אז יהיה פער מסוים בין התקנה הזאת לבין התקנות האחרות, אבל זה עולה לדיון אנחנו מקווים בשבוע הבא.

אורי מקלב: בסדר, אנחנו רושמים זאת בפרוטוקול.

נעמה מנחמי: אנחנו חייבים לומר שאנחנו מאוד מצרים על כך שגם היום אתם גובים, בניגוד לחוק, כפי שאנחנו תיקנו אותו, אבל זה כבר כנראה לא לענייני אלא לעניין של תביעות ייצוגיות.

דורית ואג: גיא רוטקופף מטפל בזה, למיטב זיכרוני.

נסים עוג'ר: נסים עוג'ר, המשמר החברתי.

נסים עוג'ר: בדיון הקודם, יושב-ראש הוועדה טען וביקש ממשרד המשפטים שיתנו לו תשובה של שר המשפטים או מנכ"ל משרד המשפטים, מדוע ממשיכים לגבות, איפה הכסף, מה נעשה עם הכסף, ומעבר לכך למה ממשיכים לגבות את הכספים.

נסים עוג'ר: אני מניח שאם יושב-ראש הוועדה היה פה, הוא היה מחכה לתשובה הזאת.

אורי מקלב: אל תדאג, הוא נתן לי הוראות חד-משמעיות ישירות ודרך היועצת המשפטית, שבמידה שעדיין ממשיכים לגבות, אנחנו לא נאשר את התקנות.

נסים עוג'ר: הוא מחכה לתשובה.

אורי מקלב: עכשיו אני שומע – יש כאן הבטחה שמפסיקים לגבות, כלומר יחד עם התקנות מפסיקים לגבות.

אורי מקלב: לגבי העבר, מה שגבו, אמרתי – יש חשבון פתוח עם היושב-ראש.

דורית ואג: לא, זה בטיפול מנכ"ל משרד המשפטים.

נעמה מנחמי: אני לא עורכת-דין שמתעסקת עם תביעות ייצוגיות אבל אם אני הייתי משרד המשפטים – בהתחשב בעובדה שההגנה העיקרית שלהם כרגע זה שהם הפסיקו לגבות את האגרה המיותרת – אני תוהה איך הם ממשיכים לגבות אותה, כי אז הם חשופים לתביעה ייצוגית מאוד בעייתית.

אורי מקלב: היו צריכים להפסיק מיידית.

דורית ואג: אל תדאגי.

דורית ואג: לא תהיה.

נעמה מנחמי: לא, יש כבר תביעה ייצוגית, אבל טענת ההגנה שלהם היתה שהם הפסיקו לגבות במסגרת הפטור - - -

שמרית גולן: אם זה מאוד מעניין אותך, הטענה היא שהפסקנו את הגבייה הלא חוקית כי כרגע יש תיקון לחוק שהעביר את פרסום היומנים לאינטרנט, ולכן הגבייה נעשית כחוק.

נעמה מנחמי: כן, אבל מחקנו גם את אגרת הפרסום בחוק, ולכן אין אגרת פרסום.

נעמה מנחמי: זה שאתם ממשיכים לגבות את אגרת הפרסום זה בניגוד לחוק, ולכן במסגרת התביעה הייצוגית אתם לא הפסקתם את הגבייה הלא חוקית.

שמרית גולן: את יודעת מה העמדה שלנו בנושא.

נעמה מנחמי: אני יודעת מה העמדה שלכם.

דורית ואג: אפשר לברר את זה בבית-המשפט?

אורי מקלב: מה שהיה עד עכשיו, לא היו הוצאות.

אורי מקלב: השאלה היתה למה גביתם, אבל כאן היום אי-אפשר לגבות בכלל.

אורי מקלב: השוני - עד שזה הגיע ונחשף כאן בוועדה, גבו, על אף שטענו – מה אתם גובים, הרי לא פרסמתם את זה, למה גביתם, אבל היום כבר אין אפשרות לגבות בכלל.

נעמה מנחמי: לא, הם עדיין גובים.

אורי מקלב: סביב איזה חוק?

נעמה מנחמי: הפרשנות המאוד מעניינת שלהם היא שלמרות שהלכנו ומחקנו בחוק הפטנטים בצורה מאוד ברורה, ספציפית ומאוחרת, בכל סעיף שהיתה קיימת אגרת פרסום, את אגרת הפרסום, יש תקנה במסגרת התקנות – שאותן לא מחקנו כי הן לא היו על שולחננו, ואגב, לפני שבוע באמת היו כאן התקנות ובטעות לא התנינו את התיקון שלהן במחיקת שתי התקנות הספציפיות, זה היה פספוס שלנו – אבל הטענה שלהם היא שמכוח אותן תקנות כלליות, הם כן יכולים להמשיך לגבות למרות שהתקנות היו קודמות, למרות שאנחנו עשינו תיקון מאוד מאוד ספציפי וברור, זה גם נאמר בפרוטוקול, וגם אחר כך היתה התחייבות של מנכ"ל משרד המשפטים כאן בוועדה, אבל כנראה שזה עדיין לא שכנע אותם.

נעמה מנחמי: כנראה שניאלץ בתיקון הבא לחוק הפטנטים לכתוב באופן מאוד ברור – חרף העובדה שזה גם מאוד לא אסתטי – לכתוב שלא תיגבה אגרת פרסום, אחרת כנראה ימשיכו לגבות כל מיני אגרות שהן לא אמורות להיות.

אורי מקלב: קודם כול, זכות היוצרים, הפטנט, הגילוי הזה היה כאן בוועדה – שיש גבייה – ובאמת צריך לציין את היושב-ראש, את הוועדה, שגילו את זה.

אורי מקלב: אבל אנחנו אומרים – אנחנו לא חיים עם זה טוב מכיוון שזה לא רק על הציר ועל החלק של המחאה החברתית, אלא באופן כללי כשאנחנו היום נלחמים עם חברות– חברות סלולר, חברות אחרות – על כל מיני גביות שלא כחוק, אנחנו רואים את זה כחלק מהמחויבות של המחאה החברתית, היא לא רק על ייקור המוצרים.

אורי מקלב: ואם זה נאמר לגבי חברות פרטיות, קל וחומר צריך להגיד לגבי משרדי ממשלה שעושים את זה, וקל וחומר בן בנו של קל וחומר, כשמשרד המשפטים עושה את זה.

אורי מקלב: לכן, אנחנו מרגישים עם העניין הזה הרבה הרבה יותר קשה, מאוד מאוד לא נוח – בלשון המעטה– עם המשך הגבייה, כאילו מתחכמים ומנסים עדיין לגבות ולא הפסיקו את זה.

אורי מקלב: אנחנו כאן בוועדה היינו צריכים לעמוד על כך שיפסיקו ולמחוק את זה מהחוק, אנחנו חושבים שהדברים האלה צריכים להוות מסר.

אורי מקלב: מי שמבקש מאחרים דברים ואמון על החלק המשפטי ועל ההתנהלות כפי החוק, ודאי וודאי הוא הראשון, נאה דורש ונאה מקיים.

נעמה מנחמי: בכפוף לנוסח שהקראנו, לרבות הורדת סעיף 7(ה) – למרות שהוא מפנה לסעיף שכרגע לא כתוב שם כלום כי לא כתוב הצעות פרסום בסעיף 16 – אבל אם כבר הוא התייתר, נייתר אותו עד הסוף.

נעמה מנחמי: אני מבינה שהוועדה מקבלת ומאשרת את התקנות.

אורי מקלב: מאשרת את התקנות, וכפי שגם הודיעו כאן – לגבי החלק שאין יותר גבייה, לא תהיה יותר גבייה.

אורי מקלב: עכשיו נכנס חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

נעמה מנחמי: יש הצבעה על התקנות בנוסח שהקראנו.

אברהם מיכאלי: אני מצטרף ליושב-ראש.

אברהם מיכאלי: לא השתתפתי.

אברהם מיכאלי: בעד – 2

אברהם מיכאלי: נמנעים – אין

אורי מקלב: התקנות מאושרות.

אורי מקלב: אנחנו מאשרים פה אחד, אנחנו מודים לכולם, ונתראה ביום רביעי.

מיכאל ברט: מי שמגיש בקשה בין-לאומית בצורה אלקטרונית, הוא חוסך 400$ - פשוט שתדעו, יש גם רווח בזה.

אורי מקלב: גם יותר זול.

נעמה מנחמי: הוא יחסוך.

נעמה מנחמי: האגרות עדיין לא אושרו.

מיכאל ברט: הוא יחסוך כמעט שליש מהאגרה הבין-לאומית.

אורי מקלב: זה דבר מקובל, יש שני תעריפים - על הגשה אלקטרונית והגשה רגילה.

אורי מקלב: במשרדי הממשלה זה קיים, יש תעריפים – תעריף של אלקטרוני ותעריף של לא אלקטרוני.

אורי מקלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.