ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 920, 2011-12-13 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת הצעה לסדר.

משה גפני: בבקשה, הצעה לסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: לפני שאדוני פותח את הישיבה אני רוצה להציע לסדר בכלל לא להתחיל בדיון הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא להתחיל בדיון הזה מכיוון שמונח על שולחן הוועדה מכתבו של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה אשר מדבר בעד עצמו, והוא נוקב בשני הנושאים החשובים שעל סדר-יומנו, בה בשעה שהוא בא ואומר שיש לדחות את הדיון הזה מכיוון שלגבי כל הנושא הזה, גם הדיווח המקוון וגם התיקון – אני אגע גם בתיקון שאני אחראית לו, תיקון 41 לחוק מע"מ במזומן – הוא כשר התמ"ת סבור שזה יפגע פגיעה אנושה במגזר העסקים הקטנים והבינוניים.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, אדוני היושב-ראש, אין לנו מה לדון על סעיפי החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שהסכמה – אני מדברת כאופוזיציה – הסכמה, ראשיתה קודם כול בין גורמי הקואליציה.

רוחמה אברהם-בלילא: כאשר יש שר שהוא שר מכובד, שתחום העסקים הקטנים והבינוניים תחת אמתחתו והוא בא ומדליק אור אדום בפני הוועדה, אני חושבת שאנחנו צריכים להסיר את זה מסדר-היום, מה גם שאני כחברת אופוזיציה התנגדתי להכנסה של הסעיף החמור הזה בעיניי, באותו לילה כשהצבענו כולנו על הרפורמה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, אדוני היושב-ראש, בוא נחסוך לכולנו את הזמן, בוא נראה איך אנחנו מתכווננים ומסירים את ההצעה הזאת מסדר-היום.

משה גפני: תודה רבה.

ליה שמטוב: את מדברת על סעיף 41?

משה גפני: היא דיברה גם על סעיף 41 וגם על סעיף 42.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ראשית, אני רוצה לומר לנציגי הממשלה כאן וגם לחברי הוועדה – מה שחברת הכנסת רוחמה אברהם אמרה, היא אמרה דברים מאוד נכונים, אבל אני לא מקבל את ההצעה שלך, ואומר מדוע.

משה גפני: אני תיכף אדבר לגבי המכתב.

רוחמה אברהם-בלילא: איך אתה מוכן לתת יד לכך ש-400,000 בעלי עסקים הולכים להיפגע פגיעה אנושה עם רפורמה כזאת ששר התעשייה, המסחר והתעסוקה לא מוכן לקבל אותה?

רוחמה אברהם-בלילא: אז מה?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה כחבר קואליציה מאמין במגזר העסקים הקטנים והבינוניים, אז מה?

משה גפני: אני הולך להשיב לך, אני הולך לשנות את דעתך.

רוחמה אברהם-בלילא: לשנות את דעתי?

משה גפני: לשנות את דעתך, אגיד לך מדוע.

משה גפני: אנחנו בוועדה לפני הרבה זמן עשינו טעות גדולה, אנחנו קיבלנו את עמדת הממשלה.

משה גפני: ושנדע – אני, כמו שאני מדבר על הצלחות, אני גם מדבר על כישלונות, ובגלוי.

משה גפני: יש כישלון של הוועדה.

משה גפני: תמונת המצב שאנחנו מצויים בה היום, חברת הכנסת רוחמה אברהם, מבחינה חוקית – בעוד 18 יום, אם אנחנו לא עושים כלום, כולם ללא יוצא מן הכלל, כולל קיוסק שהמחזור שלו הוא שקל בשנה, צריך לשכור רואה-חשבון, להגיש דיווח מקוון, לתת את הפירוט של כל מה שהם דורשים.

משה גפני: הכול, כולל המלכ"רים – מוסדות ללא כוונת רווח.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אנחנו יכולים להחליט היום שאנחנו כהצעת הוועדה - - -

משה גפני: כדי להחליט צריך לקיים דיון.

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע מה, אני מוכנה שנקיים דיון בסוגיה שאנחנו מסירים את זה מסדר-היום בכלל.

משה גפני: לפי תמונת המצב היום מבחינה חוקית, אם אנחנו לא מקיימים דיון ולא מקבלים החלטה, המצב הוא שהחלטת הממשלה והחוק הממשלתי שעבר אז, גורם לכך – אנחנו חשבנו ש-2012 לא תגיע, היא מגיעה.

משה גפני: זו תמונת המצב, ואז גם עמותות ללא כוונת רווח, מוסדות ללא כוונת רווח – שאת מדברת עליהם שגם קיצצו להם את התקציב במשרד הרווחה, שמשרד האוצר נתן את זה לפרק זמן מוגבל ולא נותן את זה יותר – יצטרכו עכשיו להתחיל לדווח, כמו החברה לישראל, כמו בתי הזיקוק.

משה גפני: זה החוק.

משה גפני: זה החוק שהממשלה הביאה.

רוחמה אברהם-בלילא: אוקיי.

רוחמה אברהם-בלילא: אז מה הבעיה?

רוחמה אברהם-בלילא: אבל היו מקרים שאנחנו תיקנו, ועשינו תיקון עוול משווע כאשר הממשלה באה באישון לילה ו - - -

משה גפני: היא לא באה באישון לילה.

משה גפני: זה היה לאור היום.

רוחמה אברהם-בלילא: כל חברי הקואליציה לא ידעו על מה הם מצביעים?

רוחמה אברהם-בלילא: רוב, סליחה.

משה גפני: המצב הזה חייב להשתנות.

משה גפני: רשות המסים גם משנה את זה, היא מסכימה לשנות, והוויכוח עד כמה יהיה השינוי הזה.

משה גפני: זה הנושא.

משה גפני: נכון להיום, ב-2011, היה צריך להיות דיווח מבעלי עסקים עד מיליון שקל.

איריס ויינברגר: ממיליון.

משה גפני: ממיליון שקל, סליחה.

משה גפני: בפועל, אנחנו נמצאים היום באמצע דצמבר 2011, והם לא מיישמים את זה – לטובתנו.

משה גפני: הם מיישמים רק מארבעה מיליון ואילך.

משה גפני: זו תמונת המצב.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אנחנו יכולים לדון בסוגיה שאנחנו דוחים את תחולת החוק בכלל, ל-2015, וזהו.

משה גפני: את דוחה, את יכולה לדחות, תדחי.

משה גפני: את יכולה לדחות.

רוחמה אברהם-בלילא: למה להתחיל עם זה?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה נותן יד היום - - -

משה גפני: לאן תדחי?

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אתה תיתן יד לשיטת ה"סלאמי" שתפגע פגיעה אנושה בכל אותם אנשים.

רוחמה אברהם-בלילא: יבואו היום ויגידו לך- כל אותם בעלי עסקים של עד מיליון שקלים; עוד חצי שנה יבואו ויגידו לך.

רוחמה אברהם-בלילא: שיטת ה"סלאמי" של האוצר די ברורה ודי ידועה.

משה גפני: בסדר, אז בואי נקבל החלטה, אבל צריך לדון על זה.

משה גפני: המצב הוא שאנחנו צריכים לדון על החוק הזה ולנסות להגיע להסכמה לדחות את הגזירה הזאת שהולכת להתרגש עלינו מבחינה חוקית בעוד 18 יום.

אורי אריאל: מה הבעיה לדחות את זה, גפני?

משה גפני: את מה לדחות?

משה גפני: תדחה, אז בעוד 18 יום הכול נכנס לתוקף.

משה גפני: אם יש קיוסק של שקל אחד, אתה חייב בדיווח מקוון.

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: נדחה את תחולת החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: זה אחד הסעיפים שאנחנו צריכים לדון עליהם.

אורי אריאל: לא לדון.

אורי אריאל: להחליט.

רוחמה אברהם-בלילא: לא לא לדון בכלל אלא לבוא ולומר שאנחנו דנים בתחולת החוק, והיא נדחית ל-2020, מצידי.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, 2012 הולכת להיות שנה קשה מאוד – הן בהיבט של היצוא והן עם כל מה שמתרגש עלינו מאירופה – ולכן אני חושבת שזה צריך בכלל להידחות.

משה גפני: רוחמה, אין לנו ויכוח, אבל המצב עכשיו הוא שב-1 בינואר 2012 הולכת להיות קטסטרופה.

משה גפני: את זה נצטרך לשנות.

משה גפני: אגב, גם הם אומרים שצריך לשנות.

משה גפני: הם שינו גם בפועל, בניגוד למה שנאמר בחוק.

משה גפני: הם ב-2011 הפעילו את זה רק לבעלי עסקים מארבעה מיליון ומעלה.

משה גפני: לא יושבים פה אנשים רשעים, יושבים פה אנשים שמוכנים ללכת לפשרה.

משה גפני: הוויכוח יהיה לאיזו פשרה הולכים.

משה גפני: זה יהיה הוויכוח, אין דיון אחר.

משה גפני: אני קיבלתי אתמול אחר הצהרים – או בערב, אני כבר לא זוכר מתי – את המכתב של שר התמ"ת.

משה גפני: שר התמ"ת – את זה באמת אני לא כל כך מבין – אני מכבד את שר התמ"ת, דרך אגב.

שי דותן: אני מרשות המסים.

שי דותן: האם אפשר לומר משהו בעניין שר התמ"ת?

משה גפני: לא, עוד לא, רק אחרי שאני אומר.

איריס ויינברגר: יש כאן נציגים של התמ"ת, שהם יגידו.

משה גפני: אתם יכולים להגיד מה שאתם רוצים.

משה גפני: אתם יכולים להגיד שלא תצביעו בשבילו, אתם יכולים להגיד מה שאתם רוצים, אבל שר התמ"ת הוא שר התמ"ת.

שי דותן: אני רוצה לדבר על הסכמות דווקא.

משה גפני: לא, בסדר, הסכמות – כשמגיע אלי מכתב כזה אני לא כל כך - - -

רוחמה אברהם-בלילא: המכתב הזה - - - להסכמות באישון לילה, עם שר התמ"ת.

משה גפני: רוחמה, רוחמה.

רוחמה אברהם-בלילא: נו באמת, מה קורה.

רוחמה אברהם-בלילא: פתאום הם מגיעים להסכמה באישון לילה בין השרים, כאשר פה מנסים להתקשר אחד עם השני ולא מצליחים?

משה גפני: האמת היא, בינינו לבין עצמנו, אני לא יכול לעצור אותה – זה היום של האופוזיציה.

רוחמה אברהם-בלילא: זה עוד לא היום של האופוזיציה.

משה גפני: מכתב של שר בכיר בממשלה – שאני מאוד מכבד אותו ואני חושב שהוא שר מצוין – הוא שולח מכתב שיש בו שני סעיפים.

משה גפני: אחד לגבי הנושא של הדיווח המקוון עם החשבונית – החוק שעבר כאן

משה גפני: – בזמן שיש תשלום במזומן צריך לשלם את המע"מ; הדבר השני הוא כל הנושא של דחיית הדיון הזה, שלא לקיים אותו, ואם לקיים אותו, הוא מציע שזה יהיה ב-2014.

רוחמה אברהם-בלילא: יפה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני בעד שר התמ"ת.

משה גפני: מה יפה?

משה גפני: אני לא מסכים לזה.

משה גפני: אני נגד.

רוחמה אברהם-בלילא: למה?

משה גפני: כי התברר לי שגם 2014 מגיע.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אתה רוצה לתקן את כל העוול הזה בתקלה נוספת.

משה גפני: מה זה אני רוצה?

משה גפני: לא עוול, אני רוצה לעשות חוק שיהיה קבוע.

משה גפני: כמו שהתברר לי ש-2012 מגיע, יגיע גם 2014.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מאפשר דריסת רגל במקום שממילא - -

משה גפני: לא מסכים.

רוחמה אברהם-בלילא: - - אם הוא היה במיליארדי שקלים, אני מבינה.

ערן יעקב: אני דיברתי עם שמחון - - -

משה גפני: מה אתה מדבר עם שמחון, מישהו נתן לך רשות לדבר איתו?

ערן יעקב: לא, הוא דיבר איתי.

משה גפני: אני קיבלתי את המכתב ומאוד השתוממתי, ובסדר, אני בעד פלורליזם בממשלה.

משה גפני: בכלל, יש שר משפטים בממשלה שמדבר דבר אחד וראש ממשלה שאומר לי הפוך.

משה גפני: הכול בסדר, אני בעד פלורליזם.

משה גפני: אני איש נאור וליברלי.

משה גפני: כך כותב לי שר התמ"ת, ואני לא יכול להתעלם מהעניין הזה, אבל אני גם לא מקבל את המכתב שלו - אני נורא מצטער – הוא גם היה שר בממשלה כשהתקבלה ההחלטה באותו חוק הסדרים, עם הבעיה הזאת אנחנו נמצאים עכשיו.

משה גפני: אני, גם עם שרים שהם חברים טובים שלי והם שרים רציניים, לא סומך עליהם.

משה גפני: אני, בניגוד אליהם, מודה בכישלון.

אורי אריאל: אתה יכול לפרט את זה?

משה גפני: אני יכול לפרט.

משה גפני: היו שרים בממשלה, כשהתקבל חוק ההסדרים ההוא – שהובא לכאן לוועדה – אנחנו תיקנו אותו, אבל תיקנו אותו לא מספיק, ויצא חוק רע מאוד.

משה גפני: יצא חוק רע מאוד משום שקיווינו ש-2012 יידחה לעוד כמה שנים, והתברר ש-2012 לא הולך להידחות.

אורי אריאל: זה בגלל שלא משתמשים בלוח העברי.

רוחמה אברהם-בלילא: זה כי אנחנו מחליטים.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי אתה יודע שבידינו להחליט אם זה כן יוכל או לא יוכל.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה המפתח, אנחנו, הוועדה הזאת קובעת את זה.

משה גפני: אני לא מפתח, מה מפתח?

משה גפני: אני עכשיו פה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא משנה, אבל הוועדה הזו היא שיש לה הסמכות לקבוע, עם כל הכבוד לממשלה שהביאה את זה.

משה גפני: בסדר, הוועדה היא לא כל יכול, הנה אנחנו רואים.

רוחמה אברהם-בלילא: עם כל הכבוד, הרי שנינו יודעים.

אורי אריאל: אם היית פועל לפי הלוח העברי, זה לא היה מגיע.

משה גפני: נכון.

אורי אריאל: היינו מעברים, היינו עושים שנת שמיטה, משהו.

אורי אריאל: אצלכם הדוסים זה הכול 2012, 2013.

משה גפני: מה שכן, אני אמרתי לכם – הציונות הדתית עקפה אותנו מימין.

ניר בן אהרון: סליחה, אפשר להתייחס?

גאלב מג'אדלה: נעלם לנו מדי פעם, בסחף דעת, שאנחנו כנסת מחוקקת ואנחנו בהפרדת רשויות - -

משה גפני: נכון.

גאלב מג'אדלה: - - בין הרשות המבצעת לבין הרשות המחוקקת.

גאלב מג'אדלה: נראה לי שלפעמים אתה מתבלבל.

משה גפני: לא מתבלבל.

משה גפני: לא מתבלבל.

גאלב מג'אדלה: אנחנו אמונים כאן להוציא תחת ידינו חוקים - - -

משה גפני: בסדר.

גאלב מג'אדלה: מה בסדר?

משה גפני: אתה צודק, אז מה.

גאלב מג'אדלה: איזה חוקים, זאת השאלה.

משה גפני: אנחנו העברנו את החוק הזה.

משה גפני: העברנו אותו.

משה גפני: אני הצבעתי בעדו – שתדעו כולם – אני הצבעתי בעד החוק הזה וגרמתי לנזק הגדול הזה.

גאלב מג'אדלה: מותר לך להודות בטעות.

משה גפני: אני מודה.

ליה שמטוב: אנחנו יכולים היום לתקן?

משה גפני: זה מה שאני רוצה, לכן אני רוצה את הדיון.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר – חובתנו להוציא מתחת ידינו חוקים לטובת האזרח הישראלי.

גאלב מג'אדלה: זה כתוב לך בנייר שאתה קורא, מה שאני אומר?

משה גפני: כן.

גאלב מג'אדלה: יופי, מצוין.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

משה גפני: מישהו רצה להתייחס?

ניר בן אהרון: ד"ר ניר בן אהרון, הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, משרד התמ"ת.

משה גפני: אתה רוצה להתייחס למכתב של שר התמ"ת?

ניר בן אהרון: כן.

ניר בן אהרון: אפשר לראות גם בסעיף 1 במכתב של שר התמ"ת – שר התמ"ת מודע לבעיה שהחוק כפי שהוא כיום, יציב בפני עסקים קטנים ובינוניים וכן לנושא המע"מ על בסיס מזומן, והוא גם מודע לכך שמצד שני רשויות המס צריכות לעבוד וצריך לאפשר להן לעבוד את עבודתן.

ניר בן אהרון: מה ששר התמ"ת רוצה, הוא רוצה שאפשר יהיה להגיע לפשרה סבירה בין רשויות המס לבין הארגונים הכלכליים ובינינו, על משהו שהציבור יכול לעמוד בו.

ניר בן אהרון: כפי שההצעה מנוסחת כיום, לציבור העסקים הקטנים יהיה קשה מאוד לעמוד בגזירה הזאת.

ניר בן אהרון: השר ביקש לדחות את הדיון בשבוע כיוון שהוא מעריך שעדיין אין פשרה, אבל אם פה בדיון הזה אפשר יהיה להגיע כבר לפשרה היום, יכול להיות שגם זה יתייתר.

משה גפני: ביקשת להגיד משהו?

שי דותן: אני שוחחתי איתו.

משה גפני: הבנתי, אז למה הוא שלח את המכתב?

ניר בן אהרון: הוא שלח את המכתב כי כשהוא ניסח אותו, עדיין לא היה ברור שאפשר יהיה להגיע לפשרה, ולכן הוא אמר – אנא דחו את הדיון.

איריס ויינברגר: אם אפשר להתייחס לשני נושאים.

איריס ויינברגר: קודם כול, נושא המע"מ על בסיס מזומן לנותני השירותים.

איריס ויינברגר: הנושא הזה עבר בכנסת, אני חוזרת שוב, בתיקון מספר 41, וברור שמה שעבר היה הקלה.

איריס ויינברגר: התלונה של הארגונים המייצגים היא שההקלה אינה מספקת מאחר שהיא לא מיושמת.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, היא גם לא ישימה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא שהיא לא מספקת, היא לא ישימה.

משה גפני: היא לא ישימה.

משה גפני: היא לא מיושמת.

איריס ויינברגר: אני אומרת.

איריס ויינברגר: מאחר שהיא לא מיושמת במקרים שבהם עוסק קטן מתנהל מול עוסק גדול מאוד.

משה גפני: נכון.

איריס ויינברגר: ובאותם מקרים מול הבנקים, מול החברות הגדולות, יש בעיה ביישום.

איריס ויינברגר: בדיון שהתקיים ביום חמישי - בראשות זאב פורת, סמנכ"ל אכיפה וגבייה, וערן והמייצגים שנמצאים כאן – סיכמנו, מאחר שמדובר בנושא שדורש בירור מול העוסקים הגדולים האלה, מול הבנקים, כי לבוא היום בקביעה שאסור להוציא חשבונית מס לפני המועד, זה לא נמצא בחוק בכלל.

איריס ויינברגר: בחוק יש תיקון כלשהו למשהו.

רוחמה אברהם-בלילא: תיקון 46, 41 ואחרי כן 29.

איריס ויינברגר: זה לא נמצא פה בכלל, כל ההתייחסות לזה.

איריס ויינברגר: מאחר שהדרישה היא שאנחנו נבוא ונאמר שאסור להוציא חשבונית מס לפני הזמן, ואנחנו עוד לא יודעים מה ההשלכות של זה ולמה בעצם העוסקים הגדולים כל כך עומדים על זה, וזה משהו שנכון לברר אותו וגם אנחנו כרשות מסים לא מעוניינים להתערב בהיבטים העסקיים האלה, מה שהצהרנו ביום חמישי זה שברבעון הראשון של 2012 – וסליחה שאני משתמשת בשנה הלועזית – אנחנו נקיים דיונים גם עם הבנקים, עם ה-CFO - שאפרופו ביום חמישי הביע התנגדות לתיקון, ה-CFO הוא הגוף המייצג של מנהלי הכספים – ולה"ב, לשכת יועצי המס, לשכת רואי חשבון, לשכת עורכי-הדין.

איריס ויינברגר: נקיים שוב דיונים על הכול ונראה מהו התיקון הנכון שיקל על יישום המע"מ על בסיס מזומן.

איריס ויינברגר: אנחנו התחייבנו לקיים על כך דיונים ולהביא – ככל שבאמת נראה שדרוש – נביא את המסקנות שלנו בפני הוועדה, אולי זה הכי נכון.

אורי אריאל: תוך כמה זמן?

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אני מציע, חברי אורי אריאל ואני מציעים – בין לדון עכשיו, עמדתך; לבין לדחות, עמדת חברתי חברת הכנסת רוחמה אברהם – לקבל את ההצעה שהוצעה לדחות את זה בשבוע כדי שנגיע לפשרה סבירה ונכונה ולא פשרה תחת לחץ בדיון כאן.

גאלב מג'אדלה: כל פשרה שנעשה כאן תוך כדי דיון, לדעתי היא פשרה – לא שהיא לא ראויה – לא מושכלת.

גאלב מג'אדלה: לכן, ניתן שבוע לצדדים, ואנחנו אומרים את מילתנו – אנחנו לא רוצים לפגוע בעסקים הקטנים והבינוניים באופן ברור וחד, כוועדה – כי אלה 400,000 ויותר בתי עסק בישראל שחשובים לנו.

גאלב מג'אדלה: מה שמציעים ברשות המסים, יש להם שבוע – באופן מושכל, באופן ראוי – ואנחנו אומרים לשניהם, הם חייבים להגיע לפשרה הוגנת.

איריס ויינברגר: אם אפשר, עוד שתי נקודות משמעותיות.

גאלב מג'אדלה: לדעתי, אז הוועדה לא תעשה עוד פעם טעות ועוד פעם יוצא תחת ידינו דבר שנצטער עליו בעוד כמה חודשים.

גאלב מג'אדלה: כפי שאומרים – במחשבה תחילה, והחיפזון מהשטן.

אורי אריאל: שים לב להצעה של המתונים, הרב גפני.

משה גפני: אנחנו נמצאים עשרה ימים לפני סוף 2011 – אני מתנצל שאני משתמש בתאריך הלועזי.

גאלב מג'אדלה: זה בסדר.

משה גפני: גאלב מסכים.

אורי אריאל: למניינם.

גאלב מג'אדלה: בסדר, אין לך ברירה.

משה גפני: יש לי ברירה, אבל.

משה גפני: .. יש עשרה ימים, שביניהם יש גם חנוכה.

פניה קירשנבאום: אחריהם חנוכה.

משה גפני: לא, בתוך הימים האלה יש גם את חנוכה.

גאלב מג'אדלה: ברור, לוחות הזמנים צפופים.

משה גפני: מאוד צפופים.

משה גפני: עם כל הכבוד, אני ביקשתי בשבוע שעבר מנציגי הממשלה שיישבו עם הגופים שעוסקים בעניין הזה.

משה גפני: לא נראה לי שהגיעו לאיזושהי פשרה.

גאלב מג'אדלה: אני אתקן את ההצעה שלי.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עכשיו ביום שלישי.

גאלב מג'אדלה: ביום שני הבא – זה לא שבוע - זה ארבעה ימים.

ניר בן אהרון: אפשר לייתר את הדיון הזה?

ניר בן אהרון: אני אגיד למה.

משה גפני: לא.

משה גפני: הדיון מעניין, אל תייתר אותו.

משה גפני: את הדיונים הלא מיותרים תעשו בממשלה, לא לשלוח לי מכתבים.

משה גפני: תנו לנו לעשות את הדיונים, שמתחת ידינו ייצא דבר מתוקן, אצלכם יש תקלות כל הזמן.

משה גפני: על כל פנים, יש פה חוק – כשהחוק הוא גדול - אני רוצה להשלים את החוק הזה לפני סוף דצמבר 2012, או לפצל אותו, לעשות הליך ביניים, בהסכמה.

גאלב מג'אדלה: מה זאת אומרת?

משה גפני: זאת אומרת לפחות לדחות את העניין הזה, שזה לא ייכנס – הרי יש לנו אפשרות, אנחנו יכולים להגיע להסכמה לדחות את זה בעוד חודש, בעוד חודשיים.

משה גפני: אפשר להגיע להסכמה, אבל אי-אפשר להגיע לשום דבר בלי שמתחילים את הדיון בחוק.

גאלב מג'אדלה: בסדר.

משה גפני: בהתחלה – כשקיבלתי את החוק, ראיתי אותו במליאה, לא הבנתי על מה מדובר.

משה גפני: הצביעו עליו, אני לא הצבעתי.

גאלב מג'אדלה: קשה לי להאמין לך.

רוחמה אברהם-בלילא: הנה אתה מסביר את הסיטואציה שקורית בדרך כלל כאשר יש רפורמות - - -

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: אתם התחלתם להיסחף.

רוחמה אברהם-בלילא: בין לבין גם בחוק ההסדרים, וכשזה מגיע גם לכדי יישום וגם לראות מה קורה בפועל, אנחנו מבינים שאי-אפשר בכלל לגשת - - -

משה גפני: רבנית רוחמה, רגע, אל תיסחפו עם העניין.

משה גפני: במאזן, מה שוועדת הכספים עשתה בתקופה הזאת – ההצלחות היו יותר מהכישלונות.

רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מלינה על זה, ההיפך.

ערן יעקב: גם זו היתה הצלחה.

משה גפני: בסדר, אנחנו קוראים לזה כישלון.

משה גפני: אני, על כל פנים, קורא לזה כישלון.

רוחמה אברהם-בלילא: מזל שיש את הוועדה הזאת.

משה גפני: לקבל אתמול למעלה מ-200 מיילים - מכל מיני גופים, מכל מיני אישים, מכל מיני אנשים, גדולים וקטנים, לא מתוזמן – אני לא זוכר מקרה כזה.

משה גפני: אתה יודע מה, אפילו אחד לא קיבלתי.

משה גפני: אני קורא את המצב הזה.

משה גפני: לפי החוק שאתם הבאתם ואנחנו אישרנו, בעוד 18 יום בעל קיוסק עם 50 שקלים צריך דיווח מקוון.

משה גפני: זה הצלחה?

משה גפני: מלכ"ר – כשהממשלה לא עושה את מה שהיא צריכה לעשות, המלכ"ר עושה את זה בהתנדבות – צריך לתת לכם דיווח מקוון.

משה גפני: זה הצלחה?

משה גפני: זה כישלון שלי, ואני הולך לתקן אותו, אז אל תקרא לזה הצלחה.

משה גפני: זה לא הצלחה, זה כישלון.

משה גפני: היה אסור לתת לזה לעבור.

משה גפני: כמה מקרים כאלה קרו בוועדת הכספים?

משה גפני: לפי דעתי אפשר למנות אותם על כף יד אחת, וחלקם נעשו במכוון.

משה גפני: הסכמנו בגלל פשרות על דברים אחרים.

משה גפני: את זה צריך לתקן.

משה גפני: זה כתם על החברה.

גאלב מג'אדלה: מאה אחוז.

אורי אריאל: נו...

משה גפני: זהו.

משה גפני: אז בואו נתחיל את הדיון.

איריס ויינברגר: הזכרת את נושא המלכ"רים.

איריס ויינברגר: לעניין המלכ"רים, הקשבנו למה שנאמר בוועדה ואנחנו מציעים להפוך את המחזור של ה-20 מיליון כהוראה קבועה בסעיף הקבוע בחוק, זאת אומרת גם ב-2014, גם ב-2015 ואילך, מלכ"רים שמחזורם נמוך מ-20 מיליון שקלים לא יצטרכו לדווח, וזה אומר הותרת המצב הקיים היום על כנו.

איריס ויינברגר: לא תהיה התקדמות.

איריס ויינברגר: זה מבחינת המלכ"רים.

משה גפני: בשביל מה את מציעה את זה עכשיו?

משה גפני: בואי נתחיל בחוק.

איריס ויינברגר: מבחינת החוק, סעיף-סעיף.

איריס ויינברגר: אני רק אומרת למה הגענו כמסקנות.

משה גפני: מלכ"רים יהיו פטורים מדיווח מקוון, נקודה.

משה גפני: זו תהיה התוצאה.

זאב פורת: לא מלכ"רים.

זאב פורת: תוספת של מלכ"רים.

איריס ויינברגר: ה-20 מיליון.

איריס ויינברגר: 20 מיליון, הם מדווחים היום.

משה גפני: מלכ"רים צריכים לצאת מהחוק הזה.

זאב פורת: לא.

זאב פורת: 20 מיליון שקל ומעלה?

זאב פורת: כמו היום.

זאב פורת: משרדי ממשלה צריכים להיות פטורים?

זאב פורת: רשויות מקומיות צריכות להיות פטורות?

משה גפני: אוקיי, אז בואו נדבר סעיף-סעיף.

משה גפני: למה שנדבר בסיסמאות?

עופר מנירב: סליחה, כבוד היושב-ראש, בישיבה הקודמת הבטחת לי שאני אוכל לדבר.

משה גפני: רשות הדיבור לך, בבקשה, עופר מנירב, אבל אתה יודע לאיזה כיוון אנחנו הולכים.

משה גפני: שמעת מה אמרה רוחמה אברהם, מה אמרו כל חברי הוועדה, מה אני אמרתי ומה רשות המסים גם אומרת.

עופר מנירב: אני יודע.

עופר מנירב: אני מוריד את הכובע בפניכם, ואני יותר מאשר מסכים עם מה שאתם אומרים, אני רוצה כמה נקודות לתת לכם, שמשום מה רשות המסים לא יודעת אותן ולא יכולה לתת לכם, ואני אנסה לעזור.

עופר מנירב: הלוא החוק הזה נולד, כבודו וחברים נכבדים, בגלל שאמרו לכם שיגבו שישה מיליארד שקל.

רוחמה אברהם-בלילא: חמישה.

עופר מנירב: שישה מיליארד שקל כל שנה מהחשבוניות המקוונות.

עופר מנירב: אמרנו אז – לא היו דברים מעולם, אמרנו שזה מאות מיליונים, שגם זה הרבה.

עופר מנירב: אמרו לנו לא נכון אבל הצליחו לשכנע אתכם, בדיוק כמו שהצליחו לשכנע אתכם על ביטוח לאומי, להעלות לפי-10 ואחרי שלוש שנים באו ואמרו בדיוק את מה שאנחנו אמרנו, והחזירו בחזרה.

עופר מנירב: מה שקורה, היום יש בין 40,000 ל-45,000 עוסקים שמדווחים, מגיע ל-85% מהיקף העסקאות.

עופר מנירב: מה שלא אומרים לכם, שמתוך אלה שצריכים לדווח היום, 20% לא מדווחים עדיין.

עופר מנירב: גם אלה שכבר צריכים לדווח והחוק חל עליהם, רשות המסים בינתיים עוד לא דואגת שהם ידווחו.

ערן יעקב: 10%, למען הדיוק.

עופר מנירב: אתם אמרתם 20%, אז שיניתם את דעתכם?

עופר מנירב: אתם אמרתם לי 20%.

ערן יעקב: אז 10%.

קריאה: גם 10% לא בטל בשישים.

עופר מנירב: אומרים לנו שיוסיפו עכשיו כ-65,000 עוסקים, וזה ייתן עוד 3% עד 4%.

עופר מנירב: אמרו לנו בהתחלה 5%, ביום חמישי בדיון זה ירד ל- 3%, 4%.

עופר מנירב: בסך הכול בשביל להגיע לעוד 3%, 4%, הולכים להטיל על 65,000 עוסקים נטל כבד מנשוא.

עופר מנירב: במערכת היום יש חצי מיליארד חשבוניות.

עופר מנירב: אני צודק?

זאב פורת: 407 מיליון.

עופר מנירב: יש היום במערכת כבר 407 מיליון חשבוניות.

עופר מנירב: יש פה כר עבודה לפעולה לרשות המסים לשנים, אין להם מי שיעשה את זה, אבל יש להם כבר חומר היום בתוך המערכת לשנים.

עופר מנירב: ישבתי עם פקיד שומה – וזה סיפור אמיתי מיום ראשון – סיפר לי שאצלו במשרד תפס עסק על 10 מיליון שקל חשבוניות פיקטיביות, בלי הדיווח המקוון.

עופר מנירב: 10 מיליון שקל.

עופר מנירב: אמר לאותו נישום: תביא את מי שנתן לך את החשבוניות; אמר אין בעיה, אני אביא אותו, והביא אותו.

עופר מנירב: הביא את אותו אחד שנתן את החשבוניות הפיקטיביות.

עופר מנירב: ישבו שניהם – יש שם גם מייצג שמעורב, לא חשוב כרגע מי המייצג – אמר להם: חבר'ה, בבקשה.

עופר מנירב: התקשר לחקירות של מס הכנסה ומע"מ – בואו, יש לנו מקרה חקירות.

עופר מנירב: מה היתה התשובה?

עופר מנירב: 10 מיליון אנחנו לא מטפלים, תגמרו את זה באזרחי, אין לנו כוח לטפל ב-10 מיליון בפלילי.

עופר מנירב: אמר שאני יכול לצטט אותו בלי השם שלו, אז אני מצטט מה אמר לי פקיד שומה.

עופר מנירב: המערכת היום בסך הכול מגיעה לבדיקה של 2.5% בשנה של התיקים.

עופר מנירב: 2.5% בשנה של התיקים.

עופר מנירב: חוליות במס הכנסה ומע"מ, לפעמים כשצריך עוד חמישה עובדים ורכז – יש רק רכז, אין בכלל עובדים.

עופר מנירב: אין מי שיעשה את העבודה.

עופר מנירב: כל התפוקה של מס הכנסה, בגלל ביקורות, היא בין שלושה לארבעה מיליארד בשנה – כל התפוקה- אבל אמרו לכם שרק מחשבוניות פיקטיביות שישה מיליארד, כאשר כל התפוקה של כל המערכת היא בין שלושה לארבעה מיליארד.

עופר מנירב: בישיבה הקודמת סיפרו לנו שהיום כבר גובים מאות מיליונים.

עופר מנירב: שאל אחד החברים – שאני לא מכיר – מה זה מאות מיליונים, 200–300, או 800?

עופר מנירב: אמר נציג האגף, בלי שמות: 800 מיליון.

עופר מנירב: אז אני אומר לכם, חברים: זה לא 800 וזה גם לא 300, ומטעים אתכם לצערי, שכן אני אומר לכם מאינפורמציה פנימית שקיבלתי – בגבייה בפועל, גם 100 מיליון לא גובים היום, ושיעמוד פה מישהו מרשות המסים ויצהיר לנו שגבו בפועל, בתוספת חשבוניות פיקטיביות, גבו כסף מעל 100 מיליון.

עופר מנירב: שיבוא מישהו ויצהיר על כך בשבועה, אני רוצה לראות.

עופר מנירב: שיקום מישהו מרשות המסים, יצהיר בשבועה.

משה גפני: מה שבועה, איזה שבועה הגעת פתאום?

ערן יעקב: אני חושב שיש גבול.

ערן יעקב: יש גבול.

עופר מנירב: אז יגידו: אוקיי, הוצאנו שומות אבל אנחנו לא יכולים לגבות, אז מה עשינו.

ערן יעקב: יש גבול כבר.

ציון פיניאן: למה?

ציון פיניאן: אם זה לא 800, איך יכול להיות 300?

עופר מנירב: את האינפורמציה הזאת קיבלתי מבכיר מאוד ברשות המסים, שאישר לי את הנתונים האלה.

משה גפני: ערן, אני אאפשר לכם להשיב.

רוחמה אברהם-בלילא: יש פער שהוא גדול.

עופר מנירב: כבודו, את הנתון הזה קיבלתי מבכיר מאוד ברשות המסים, שאפילו נמצא פה היום, כאשר הוא אמר - - -

משה גפני: אתה מתכוון אלי?...

עופר מנירב: לא.

עופר מנירב: אתה יכול להשתמש בנתונים, אבל אל תצטט שאני אמרתי.

עופר מנירב: ניסיתי לקבל נתונים באופן רשמי.

משה גפני: ראיתי, כן.

עופר מנירב: פניתי, ביקשתי, התחננתי – כל מה שצריך – לא קיבלתי, גם למבקר המדינה, אולי אני אקבל.

עופר מנירב: למה שלא יתנו לי?

עופר מנירב: משום שמפחדים לתת את הנתונים.

עופר מנירב: יתנו את הנתונים, יראו שהמלך הוא עירום, וסתם העבירו חוק שלא נותן.

משה גפני: עופר, תתכנס לסיכום.

עופר מנירב: אני מקצר מאוד, אדוני.

עופר מנירב: עלות תועלת – הראיתי בנייר שחילקתי שלדעתי, העלות להערכתנו היא 1.4 מיליארד קבועה כל שנה, ו-400 מיליון חד-פעמית.

עופר מנירב: הביאו נציג רשות המסים שהצהיר פה בתשובה לחבר כנסת שפנה אליו – פנה אליו זבולון אורלב – והוא אמר לו: העלות היא אפס.

עופר מנירב: אמרו רשמית פה לוועדה שהעלות היא אפס, אבל מה?

עופר מנירב: כשאנחנו נפגשנו ביום חמישי עם נציגי רשות המסים בעקבות ההצעה של אדוני, רשות המסים פתאום אמרה שזו עלות של המשק של 250 מיליון – לא כמו שאנחנו אמרנו, אבל עלות של 250 מיליון.

עופר מנירב: אז בישיבה שלנו אומרים לנו שלפי החישובים שלהם - - -

זאב פורת: סליחה.

זאב פורת: למה פתאום?

זאב פורת: הדברים נאמרו כאן לזבולון אורלב על-ידי, שהעלות היא סדר גודל של 320 שקלים לחודש לעוסק, 4,000 שקלים לשנה, במכפלה של 60,000 הגענו לרבע מיליארד שקל, 250 מיליון שקלים.

זאב פורת: כאן הדברים נאמרו, לא אמרנו שאין עלויות.

זאב פורת: צריך להיות אוויל להגיד שאין עלויות.

עופר מנירב: זאב, אמר נציג שלכם שהעלות היא אפס.

זאב פורת: אמר, ותיקנתי אותו, בסדר?

זאב פורת: אני כאן תיקנתי אותו, אז בוא...

עופר מנירב: יש לנו תופעה, לצערי – ואני אומר עכשיו באמת, לצערי, כאזרח המדינה - - -

רוחמה אברהם-בלילא: נאמר שהעלויות הן כמעט אפס, ובמקסימום הן 300 שקלים.

עופר מנירב: יהיה תמליל של הישיבה ונוכל לראות מה נאמר, מה הבעיה.

עופר מנירב: באמת כואב לי.

זאב פורת: 320 שקל לחודש.

זאב פורת: נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל הם טוענים שזה לא נכון.

זאב פורת: נכון, 320 שקל לחודש.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל הם מיישמים את זה בפועל, אתה יודע.

זאב פורת: הם לא מיישמים.

רוחמה אברהם-בלילא: למה אתה אומר את זה?

זאב פורת: אני לא בא עם נתונים שאני בודה.

זאב פורת: אני יושב עם המייצגים המובילים בקטע הזה, כשהם יושבים איתי ומספרים לי מה העלויות בפועל.

רוחמה אברהם-בלילא: יש אחד מהנציגים שהוא - - -

עופר מנירב: אתה מדבר על כך שאפשר לעשות את זה חד-צידי, זאב.

זאב פורת: לא עופר ולא אף אחד אחר האשים אותי בבידוי.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו לא מאשימים.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא האשמה, זה לא בית-משפט.

זאב פורת: סליחה, גם עופר מכיר אותי יותר מדי שנים מכדי לדעת – כשאני אומר מספרים, המספרים מהימנים לחלוטין, אני לא יושב וממציא מספרים מהאוויר, ואני תיכף אגיב גם לדברים של עופר.

עופר מנירב: תנו לי רק להשלים.

משה גפני: בבקשה, תנו לו להשלים, ותגיבו.

עופר מנירב: זאב, הטעות שלך שאתה יוצא מתוך הנחה שאפשר להמשיך לעשות את זה חד-צידי, ולכך אלה הנתונים שלך, ואני אומר לך שמי שימשיך את זה חד-צידי וידווח ככה, לוקח סיכון גדול.

משה גפני: אבל, עופר, אתה לא מנהל איתו דיאלוג.

משה גפני: תשלים את הדברים שלך.

עופר מנירב: אני אגיד לך, אדוני, באותה ישיבה שהיתה לנו ביום חמישי – וזאב מודע לכך – ישבתי עם בכיר אחר ברשות המסים, שהסביר לי שבהנהלת חשבונות חד-צידית יש נתונים על הבנק ויודעים את כל הנתונים של הבנק, ויש דו-צידי ויש את הכול.

עופר מנירב: היינו צריכים לבוא לזאב, עם אותו בכיר ברשות המסים, כדי שזאב יסביר לו שהוא טועה ואין בנק.

עופר מנירב: זה נכון, זאב, מה שאני אומר עכשיו?

משה גפני: לא.

משה גפני: אתה לא שואל אותו.

עופר מנירב: סליחה.

עופר מנירב: מה שכואב לי, כבודו, שאתם מקבלים פה החלטות על-פי נתונים לא מדויקים.

עופר מנירב: אני לא אומר שמטעים אתכם בכוונה, אני לא אומר שום דבר, אבל הנתונים על הבסיס שאתם מקבלים הם לא נכונים.

עופר מנירב: ואני הכנתי הצעת חוק, כבודו, אני מוכן לתת את זה לכל אחד מכם, שתחייב עובד ציבור שנותן נתונים, לתת נתוני אמת.

עופר מנירב: אין את זה היום בחוק הכנסת.

עופר מנירב: יש פה הצעה, אני אעביר לכם, להעביר הצעה כזאת אחת ולתמיד, שמי שיבוא לפה וייתן נתונים ידע שהוא חייב לתת נתוני אמת.

עופר מנירב: דבר אלמנטרי.

ליה שמטוב: זה כולל גם ראשי ערים?

עופר מנירב: כל הזמן מקבלים נתונים שהם לא אמת.

זאב פורת: סליחה, זה נדמה שזה לא כך?

זאב פורת: אני לא מבין.

משה גפני: זו הצעת חוק דווקא מעניינת.

משה גפני: וגם הגופים המייצגים יצטרכו להגיד אמת.

איריס ויינברגר: נדמה לי שחוק העונשין כבר הסדיר את זה.

משה גפני: כן, כן.

עופר מנירב: לא מסדיר את זה.

עופר מנירב: לא מסדיר, בדקנו ולא מסדיר.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: התורה אומרת: מדבר שקר תרחק.

עופר מנירב: אני לא נכנס לסעיפי החוק משום שאם ניכנס לסעיפי החוק תראו שעל-פי הצעת החוק עכשיו, כבר לא משווים.

עופר מנירב: אין בכלל אפשרות בדיקה בין הדיווח הרגיל למקוון משום שרוצים לכלול בדיווח המקוון דברים שלא חלים בדיווח הרגיל – כמו חשבוניות עסקה, חשבוניות שלא מותרות בניכוי – והכול, כך שההצלבה שהיום עוד יש להם, לא תהיה מחר.

עופר מנירב: מה שאני מציע וגם הצעתי בישיבה – ולפי מה שאני מבין היום לא קיבלו.

עופר מנירב: בישיבה שהיתה לנו ביום חמישי הבטיחו לנו שביום ראשון אחר הצהרים יחזרו אלינו ויגידו מה דעתם לגבי ההצעה.

עופר מנירב: אז יום ראשון אחר הצהרים עבר, יום שני כולו עבר, וחמש דקות לפני הישיבה באו ואמרו לנו – אנחנו מוכנים על מיליון וחצי ובהצעות כאלה – חמש דקות לפני הישיבה.

עופר מנירב: אז זה נקרא לשבת באמת ולדון ולהתייחס לעניין.

עופר מנירב: אז מה שאני מציע, כבודו, לסיכום – אני מציע שנעצור את המהלך, למה שהגענו.

עופר מנירב: יש היום 85% מהעוסקים, מהעסקאות, שנמצאים בפנים.

עופר מנירב: יש להם נתונים של 407 מיליון חשבוניות שיכולים לעבוד איתם.

עופר מנירב: יעבדו, ינצלו את כל הנתונים, יחליטו מחר - - -

משה גפני: אוקיי.

עופר מנירב: שנייה, כבודו, אני מסיים.

משה גפני: לא.

משה גפני: בסדר, נו תגיד.

משה גפני: יש 85% שנמצאים בפנים.

משה גפני: מה שעכשיו הולך להתווסף זה עוד 3%, 4%, שהם הקטנים יותר.

עופר מנירב: נכון.

עופר מנירב: רק קטנים, בוודאי.

משה גפני: רק קטנים, בסדר, זה ברור.

משה גפני: מה נאמר בישיבה הקודמת או מה אומרים בישיבה – האם מותר להגיד אמת או צריך להגיד שקר – לא רלוונטי כל הדברים האלה.

משה גפני: השאלה רק אם הנתון הזה נכון – האם הדיון שלנו עכשיו הוא על 3%, 4% קטנים.

עופר מנירב: כן, חד-משמעית, זה הנתון.

משה גפני: מה חד-משמעית, זה אתה אומר.

עופר מנירב: הם אומרים.

עופר מנירב: אני אומר מה שהם אומרים.

משה גפני: אבל הם פה, למה אתה צריך לדבר בשמם?

עופר מנירב: בבקשה.

עופר מנירב: תודה, אדוני.

משה גפני: זה משנה את כל הדיון.

שמואל חרסט: - - -

משה גפני: לא, אתה דיברת בפעם הקודמת.

שמואל חרסט: לא, לא זכיתי.

שמואל חרסט: הייתי הבא בתור.

משה גפני: אז אחרי הממשלה.

שמואל חרסט: בכבוד.

משה גפני: אז למה אמרתי רק עופר מנירב?

שמואל חרסט: לא, אמרת שהוא יהיה ראשון.

משה גפני: מי משיב?

משה גפני: זאב, אתה משיב?

משה גפני: הדבר הכי חשוב מבחינתי – אל תגיד שקר, אמת.

משה גפני: הצעת החוק של עופר מנירב – הוא הולך בפריימריז עכשיו להתמודד בבחירות לכנסת, הוא יגיע לכנסת, הוא כבר לא יציע את החוק הזה משום שחברי הכנסת גם כן יש להם בעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: באיזה רשימה?

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: יש להם גם בעיה עם חוק כזה, אז שחברי הכנסת יתחילו גם לדבר אמת – בסדר, זה לא סיפור פשוט.

משה גפני: נשאיר את העניין הזה.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם זה נכון ש-85% היום נמצאים בחוק, האם המצב הוא שכל התהליך שאתם עושים עכשיו הוא על 3%, 4%, של עוסקים קטנים יותר.

משה גפני: זה הנתון הכי חשוב, וזה משנה את תמונת המצב.

זאב פורת: אני רוצה להתחיל במילה אחת – חברת הכנסת רוחמה אברהם עוד אמרה לנו, כתוצאה מפליטת פה, שאנחנו הולכים להיפגש איתם שלא בלב שלם ונקי.

זאב פורת: מסתבר שאני הגעתי לאותה ישיבה פתוח לחלוטין, כפי שהבטחתי כאן, וכל הלשכות כולן סירבו בכלל לשמוע כשעופר הצהיר – ועופר חבר שלי – אמר:

זאב פורת: זאב, אני אפילו לא מוכן להציע לך פשרה.

זאב פורת: אין.

זאב פורת: כלום, כלום.

זאב פורת: ישבתי איתם שלוש שעות או שעתיים וחצי.

זאב פורת: לא היו מוכנים בכלל לדבר על כלום.

ערן יעקב: לפי בקשת הוועדה.

זאב פורת: הכול או כלום לא, אדון פורת.

זאב פורת: למרות הכול, אמרתי להם – חבר'ה, אתם יודעים מה, אני אחזור הביתה, אני לא משיב לכם בשלילה.

זאב פורת: למרות הכול, נקיים דיון בבית.

זאב פורת: קיימנו דיון רציני מאוד.

זאב פורת: זה נכון שאני הבטחתי להם ביום ראשון תשובה לגבי ההחלטות שאנחנו נקבל.

זאב פורת: מטעמים טקטיים החלטתי להביא את הנתונים שלי לידיעת היושב-ראש כי לא חשבתי שראוי, אבל זה סיפור נפרד.

זאב פורת: הדברים יעלו כאן.

זאב פורת: זה לגבי הפשרות שאני הצעתי.

זאב פורת: לגוף הנתונים של עופר מנירב.

זאב פורת: זה נכון ש-42–43 אלף העוסקים שמדווחים כיום, מחזור החשבוניות המדווחות משקף כ-85% מסך העסקאות במשק.

זאב פורת: זה נכון.

עופר מנירב: זאב, היושב-ראש לא שומע.

רוחמה אברהם-בלילא: חבל שאתה לא שומע את זה, אדוני היושב-ראש.

זאב פורת: זה נכון שאותם 42,000 עוסקים הגדולים במשק מדווחים על מחזור סך כול העסקאות של כ-85% מסך היקף העסקאות במשק.

זאב פורת: זה נכון.

זאב פורת: זה לא רק העוסקים, אני כולל כאן גם את משרדי הממשלה, את המלכ"רים, את האוניברסיטאות, את הרשויות המקומיות – את כלל קהל המדווחים, ציבור המדווחים ליתר דיוק.

זאב פורת: אין לנו צל של ספק, והנתונים האלה – היה לנו שיג ושיח ביום חמישי, שכיום יש לנו 22 מיליארד שקלים מס תשומות שלא מדווח על-ידי אותם קטנים, כלומר נכון להיום, 22 מיליארד שקוזזו על-ידי הגדולים – כשאנחנו אומרים המדווחים אין לנו שום אינדיקציה לגבי המוציאים שלהם כי המוציאים לא חייבים בדיווח.

זאב פורת: אותם מוציאים קטנים, שאנחנו קוראים להם קטנים, לא חייבים בדיווח.

זאב פורת: אנחנו לא מדברים גם על העסקאות בינם לבין עצמם.

זאב פורת: בינם לבין עצמם, כלומר אותם 85% בעסקאות בינם לבין עצמם או בינם לבין הציבור, עליהם אנחנו לא מדברים בכלל.

זאב פורת: כשבועז סופר בזמנו דיבר על שישה - - -

משה גפני: על מה אנחנו מדברים עכשיו?

משה גפני: על כמה אחוזים?

זאב פורת: ברור היה לנו שלהטיל היום על כלל הציבור זו גזירה שהציבור לא יעמוד בה, וגם אנחנו – לא בגלל שאנחנו רוצים להיות נחמדים עם הציבור ואנחנו רוצים להיות נכבדים עם עצמנו - קשה יהיה לנו להתמודד עם מסה כזו אדירה, להתחיל לטפל, לא לקלוט אלא לטפל טיפול אמיתי במסה כזאת גדולה.

משה גפני: אז על כמה אנחנו מדברים עכשיו?

זאב פורת: אנחנו דיברנו על תוספת של 71,000 עוסקים ב-1 בינואר 2012.

משה גפני: כמה אחוזים?

זאב פורת: סדר גודל באוכלוסייה הזאת של 5%, כשדיברתי על ה-72,000, כשהקטנתי.

זאב פורת: כתוצאה מהשיג ושיח עשינו חושבים פעם נוספת מבחינת עלות-תועלת, והיו לנו ויכוחים ביום חמישי בוועדה מה העלות-תועלת- כן, לא, פחות או יותר – ובאתי והחלטתי ללכת לכיוון הלשכות, לכיוון העלות-תועלת שלהם.

זאב פורת: באתי ואמרתי: זאב, לך לכיוון של המחצית, מה אתה מזדרז, יהודה טלמון ביקש ממך פעם שעברה להתקדם בהדרגה, בוא תתקדם בהדרגה.

זאב פורת: תלך ותוכיח להם שאתה מסוגל בהדרגה, בכל אופן במתווה מסוים שיתחיל לצרף יותר ויותר עוסקים למשק.

זאב פורת: כפי שאמרתי לך כאן

זאב פורת: ואני אומר כאן בצורה הכי ברורה – אנחנו רצינו לצרף 71,000 עוסקים.

זאב פורת: בשלב ראשון הסכמתי לוותר על החברות – מחצי מיליון עד מיליון – 18,000 חברות, הסכמתי ואמרתי לך את הדברים האלה.

זאב פורת: היום, כמוצא של פשרה, כדי למנוע כאן את כל החיכוכים האלה, הצעתי לפצל את האוכלוסייה הנותרת, את ה-50,000 לפצל לשנתיים - את האוכלוסייה ממיליון וחצי שקל ומעלה, האוכלוסייה הזאת חייבת בדיווח חד-חודשי, מדובר על 31,000 עוסקים.

זאב פורת: היא תיכנס לתחולת הדיווח ב-1 בינואר 2012.

זאב פורת: יתרת 20,500 או 21,000 או 20,000 – בין מיליון למיליון וחצי – תידחה ל-1 בינואר 2013.

זאב פורת: יתרת החצי מיליון תיכנס, כמו שאר עם ישראל, אם בכלל, ב-1 בינואר 2014, כפי שהחוק היום קובע.

זאב פורת: לצרף היום 31,000 עוסקים ולבוא ולטעון טענות – כל מיני סיפורים – זה אפילו מגוחך.

זאב פורת: ברור לי שהתועלת היא תועלת אדירה, אדירה למשק – ואני לא מתבדח.

רוחמה אברהם-בלילא: באיזה מונחים היא אדירה למשק?

זאב פורת: מה שקורה כאן, כשדיברנו על הסכומים לא דיברנו על הסכומים בהכרח שייחשפו כתוצאה מהחשבוניות הפיקטיביות, כי מרבית עם ישראל זה עם נבון וחכם – ואני הייתי מנהל מחלקת החקירות בעברי – זה אלה שכתוצאה מכך שהם יושבים על הגדר, והיום יש להם חשש שבדיווח המקוון ייחשפו, לא משתמשים גם בחשבוניות הפיקטיביות, ואנחנו יודעים שאלה למעשה הרוב.

זאב פורת: יש כאן אינסוף דברים.

זאב פורת: כולנו תחת סיסמה של חשבוניות פיקטיביות.

זאב פורת: חשפנו סכומי עתק של קיזוז כפול.

זאב פורת: האדון פורת קיזז את התשומה בפברואר וקיזז אותה במרס פעם נוספת.

זאב פורת: זה לא תשומה פיקטיבית, זה תשומה כפולה.

זאב פורת: זה טעויות אינספור.

זאב פורת: אני לא רוצה לומר שזה במזיד.

זאב פורת: התרומה למשק היא עצומה.

זאב פורת: אני יכול לשבת ולפרט לכם מכאן עד הודעה חדשה.

זאב פורת: אני לא מבין את הפחד הקמאי.

משה גפני: למה התרומה היא עצומה?

זאב פורת: נכון לרגע זה, הרי הדיווח למע"מ מושתת על דיווח עצמי.

משה גפני: מה שאמרת בישיבה הקודמת.

זאב פורת: אין שום פיקוח.

זאב פורת: אני חושב שהעוסק ההגון והישר צריך למחוא לנו כפיים.

משה גפני: הוא לא מוחא כפיים, מה לעשות.

משה גפני: צריך להחליף את העם.

זאב פורת: אני אסביר למה.

זאב פורת: אני חושב שאני מאפשר לו להתחרות.

משה גפני: לא, הם צודקים, אבל התפקיד שלנו הוא תפקיד שונה.

זאב פורת: חבר הכנסת גפני, אני מאפשר לו להתחרות בשוק נקי יותר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אמרתם את זה בישיבה הקודמת ואני רוצה להזכיר לך מה אמרתי.

משה גפני: אמרתי – זה נכון שמבחינת

משה גפני: כם כרשות מסים זה הדבר האידיאלי.

משה גפני: אם הייתם יכולים להגיע לכוח-אדם ברשות המסים ולהגיע למצב שעד העוסק האחרון יהיה לכם דיווח מקוון ותדעו באופן זמין בדיוק מה כל אחד עושה – בדיוק, עד הפרט האחרון – מבחינת

משה גפני: כם זה הטוב ביותר.

משה גפני: גם תגבו הכי הרבה מס אפשרי, לא תוכלו להתמודד עם הכרישים הגדולים משום שגם אז הם יכולים לעבוד עליכם, והם עושים את זה, ואין לכם יכולת להתמודד – גם אם הייתם במצב האידיאלי.

זאב פורת: אתם זה עם ישראל, אתם זה לא אנחנו.

משה גפני: לא, לא, לא.

זאב פורת: אתם זה עם ישראל.

זאב פורת: זה לא אנחנו.

משה גפני: יש איזו אפשרות שאני אדבר בוועדה הזאת או שאין אפשרות?

משה גפני: אם לא, אני אבוא לדבר ברשות המסים, אז שם יתנו לי לדבר.

זאב פורת: גם את זה אתה עושה בהצלחה.

משה גפני: נכון, נכון, אבל שם נותנים לי לדבר.

משה גפני: אבל, השאלה איזו מדינה אנחנו רוצים לחיות בה.

משה גפני: האם אנחנו רוצים לחיות במדינה שבה גם העוסק הקטן והפשוט, שאין לו יכולת להתמודד כלכלית היום משום שיש לו תחרות בלתי הוגנת – גם הממשלה לא עושה לו את החיים קלים, גם הוא צריך להתמודד עם השוק העולמי כשמגיעים ממקומות אחרים סחורות ועובדים שהם במחירים שהוא לא יכול להתמודד איתם, וגם עכשיו הוא יתחיל להוציא הוצאות ולדווח לכם – לכם, הכוונה לרשות המסים.

משה גפני: אנחנו הכנסת.

ערן יעקב: למדינת ישראל.

משה גפני: כל הזמן אנחנו מדברים על עם ישראל.

משה גפני: כל הזמן.

משה גפני: הריני מוסר מודעה.

רוחמה אברהם-בלילא: גם אתה זה עם ישראל, לא יעזור לך.

רוחמה אברהם-בלילא: חבל שאנחנו נכנסים לאינטונציה כזאת.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: אני מחכה ליום – מכיוון שאתה מוכשר - - -

יצחק וקנין: חבל שלא היית בוועדת הכלכלה, לא היית אומר מה שאתה אומר עכשיו.

משה גפני: למה?

יצחק וקנין: אני אומר לך, יצאתי משם בכעס בגלל שיש שני מגזרים שצריך לחסל אותם במדינת ישראל – זה החרדים והערבים.

משה גפני: באמת?

משה גפני: הם צודקים.

משה גפני: ועדת כלכלה היא ועדה טובה.

יצחק וקנין: סטס – איזו חוצפה כזאת, עוד לא ראיתי – שר במדינת ישראל.

משה גפני: אבל הוא צודק.

משה גפני: ..

יצחק וקנין: בושה וחרפה מה שהוא אמר.

משה גפני: אבל לא מתאים לו.

פניה קירשנבאום: הוא אמר דברים מאוד יפים.

פניה קירשנבאום: הוא אמר שהטבות דיור צריכות להיות לפי רמת ההשתכרות ולא לפי רמת ההכנסה.

פניה קירשנבאום: זה כל מה שהוא אמר.

גאלב מג'אדלה: תתנו לערבים לעבוד, תהיה להם רמת הכנסה.

גאלב מג'אדלה: ערבי לא עובד.

גאלב מג'אדלה: 40,000 אקדמאים.

גאלב מג'אדלה: תקשיב, היושב-ראש – 13,427 מורים ערבים וערביות מחזיקים ביד B.Ed אחרי ארבע שנות לימוד – יושבים בבית כי אין שעות לימוד.

גאלב מג'אדלה: 14,722 יושבים בבית שבע שנים, שמונה שנים, תשע שנים, מובטלים – אחרי שלמדו במכללה להכשרת מורים ארבע שנים.

משה גפני: אז החוק שהם מדברים עליו לא חל עליהם.

גאלב מג'אדלה: ארבע שנים, B.Ed ביד, מחנכים בישראל.

גאלב מג'אדלה: אדם לומד ארבע שנים, יושב בבית עם תעודה – מורה בכיר מוסמך.

ליה שמטוב: וכמה מורים לא ערבים יושבים בבית?

גאלב מג'אדלה: רע מאוד.

ליה שמטוב: זה אותו דבר.

ליה שמטוב: זה אותו דבר בכל המגזרים.

ליה שמטוב: מכולם מבקשים ניסיון.

ליה שמטוב: איזה ניסיון יכול להיות לבן-אדם שסיים את הלימודים?

ליה שמטוב: אז מה, הבת שלי – היא לא ערבייה – היא גם שלחה קורות חיים, לאן היא לא שלחה, אבל היא גרה בצפון, בצפון אין עבודה, היא לא רוצה לעבור למרכז, אז היא חיכתה הרבה זמן.

גאלב מג'אדלה: רע מאוד.

גאלב מג'אדלה: ברגע שיקבלו אותה לעבודה, המשמעות היא צמיחה.

גאלב מג'אדלה: הם יקבלו יותר כסף, לרשות המסים יהיה יותר כסף ברגע שיקבלו את הבת שלך לעבודה – כי היא תלך לסופר לקנות, אתם לא מבינים את זה?

גאלב מג'אדלה: ככל שיש במעגל העבודה אנשים - - -

משה גפני: מה נושא הדיון?

גאלב מג'אדלה: נושא הדיון זה מה שקורה עם העם שלנו.

משה גפני: האמת היא – מה שיותר טוב אצלכם, גאלב - - -

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לעבוד, אתם לא רוצים.

גאלב מג'אדלה: זה ההבדל.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עומדים בפתח עם תואר אקדמאי ביד, לעבוד.

משה גפני: נכון, אבל - - -

גאלב מג'אדלה: אתם לומדים תורה ומקבלים כסף.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מתפללים חמש פעמים ביום ולא מקבלים שקל.

גאלב מג'אדלה: אתם רואים מה ההבדל?

קריאות: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שאנחנו סוטים פה.

רוחמה אברהם-בלילא: אלה דברים חשובים, מה שאתה אומר, אבל יש פה נושא שהוא מאוד חשוב.

משה גפני: חזרנו לעניין.

משה גפני: שתדע, גאלב, רק רציתי להגיד לך שאני מקנא בכם.

משה גפני: אתם במצב יותר טוב מאתנו, למה?

גאלב מג'אדלה: נכון, אני מודה.

משה גפני: החוקים אומרים שצריך לעשות לכם העדפה מתקנת.

משה גפני: צריך לקבל אתכם לעבודה ברשות המסים, צריך לקבל אתכם לעבודה ברשויות מקומיות, צריך לקבל אתכם לעבודה בחברות ממשלתיות.

משה גפני: אני הגשתי הצעת חוק לממשלה – ביום ראשון זה היה בוועדת שרים – וביקשתי שתהיה העדפה מתקנת לחרדים.

משה גפני: אמרת שאנחנו לא רוצים לעבוד, רק להתפלל?

משה גפני: לא רוצים, אנחנו רוצים לעבוד.

משה גפני: ביקשתי העדפה מתקנת, הממשלה שלך הפילה את זה פה אחד.

גאלב מג'אדלה: הממשלה שלי?

משה גפני: אה, לא שלך.

משה גפני: שלי.

משה גפני: נכון, אני מודה.

משה גפני: אז אתם במצב יותר טוב.

משה גפני: לו הייתי ערבי.

משה גפני: אני מבקש להתחיל את החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל שמת לב מהדברים שנאמרו, פחות או יותר הנתונים די חופפים, כלומר אין פה איזשהו פער בין מה שנאמר לנו על-ידי מר מנירב לבין מה ששמענו מהאוצר.

משה גפני: כן, מאה אחוז.

ערן יעקב: לא, יש פער.

ערן יעקב: מה זאת אומרת?

רוחמה אברהם-בלילא: פער של ה-3%, 5%.

רוחמה אברהם-בלילא: מדבר על עצם העובדה שהשינוי הגדול הזה - - -

משה גפני: שמענו כולנו.

משה גפני: רוחמה, שמענו.

ערן יעקב: 22 מיליארד שקלים - - -

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה תלך ללמוד בבית-ספר אצל גאלב מג'אדלה, שם יש מורות שהן בלי עבודה.

גאלב מג'אדלה: נכון.

גאלב מג'אדלה: 70% - - -

ערן יעקב: אני מוכן גם לבוא ללמד.

משה גפני: הוא מוכן גם לבוא ללמד.

משה גפני: בסדר, נדבר אחר כך.

שגית אפיק: "הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 42), התשע"ב-2011 תיקון סעיף 29" – סעיף 29 הוא הסעיף שמעגן את החיוב במזומן.

שגית אפיק: זה תיקון 41 לחוק המע"מ.

שגית אפיק: "1.

שגית אפיק: בחוק מס ערך מוסף, התשל"ו-1975 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 29(1א), לפני "בשירות שניתן על ידי עוסק" יבוא "בשירות שניתן בעסקה שמחירה מושפע מיחסים מיוחדים בין הצדדים, או שלא נקבע לה מחיר או שתמורתה כולה או חלקה אינה בכסף, וכן".

שגית אפיק: " למעשה, יש פה הכנסה של חריג נוסף לגבי החיוב במזומן, לגבי שירות שניתן בעסקה שמחירה מושפע מיחסים מיוחדים.

שגית אפיק: איך אתם מפרשים עסקה שמחירה מושפע מיחסים מיוחדים?

שגית אפיק: מה היחס בין הסעיף הזה לבין סעיף 10, למשל?

איריס ויינברגר: בעצם זה לוקח את אותן סיטואציות שנמצאות בסעיף 10 כאשר למשל יש יחסים מיוחדים של חברת-אם, חברת-בת, של , משפחה, יחסים משפחתיים, נותן שירות לבן שלו, אז מועד החיוב יהיה על בסיס מצטבר כשהוא נותן את השירות ולא כשהוא מקבל את התמורה.

משה גפני: למה?

איריס ויינברגר: בהנחה שמועד קבלת התמורה גם הוא יהיה מושפע מהיחסים המיוחדים.

איריס ויינברגר: זה היה עד היום, הרי חלק ניכר מנותני השירותים, רובם, היו כבר על בסיס מזומן – כל המקצועות החופשיים למשל, ואחרים – היו על בסיס מזומן כבר על-פי תקנות.

איריס ויינברגר: אתה זוכר, שנתיים גם היתה כאן הוראת שעה שהיתה בתוקף, שעיגנו אותה בחקיקה ראשית.

איריס ויינברגר: בתקנות היה את הסייג הזה.

איריס ויינברגר: כשעשינו את תיקון מס' 41, הושמט מאתנו הקיום של הסייג הזה, ולכן ביקשנו עכשיו להסדיר את זה ולהעלות אותו לרמת חקיקה ראשית, מאחר שאת כל הבסיס מזומן לנותני שירותים העלינו לרמה של חקיקה ראשית.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מבינה, אני רוצה שתבהירי.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי אמרת שכל הסוגיה הזאת של היחסים - - -

משה גפני: אני עדיין לא הבנתי, את כבר הולכת קדימה מדי.

משה גפני: מה ההבדל כשאנחנו עושים עסקים בין אנשים שאינם קרובים – הרי אנחנו מדברים על כך שמועד התשלום הוא המועד שבו משלמים את המע"מ – לבין שזה קורה בין לבן או בעל לאישה או סבא לנכד?

משה גפני: מה זה משנה?

זאב פורת: הנחת העבודה שהבן לא משלם ל בעבור השירות, ואזי לכאורה העסקה הזאת לא תדווח לעולם, היא על בסיס מזומן.

משה גפני: אין לא תדווח לעולם.

זאב פורת: היא לא תדווח לעולם אם היא על בסיס מזומן.

משה גפני: אז תקבעו מועד.

איריס ויינברגר: זה מה שאנחנו עושים.

איריס ויינברגר: מה שאנחנו מציעים זה שבסיטואציות האלה, מועד החיוב במס יהיה במועד מתן השירות.

קריאות: לא.

משה גפני: לא.

משה גפני: זה בדיוק הפוך.

רוחמה אברהם-בלילא: זה מבטל את כל הצעת החוק.

משה גפני: כשאמרתי לתת מועד, לא להעניש את ה שעושה עסקאות עם הבן.

איריס ויינברגר: לא מענישים.

משה גפני: תשמעו אותי עד הסוף.

משה גפני: אתם אומרים ש ובן או בעל ואישה לא ידווחו לעולם כדי לא לשלם את המע"מ?

משה גפני: תקבעו מועד.

משה גפני: תגידו שנה, תגידו זמן – זמן סביר שמתקיים במשק לגבי מתן השירות.

איריס ויינברגר: הרב גפני, יש עקרונות לחוק מס ערך מוסף.

איריס ויינברגר: במס ערך מוסף עד היום, לפני תיקון מספר 41, כל הפרק בחקיקה הראשית דיבר על כך שמועד החיוב במס יהיה על בסיס מצטבר, היינו במועד עשיית השירות או במועד מסירת הנכס כשאנחנו מדברים על מכירת נכסים וטובין, וכולי.

איריס ויינברגר: שר האוצר, היתה לו סמכות להחריג ולקבוע בסיס במועד מתן התמורה.

איריס ויינברגר: הוא קבע חריגים בתקנות.

איריס ויינברגר: כשהוא קבע את החריגים בתקנות, היה חריג לחריגים האלה, והחריג הזה הוא החריג שמונח לפניכם.

איריס ויינברגר: היום, כשאנחנו קבענו בחקיקה ראשית את מועד החיוב כמועד מתן התמורה - -

רוחמה אברהם-בלילא: אז למה לא במתן התמורה - - -

איריס ויינברגר: - - אנחנו מבקשים שבסיטואציות הייחודיות האלה של יחסים מיוחדים – שתמיד הן סיטואציות מיוחדות, גם המחיר נקבע בהן לפי מחיר שוק – מועד החיוב במס יהיה מועד מתן השירות.

רוחמה אברהם-בלילא: מועד מתן התמורה, למה - - -

איריס ויינברגר: אנחנו מעגנים פה משהו שהיה מעוגן כל השנים, ונשמט מלפני המחוקק – אותן סיטואציות חריגות.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל למה לא במועד מתן התמורה?

איריס ויינברגר: משום שבסיטואציות החריגות האלה יש בעיה לקבוע את מועד מתן התמורה – למשל, אם מדובר בעסקת חליפין שגם נמצאת בסעיף הזה, אם מדובר בעסקה שלא נקבע לה מחיר.

שגית אפיק: איריס, השאלה היא למה זה אוטומטית.

שגית אפיק: למה זה קורה אוטומטית?

איריס ויינברגר: כי צריך לקבוע שיטה, כי מבקר החשבונות צריך לדעת כשהוא הולך ועושה ביקורת מה הוא צריך לבדוק ומה מועד החיוב, ואם אנחנו נשאיר את הכול פתוח, הוא לא יידע מה לבדוק.

איריס ויינברגר: אנחנו צריכים לקבוע כללים.

איריס ויינברגר: חלק מהמהות של אכיפה זה שיהיו כללים.

איריס ויינברגר: אז אנחנו הולכים על כללים מקלים אבל גם לכללים המקלים יכול שיהיו סייגים, ואין התנגדות מצד הלשכות.

משה גפני: בסדר, הבנתי.

משה גפני: אני מבקש להוסיף בסעיף הזה שזה יחול לא רק על נותני שירותים, גם על מכירת מוצרים, ולאסור על חברות גדולות או לאסור על חברות בכלל, שלא לעשות את זה עם עוסקים קטנים.

משה גפני: אני מבקש להוסיף את זה בסעיף.

איריס ויינברגר: אם אדוני מתכוון עכשיו - - -

משה גפני: כן, מה שדיברנו קודם – להוסיף את זה בסעיף הזה.

איריס ויינברגר: אבל במכירת נכסים זה לא רלוונטי מאחר שבמכירת נכסים, גם היום מועד החיוב במס הוא במועד מסירת הנכס.

משה גפני: למה רק במכירת שירותים?

זאב פורת: כי החוק קובע.

שי דותן: כי זה בסיס מזומן.

שי דותן: במכירת נכסים זה בסיס מצטבר, אז אין לך בעיה כזאת.

משה גפני: אם אני קונה מוצר.

קריאה: בסיס מצטבר.

ספי זינגר: הקושי הוא כשעושים את זה על בסיס מזומן.

ספי זינגר: הקושי נוצר כשעושים את זה על בסיס מועד קבלת התמורה.

משה גפני: כן.

משה גפני: על כל דבר, למה דווקא בנתינת שירותים?

איריס ויינברגר: ההשלכות התקציביות של זה הן עצומות.

זאב פורת: כי בנכסים, החוק קובע שמסירת הנכס הוא המועד, בלי שום קשר לתמורה.

זאב פורת: כלומר, כשמסרת נכס- עד השינויים שלנו של הכספים – כשמסרת נכס היית חייב בדיווח, גם אם לא קיבלת את התמורה.

זאב פורת: היום באנו והקלנו, הרחבנו את בסיס המזומן, אבל עדיין הבסיס המצטבר נותר על כנו.

זאב פורת: כלומר, כשאתה מגיע לעסק ואתה רוכש מוצר – גם אם לא שילמת, מוכר המוצר חייב בדיווח.

משה גפני: אני קונה מוצר.

משה גפני: לא נכס, אני קונה מוצר.

זאב פורת: המוכר חייב בדיווח גם אם לא שילמת לו.

איריס ויינברגר: הרב גפני, ההצעה שלך היא מרחיקת לכת, יש לה השלכות תקציביות עצומות.

משה גפני: למה?

משה גפני: אבל אני לא קיבלתי עדיין את הכסף.

שי דותן: זו התנהלות החשבונאות.

שי דותן: החשבונאות אמורה לשקף את העסק.

שי דותן: אם יצא מלאי, זה צריך להשתקף בספרים שלך.

רוחמה אברהם-בלילא: עד עכשיו זה היה בתקנות, ומה שמנסים לעשות הוא לעשות את זה בחקיקה ראשית.

זאב פורת: חבר הכנסת גפני, זה לא שייך לחוק מע"מ עכשיו.

משה גפני: למה לא שייך?

זאב פורת: אתה רוצה דיון על זה?

משה גפני: כל הרעיון בתשלום על בסיס מזומן זה כשאני מקבל את הכסף, אני צריך לשלם את המע"מ.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל זה מצמצם את זה במקום להרחיב את זה.

משה גפני: למה זה לא חל על כולם?

זאב פורת: באנו להקל.

זאב פורת: אני הייתי יושב-ראש ועדה שבאה והקלה.

משה גפני: הסעיף הזה לא מקל, מה שהבאתם עכשיו.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, הוא מצמצם.

איריס ויינברגר: אבל הוא עושה סדר.

איריס ויינברגר: אז לא נתקן את הסעיף בכלל, לא נעשה כלום.

זאב פורת: באתי להקל, העלינו את הסכומים של בסיס המזומן.

זאב פורת: בסיס המזומן לא היה כפי שהוא היום, הסכומים גדלו בעשרות מונים.

זאב פורת: למעשה צירפנו עוד עשרות אלפי – אם לא למעלה מ-100,000 עוסקים – לבסיס המזומן.

זאב פורת: צירפנו, בוא נגיד צירפנו.

קריאה: כאילו.

קריאה: כאילו.

זאב פורת: סליחה.

זאב פורת: לא כאילו.

זאב פורת: צירפנו.

זאב פורת: צירפנו.

זאב פורת: באנו והקלנו.

זאב פורת: באו החבר'ה כאן ואמרו - - -

משה גפני: מי זה החבר'ה?

זאב פורת: החבר'ה זה נציגי הלשכות, במקרה הזה שמוליק חרסט, נציב לה"ב ויועצי המס.

זאב פורת: באו אלי.

משה גפני: מתי?

זאב פורת: היה דיון, הם באו לשכנע אותנו בדברים שאתה מעלה כאן עכשיו.

גאלב מג'אדלה: ביום חמישי.

ערן יעקב: זה לא הדיון.

איריס ויינברגר: זה לא הדיון.

איריס ויינברגר: צריך לקבוע דיון נפרד בנושא של מע"מ על בסיס מצטבר או מע"מ על בסיס מזומן.

ערן יעקב: עשינו, אבל היה דיון כזה.

איריס ויינברגר: היתה חקיקה בעניין הזה, חקיקה מקלה, שהמטרה שלה היתה להקל – גם אם לדעת הלשכות זה לא פתר את כל הבעיות, עדיין זה נתן לאותם עוסקים קטנים שלא דורשים מהם חשבונית מס, ולא כל העוסקים עוסקים עם בנק הפועלים או עם הבנקים – פה אנחנו רוצים להסדיר איזשהו עיוות שנוצר בתיקון מספר 41.

איריס ויינברגר: נדמה לי שלא נכון לפתוח עכשיו דיון שלם האם מע"מ צריך להיות על בסיס מזומן או מע"מ על בסיס מצטבר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: את הדיון לגבי הנושא שהועלה כאן וגם שמעתי את זה משר התמ"ת – הנושא שיש חברות שלא עושות את זה כלפי עוסקים קטנים, את זה אפשר כן להכניס?

איריס ויינברגר: אמרתי, הצהרתי קודם – אני חושבת שאנחנו צריכים לקיים על זה דיון בנפרד, אבל פה מדובר רק על איזשהו תיקון עיוות.

משה גפני: אז בואו נקיים על הכול דיון.

משה גפני: אני עוצר את הדיון.

משה גפני: תקיימו על הכול דיון, אני לא יכול להמשיך עם זה.

משה גפני: אתם רוצים להמשיך את הדיון?

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

משה גפני: תקיימו את הדיון, תבואו.

זאב פורת: חבר הכנסת גפני, יש לי בקשה.

זאב פורת: את הסעיף הזה אתה יכול לדחות אבל בעניין הדיווח המקוון נוצר כאוס.

משה גפני: אני לא יכול, גם אין לי את הוועדה איתי, אין לי.

זאב פורת: נוצר כאוס במשק עכשיו.

זאב פורת: מה שקורה כרגע – נשלחו עשרות אלפי הודעות לעוסקים שהם חייבים בדיווח החל מ-1 בינואר 2012.

זאב פורת: מה שיקרה היום, דחייה משמעותה - - -

ערן יעקב: מה אכפת לך?

ערן יעקב: זה על הראש שלהם, מה אכפת לך.

איריס ויינברגר: אנשים מוציאים הוצאות.

משה גפני: מאה אחוז, זה יהיה על הראש שלנו.

משה גפני: אתם מרגישים שידיכם נקיות, שהבאתם לנו חוק ראוי?

זאב פורת: כן.

איריס ויינברגר: הבאנו חוק מקל.

איריס ויינברגר: הבאנו חוק מקל היום, לפני הוועדה.

ערן יעקב: הבאנו חוק מקל.

ערן יעקב: מה שעכשיו הבאנו, הבאנו - - -

משה גפני: הבאתם אז לפני שנתיים חוק?

ערן יעקב: לא.

משה גפני: אנחנו אישרנו אותו.

משה גפני: אתם לא נושאים באחריות?

משה גפני: רק אנחנו נושאים באחריות?

ערן יעקב: לא.

ערן יעקב: כבוד היושב-ראש, רגע.

ערן יעקב: כמובן שאנחנו נושאים - - -

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: אנחנו נושאים באחריות, בסדר.

משה גפני: לקחתי את זה על עצמי.

משה גפני: אני באמת נושא באחריות, אני לא יכול להמשיך את הדיון הזה.

משה גפני: אין לי את הוועדה איתי, אין לי.

משה גפני: אין לי.

משה גפני: אין לי את הוועדה איתי, גם אין לי אותי עצמי.

משה גפני: אתם יודעים מה, אני רוצה להציע הצעה, בוא נציע הצעה.

זאב פורת: למה שלא תדון בדיווח המקוון?

זאב פורת: תפצל בין הדיווח המקוון לשאר.

משה גפני: זאב, אתם לא יכולים לתאר לעצמכם עד איפה הזעם עולה אצלנו, אתם לא יכולים לתאר לעצמכם.

משה גפני: אנחנו עושים את זה עם בדיחות ועם הכול, אבל בוא נפצל.

משה גפני: בוא נקבל החלטה, תדון על העניין הזה, לא נוכל לגמור את זה בצורה כזאת.

משה גפני: אם אתם רוצים את הדיון המסודר אצלכם ושאנחנו נשב ביחד, צריך לפצל את החוק – לדחות את ה-1 בינואר 2012 – לדחות אותו לחודש, לחודשיים, לשלושה – לקיים את הדיון נורמלי.

משה גפני: אי-אפשר לקיים דיון כזה.

זאב פורת: על הדיווח המקוון אתה לא יכול לנהל דיון?

משה גפני: יש לי הצעה.

משה גפני: אתה רוצה שאני אציע את ההצעה?

זאב פורת: כן.

משה גפני: אני מעדיף שלא.

משה גפני: יש לי הצעה, אני חשבתי בלילה על הצעה – אני לא חושב שזה בצורה הזאת.

משה גפני: אי-אפשר.

משה גפני: הזעם הוא עצום, הולכת להיות פה פגיעה בעסקים הקטנים והבינוניים באמת.

זאב פורת: איך?

משה גפני: מה זה משנה.

משה גפני: אנחנו כולנו טועים, אבל כולנו חושבים ככה.

משה גפני: חושב את זה שר התמ"ת – כתב את זה, כתב.

זאב פורת: לגבי הדיווח המקוון?

זאב פורת: מי יצא נגד זה?

זאב פורת: יש מי שיוצא נגד הקטע הזה?

משה גפני: "אשר להמשך היישום" – אני קורא את המכתב ככתבו וכלשונו.

ערן יעקב: כדאי שתדבר איתו קודם.

משה גפני: אני לא רוצה לדבר איתו.

משה גפני: אני רוצה לדבר רק איתך.

קריאות: - - -

משה גפני: לא רוצה לדבר איתו.

משה גפני: אני הולך לקרוא את המכתב.

זאב פורת: אבל הצענו הקלה משמעותית.

משה גפני: מה שהצעתם לא חשוב, אמרתם שהוא לא אמר את זה.

משה גפני: אני יכול לקרוא את המכתב שלו?

ערן יעקב: יש פה נציגי התמ"ת, שיגידו מה הוא אמר.

משה גפני: מאה אחוז, תעשו כל מאמץ שאני לא אקרא.

משה גפני: כותב שר התמ"ת שלום שמחון: "לכבוד חבר הכנסת משה גפני ולמר יובל שטייניץ".

ערן יעקב: לא אמרת שאתה לא מקבל את המכתב?

משה גפני: אמרתי שאני קיבלתי אותו.

משה גפני: הוא הגיע במעטפה, ניתן לי ביד.

ערן יעקב: אבל אמרת שאתה לא מקבל.

משה גפני: אמרתי שאני לא מקבל את המסקנה, רציתי את הדיון, אבל כנראה שהוא יותר חכם ממני.

משה גפני: "מר יובל שטייניץ, שר האוצר" – הוא כותב לשנינו, בין היתר: "א.

משה גפני: אשר להמשך היישום של דיווח המע"מ המקוון, אבקשך לדחות את התחולה על כלל העסקים בישראל לשנת 2014.

משה גפני: הדיווח המקוון הינו אמצעי למניעת חשבוניות פיקטיביות, ואין מקום - - -"

ערן יעקב: לא, הוא לא אומר - - -

משה גפני: אתה לא שר בישראל, הוא שר בישראל – שיהיה לך כבוד.

משה גפני: "ואין מקום להרחיב את התחולה לעסקים קטנים החל מינואר 2012.

משה גפני: יישום הדיווח המקוון יטיל נטל כלכלי בלתי סביר וללא צורך על העסקים הקטנים המהווים החוליה החלשה ביותר בסקטור העסקי" – זה לפני שהוא מגיע לסיפור של תשלום על בסיס מזומן בסעיף ב'.

משה גפני: אומר שר התמ"ת בממשלת ישראל: יישום הדיווח המקוון בשנת 2012, אם הוא לא יידחה ל-2014, יטיל נטל ומעמסה על העסקים הקטנים, ולכן הוא מבקש ממני ומשר האוצר לדחות את הדיון.

רוחמה אברהם-בלילא: אני שמחה שקלעתי לדעתם של גדולים בתחילת הדיון.

משה גפני: אבל אני ניסיתי.

משה גפני: מה שהולך לקרות – הולכת לקרות קטסטרופה – וערן צודק וגם זאב צודק.

משה גפני: לכן, ההצעה שלי – אתם יודעים מה, תלכו תתייעצו עם השר, תלכו תתייעצו עם מישהו.

משה גפני: בואו נקיים את הדיון כפי שאיריס אמרה – נקיים בלב פתוח, בנפש חפצה, נקיים אנחנו דיון איתכם.

משה גפני: תעזבו רגע את הגופים.

משה גפני: איתנו דיון.

איריס ויינברגר: לתיקון של סעיף 29 הגופים מסכימים.

משה גפני: אני מגלה לך את האמת.

משה גפני: התחלתי את הישיבה כדי לדון על החוק, כדי לראות לאיזה כיוון תלכו.

משה גפני: אם הייתם אומרים – אתה יודע מה, בוא נכניס משהו, איזשהו פתרון – אז אתם רק מחמירים על העסקים המיוחדים, אלה כללי החשבונאות, בסדר.

ערן יעקב: אנחנו לא מחמירים.

איריס ויינברגר: אנחנו לא מחמירים.

משה גפני: מה זה משנה מה שאתה אומר, חשוב מה שאני חושב, לא מה שאתה אומר.

משה גפני: מה זה משנה מה שאתה אומר.

איריס ויינברגר: אבל גם הלשכות מסכימות.

משה גפני: שאלו כל אחד מחברי הוועדה מה הוא חושב.

זאב פורת: חבר הכנסת גפני, ביקשת ממני להיפגש איתם, הסכמתי בנפש חפצה.

משה גפני: בסדר, לא יצא כלום, מה לעשות.

זאב פורת: באנו בהצעה.

משה גפני: אין לי טענות אליכם.

שי דותן: אבל לא נראה לי שהם יוצאים נגד הסעיף הזה.

איריס ויינברגר: אתם חושבים שסעיף 29 הוא לא סעיף נכון?

משה גפני: הסעיף הזה היה טסט.

משה גפני: אני רציתי לחסוך את המעמד הזה, חשבתי אולי תגיעו להסכמה עם הגופים - ייחסך מאתנו, מחברי הוועדה, הדיון הזה.

משה גפני: לא הגעתם להסכמה – שלא באשמתכם, אני לא מאשים אף אחד – אני כל הזמן מאשים רק אותי.

משה גפני: זו תמונת המצב.

משה גפני: אמרתי – בואו נתחיל את הדיון בחוק, נראה אולי יש איזו נכונות מצידכם.

משה גפני: עכשיו אני מבין, אין.

משה גפני: אין, מסיבה פשוטה.

משה גפני: יש כללים.

זאב פורת: אולי על דיווח מקוון כן יש?

זאב פורת: בוא נראה, שלא ייגרם נזק.

משה גפני: אבל כדי להגיע לכללים אתם צריכים ללכת להכין שיעורי-בית, לבדוק עם הממונים עליכם – אז אנחנו חברי הוועדה נשב איתכם, אנחנו נציע הצעות פשרה.

משה גפני: צריך קודם כול לדחות את היישום, לדחות את היישום – לפצל את החוק, להמשיך את הדיון רגיל, ולא במצב כזה.

משה גפני: השבוע מבחינתנו נגמר.

משה גפני: אנחנו נצטרך לקיים ישיבה גם עם "פרי הגליל" בשבוע הבא באיזשהו שלב, יצטרכו לעשות גם את חוק הבנקאות – יש דברים שמונחים על שולחנה של הוועדה, שנדחים כל הזמן.

משה גפני: אנחנו לא צריכים לעבוד בדבר כזה עם חרב חדשה שמונחת על צווארנו, ה-1 בינואר מתקרב.

זאב פורת: הדיווח המקוון, תבדוק אם יש את ההסכמות.

זאב פורת: חבל סתם, הנזק לציבור הוא אדיר.

עופר מנירב: אין הסכמות.

קריאות: אין הסכמות - - -

זאב פורת: אז תדחה, אין בעיה.

משה גפני: אני מציע כך.

משה גפני: אני מציע שזה יחול על מי שעסקיו למעלה מארבעה מיליון שקלים, כמו שקיים היום.

משה גפני: בעוד שנתיים יבוא שר האוצר לוועדת הכספים, ירצה להרחיב את זה – שר האוצר בצו יוכל להרחיב את זה גם על עסקים שהם פחות מארבעה מיליון שקלים, באישור ועדת הכספים, וזהו, זו ההצעה.

יצחק וקנין: ובא לציון גואל.

רוחמה אברהם-בלילא: בוא נצביע על זה, אדוני.

זאב פורת: זה לא מה שאתה אמרת.

משה גפני: למה?

משה גפני: היום זה ארבעה מיליון.

זאב פורת: לא.

משה גפני: כמובן, להוציא את המלכ"רים.

זאב פורת: לא.

זאב פורת: היום זה ארבעה מיליון על חד-צידי, וכל הנהלת חשבונות דו-צידית.

זאב פורת: זה מה שיש היום.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה שיש היום, לדחות לשנתיים, ואם רוצים לשנות – שר האוצר, באישור ועדת הכספים, יכול לשנות.

משה גפני: מה שיש היום.

קריאה: זה ארבעה מיליון או מערכת חשבונאות כפולה.

משה גפני: מה שיש היום.

משה גפני: זאב, זו ההצעה שלי.

זאב פורת: הבנתי.

משה גפני: לא שאלתי את חברי הוועדה, אני מציע.

זאב פורת: תיקנתי אותך לגבי הארבעה מיליון רק.

קריאה: - - - מערכת חשבונאות כפולה.

חנה ג'ינו: מה שיש היום.

משה גפני: לא משנה, הפרטים הם פחות חשובים.

משה גפני: לגבי הפרטים אין בעיה, אפשר לשבת ולהגיע להסדר.

משה גפני: אתה הצעת הצעה, אני מציע הצעה.

משה גפני: ההצעה היא – ארבעה מיליון זה עסקים גדולים, זה המצב היום – לקבוע את זה עד תחילת 2014.

משה גפני: אם רוצים, שר האוצר חושב שצריך להרחיב את זה, לקבוע את זה על מי שמשתכר מיליון, על מי שהעסקים שלו הם מיליון ומעלה, שר האוצר לא צריך לשנות את החוק – בצו, באישור ועדת הכספים, הוא יכול לשנות את זה.

משה גפני: זאת ההצעה.

משה גפני: אתם רוצים, נצביע על זה.

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מציעה להצביע על זה.

ערן יעקב: לא, אל תצביע - - -

משה גפני: בסדר, אבל עכשיו הכדור בידיים שלכם.

משה גפני: אני ניסיתי לא להעביר את הכדור אליכם, להישאר עם האחריות עלי, כמו שאמרת.

משה גפני: אבל, מכיוון שלחצתם עלי להציע הצעה, עכשיו הכדור בידיים שלכם.

משה גפני: אם תהיה קטסטרופה, אתם אשמים.

משה גפני: עד עכשיו הקטסטרופה היתה עלי.

משה גפני: מה אתה מסתכל עלי?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה רוצה חמש דקות התייעצות?

ערן יעקב: אתה יודע מה?

ערן יעקב: בוא קח את ההצעה שלנו ותשאיר את הקטסטרופה עלינו.

ערן יעקב: בוא קח את ההצעה שאנחנו הצענו - -

משה גפני: אני במשא ומתן יותר טוב ממך, אני עברתי בערך עשרה הסכמים קואליציוניים.

ערן יעקב: - - ותן את כל האחריות עלינו.

משה גפני: ערן, אני עברתי עשרה הסכמים קואליציוניים.

ערן יעקב: תן את כל האחריות עלינו.

משה גפני: עם הליכוד.

משה גפני: אתה גם ניסית את זה?

ערן יעקב: לא.

איריס ויינברגר: תחזור שוב על ההצעה בבקשה.

איריס ויינברגר: אני רוצה לשמוע אותה, להבין אותה.

ערן יעקב: על ההסכם הקואליציוני?

משה גפני: גם לשמוע אסור ברשות המסים?

משה גפני: אני מציע – ארבעה מיליון שקל יהיה עד - - -

ציון פיניאן: עד ארבעה מיליון.

קריאות: לא.

קריאה: מעל ארבעה מיליון.

משה גפני: עד 2014, שר האוצר בצו, באישור ועדת הכספים, יוכל להרחיב את זה על שני מיליון, על מיליון – אבל מלכ"רים להוציא, אלא אם כן מדובר על 20 מיליון.

קריאה: מעל 20 מיליון נשאר.

זאב פורת: אבל מה שקורה כרגע – החוק הרי אמור להיכנס לתוקפו ב-1 בינואר 2012.

רוחמה אברהם-בלילא: יופי, אז הוא לא יידחה, אז אנחנו נדון על לדחות את הסעיף.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: זה יהיה החוק.

משה גפני: החוק משנה את החוק הקיים.

משה גפני: החוק הקיים הוא קטסטרופה.

זאב פורת: לכן אני בא ואומר -נכון לרגע זה יש כבר כאוס בציבור.

משה גפני: לא, לא, אתה הפעם לא צודק.

משה גפני: אני מקשיב לך כל הזמן בקשב רב, כמו שאני מקשיב לכולם.

משה גפני: יש כאוס עובדתי.

משה גפני: יש חוק.

משה גפני: החוק אומר שאתה, רשות המסים, צריך דיווח מקוון מכאלה שיש להם עסקים ממיליון שקלים ומעלה.

זאב פורת: לא.

משה גפני: זה החוק.

זאב פורת: לא.

זאב פורת: זו הצעת החוק.

משה גפני: לא.

משה גפני: החוק הקיים.

זאב פורת: לא.

זאב פורת: החוק הקיים קובע שכל 482,000 העוסקים - - -

משה גפני: לא, אתה אומר לי מספרים.

משה גפני: ממיליון ומעלה.

קריאה: לא.

קריאה: אין חוק כזה.

זאב פורת: ב-1 בינואר 2012, אם לא תתקבל הצעת החוק הממשלתית, כל עוסקי מדינת ישראל חייבים בדיווח.

משה גפני: על 2011 אני מדבר.

משה גפני: מה המצב?

קריאה: ארבעה מיליון.

זאב פורת: ארבעה מיליון ודו-צידי.

קריאה: אחד מיליון.

איריס ויינברגר: היה אחד מיליון.

איריס ויינברגר: בהצעת החוק הזאת יש תיקון רטרואקטיבי.

שגית אפיק: - - - אחד מיליון.

עופר מנירב: כבודו, היום זה ארבעה מיליון.

קריאות: - - -

משה גפני: למה הם מבלבלים אותי?

משה גפני: למה אתם עושים לי את זה, אני לא למדתי ליבה.

שגית אפיק: כי הם מדברים על 2012.

משה גפני: לא, לא, אתם צריכים להתחשב בי, אני חרדי.

משה גפני: ..

משה גפני: גאלב, הם לא מתחשבים בי, תעזור לי.

משה גפני: אתה, יש לך מורות שאין להן עבודה, ואני יש לי תלמידים שאין להם מורות.

משה גפני: תתקן אותי אם אני טועה.

משה גפני: על-פי החוק, אני מדבר על 2011 – הקטסטרופה של 2012 כבר דיברנו עליה – עכשיו נדבר על היום.

משה גפני: מכמה אתם לוקחים דיווח מקוון, שהעסקים שלהם מכמה ואילך?

איריס ויינברגר: ארבעה מיליון פלוס מי שמנהלים לפי הנהלת חשבונות - - -

משה גפני: את הפלוס תשאירי, זה יסבך אותי לחלוטין.

משה גפני: ארבעה מיליון ומעלה, נכון?

משה גפני: כמה על-פי החוק אתם יכולים לבקש דיווח מקוון?

איריס ויינברגר: מיליון ומעלה.

משה גפני: אתה רואה, לא הייתי צריך ללמוד ליבה, אמרתי אמת, הם סתם ניסו לבלבל אותי.

שגית אפיק: אמרת נכון.

משה גפני: אז זה המצב, אז יש כאוס בעובדה הזאת.

משה גפני: זה לא כאוס, יש מצב שהוא אנומלי.

משה גפני: על-פי החוק אתם יכולים לדרוש דיווח מקוון מכל מי שעסקיו ממיליון ומעלה, ואתם לא עושים את זה.

משה גפני: אתם דורשים דיווח מקוון – אנחנו כבר באמצע דצמבר 2011 – מינואר הייתם יכולים לבקש את זה מכל אחד שיש לו עסקים ממיליון ומעלה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא עשיתם את זה.

משה גפני: לא עשיתם את זה, ואני מעריך את זה.

משה גפני: וזה נכון מה שעשיתם, יכול להיות שגם אין לכם ברירה, יכול להיות שאין לכם יכולת, ויכול להיות שאתם לא רציתם.

משה גפני: יכול להיות שלא רציתם לפגוע בעסקים.

איריס ויינברגר: נכון.

משה גפני: אני נותן לכם את הצל"ש כמו תמיד, אפילו שאני צועק.

משה גפני: עד כאן בסדר.

משה גפני: המדינה לא התמוטטה מזה.

משה גפני: אני מציע, בואו נמשיך את ההסדר הקיים – אבל בחוק עכשיו – עם ארבעה מיליון שקלים, ובעוד שנתיים יבוא שר האוצר, בלי לתקן את החוק, לנמק.

משה גפני: הוא גם יסביר, כמו שקבענו במס הכנסה, הוא ינמק מה העלויות של העניין - הרי אנחנו רואים שיש בעיה – מה העלויות של החוק, מה הרווחים שהמדינה מרוויחה, ויקבל את הפחתת העסקים האלה למיליון, לשני מיליון, לא חשוב לכמה, לפי מה שהוא ינמק, באישור ועדת הכספים.

משה גפני: ואין כאוס בישראל, רק הסכמה שלכם.

ערן יעקב: זה כמו עכשיו.

איריס ויינברגר: כן, אבל יש פה משמעות מבחינת המס.

איריס ויינברגר: יש כאן עצירה מסוימת של מהלך הדיווח המקוון, כאשר חלק מהמערכת הזאת בנויה על כך שמרבית העוסקים נמצאים בה – בשביל ההצלבות, בשביל - - -

משה גפני: ודאי טוב.

איריס ויינברגר: זה הוספה של החריגויות, ולכן היה לנו מאוד חשוב להוסיף עכשיו אוכלוסייה נוספת.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל את הקיים אתם לא מממשים, אז מה - - -

שי דותן: סליחה, אני רוצה להבהיר.

שי דותן: זה לא קשור, זה לא קשור שאת הקיים אנחנו לא - - -

רוחמה אברהם-בלילא: אז מה, להכשיר - - -

שי דותן: אני אסביר לך.

משה גפני: לא.

משה גפני: מיותר.

משה גפני: מיותר.

יצחק וקנין: אני יכול לשאול שאלה טכנית?

יצחק וקנין: כמה עסקים יש מעל ארבעה מיליון וכמה יש ממיליון?

זאב פורת: אני אסביר.

זאב פורת: יש לנו 482,000 עוסקים בסך הכול.

זאב פורת: סדר גודל של 23,000 הם מעל ארבעה מיליון.

זאב פורת: יש תוספת של עוד כ-21,000 עוסקים שהם אוכלוסייה של דו-צידי, שזה סדר גודל של 2.8 מיליון ומעלה.

זאב פורת: ההצעה שלי כרגע לגפני - - -

יצחק וקנין: אני הייתי חוטף את ההצעה של גפני כי הוא צודק לחלוטין - - -

זאב פורת: לגבי מה?

זאב פורת: במה שאתה אומר לי, אתה מותיר מחוץ למכ"ם מחזור של למעלה מ-100 מיליארד שקלים.

יצחק וקנין: רובם הגדול, במציאות של היום, מחוץ למכ"ם.

זאב פורת: נכון.

יצחק וקנין: בטווח הזה של ממיליון – אמרתם ממיליון, נכון?

זאב פורת: ממיליון וחצי, הצעתי לו.

זאב פורת: בישיבה הקודמת הפחתתי מ-70,000 ל-30,000.

יצחק וקנין: עדיין, רובם לא במכ"ם.

זאב פורת: סליחה, אבל בהדרגה אני הולך.

זאב פורת: שים לב, רומא לא נבנתה ביום אחד.

זאב פורת: אתה הולך ובונה את זה בהדרגה לצרף מעת לעת יותר אוכלוסייה.

זאב פורת: אתה מותיר כאן למעלה מ-100 מיליארד מחוץ למכ"ם.

זאב פורת: זה מה שאתה רוצה לעשות, בבקשה.

משה גפני: רבותי.

משה גפני: קיבלת תשובות?

יצחק וקנין: התשובות לא משכנעות.

משה גפני: בסדר, לא חשוב.

משה גפני: אני מציע שתי הצעות.

משה גפני: הצעה אחת – אני מציע שיהיה ארבעה מיליון, ובחוק יהיה כתוב ששר האוצר רשאי לשנות את זה, באישור ועדת הכספים.

משה גפני: הצעה שנייה היא לפצל, לקבל את הסעיף הזה ולהצביע עליו – שאנחנו דוחים את התחולה של 2012 לכמה שנחליט.

רוחמה אברהם-בלילא: 2014.

משה גפני: ל-2013 או כמה שנחליט, ונמשיך את הדיון בחוק עצמו באמת באופן ענייני, ואני מתחייב לדון בזה באופן ענייני באמת, משום שאני מרגיש שאני נכשלתי בעניין הזה ואני רוצה ללכת איתכם לפתרון.

משה גפני: תקבלו אחת משתי ההצעות האלה.

משה גפני: אני לא הולך להצביע עכשיו – זו אחריות גדולה עליכם.

משה גפני: תשבו, תתייעצו, תקבלו החלטות – גם מהשרים הממונים על העניין הזה.

משה גפני: בסוף, אם חס וחלילה, גם לא תחזרו אלינו עם תשובה על אחד משני הדברים האלה – אני נותן לכם את שתי האופציות – אני אצביע על זה בוועדה, ואני אצביע על אחד משני האופנים, תמשכו את החוק.

משה גפני: אבל תמשכו את החוק, אני יוצא בעיתונות נגד שר התמ"ת, נגד שר האוצר, נגד ראש הממשלה, אני אגיד לו: אנחנו עשינו את מה שביקשתם לפני שנתיים או שנתיים וחצי, עכשיו התברר שיש קטסטרופה, כולם מודים בקטסטרופה הזאת, כולם גם רואים שרשות המסים לא גובה אלא ארבעה מיליון ומעלה.

משה גפני: הצענו הצעות אחראיות – לא התפרענו, לא השתוללנו, לא הצבענו, אנחנו יכולים להצביע עכשיו.

משה גפני: מה שאני אציע עכשיו - אם אני מציע לבטל בכלל את הדיווח המקוון במדינת ישראל, כולם מצביעים בעד.

משה גפני: גם אני.

משה גפני: אנחנו נוהגים באחריות, הוועדה נוהגת באחריות.

משה גפני: אני רוצה תשובה מכם.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.